АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 685/261/17
Провадження № 22-ц/792/1289/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі головуючого судді Корніюк А.П.,

суддів Пєнти І.В., Талалай О.І.

секретар Філіпчук О.С.

за участю представника апелянта ОСОБА_1, представника ТОВ «Україна 2001» ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Теофіпольського районного суду від 22 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Україна 2001» про визнання договору оренди землі недійсним.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

Звертаючись до суду із вказаним позовом ОСОБА_3 зазначала, що 07.02.2014 року між нею та ТОВ «Україна 2001» було укладено договір оренди належної їй на праві власності земельної ділянки, загальною площею 3,7103 га строком на 10 років. Позивачка в обґрунтування своїх вимог вказувала, що спірний договір не відповідає вимогам законодавства, оскільки в ньому відсутні такі істотні умови як кадастровий номер земельної ділянки, умови збереження стану обєкта оренди земельної ділянки, порядок внесення та перегляду орендної плати і не зрозуміла формула визначення розміру орендної плати (п. 9 договору оренди землі від 07.02.2014 року). Тому, ОСОБА_3 просила суд визнати недійсним договір оренди землі та зобовязати відповідача повернути належну їй спірну земельну ділянку.

Ухвалою Теофіпольського районного суду від 22.05.2017 року відмовлено ОСОБА_3 у розгляді справи за позовом до ТОВ «Україна 2001» про визнання недійсним договору оренди землі за зміненою підставою позову відповідно до заяви від 03.05.2017 року, поданої в ході судового засідання 04.05.2017 року.

Рішенням Теофіпольського районного суду від 22 травня 2017 року в задоволені позову відмовлено.

ОСОБА_3, не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, оскаржила його в апеляційному порядку та вказує, що оскаржуване рішення постановлене з порушенням норм матеріального права та судом неповно зясовано обставини, що мають значення для справи. Апелянт зазначає, що суд не дав оцінки тим обставинам, що витребувані судом договори, підписані не ОСОБА_3, крім того витребувані договори за змістом різняться з договором, що є у позивачки. На думку апелянта, суд вдався до тлумачення усього розділу «Орендна плата», чим вийшов за межі позовних вимог. Також, апелянт зазначає, що не відповідають дійсності висновки суду, із посилання на п.п. 28 та 31 спірного договору, про те, що він містить умови збереження стану земельної ділянки, бо таких умов договір не містить. Зважаючи на викладене апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та ухвали нове, яким задовільнити позовні вимоги.

Представник апелянтки апеляційну скаргу підтримав та просив її задовільнити.

Представник відповідача ТОВ «Україна 2001» проти апеляційної скарги заперечив та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Апелянтка до суду не зявилася, однак про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1, ч. 1 та ч. 2 ст. 307 і ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 07 лютого 2014 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Україна 2001» було укладено договір оренди землі, відповідно до якого ОСОБА_3 передала ТОВ «Україна 2001» в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Михнівської сільської ради, загальною площею 3,7103га. терміном 10 років. 04.08.2014 року реєстраційною службою Теофіпольського райуправління юстиції Хмельницької області була проведена державна реєстрація права оренди зазначеної земельної ділянки за ТОВ «Україна 2001».

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у п.п. 1,2 спірного договору, екземпляр якого знаходиться у орендаря та у реєстраційному органі, вказаний кадастровий номер земельної ділянки :02:004:0101, а відсутність зазначення кадастрового номеру на екземплярі договору оренди землі, що надано позивачем, не може розцінюватися як відсутність усієї такої істотної умови договору, як обєкт оренди, оскільки кадастровий номер є лише однією із складових частин цієї умови. Щодо відсутності таких умов договору, як умови збереження стану обєкта оренди земельної ділянки та порядку внесення і перегляду орендної плати, суд першої інстанції виходив з того, що ці умови договору врегульовані положеннями спірного договору. А тому суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що відсутні підстави для визнання договору оренди землі від 07.02.2014 року недійсним, оскільки позивачем не доведено порушення її прав.

Дійшовши такого висновку, суд обґрунтовано посилався на відповідні норми матеріального та процесуального права.

В силу положень ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладений, якщо сторонами в належній формі досягнуто згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Відносини щодо найму (оренди) земельних ділянок регулюється законом. (ч. 2 ст. 792 ЦК України).

Істотними умовами договору оренди землі, згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» (в редакції на час укладення спірного договору) є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4 - 6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. (ч.2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі»).

Висновки суду узгоджуються з матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не перевірено належність підпису ОСОБА_3 на примірниках спірного договору оренди землі, що витребувані у відповідача та у реєстратора і не надано оцінки цим обставинам, є безпідставними, адже згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою Теофіпольського районного суду від 22.05.2017 року відмовлено позивачу у розгляді справи за її позовом до ТОВ «Україна 2001» про визнання договору оренди землі недійсним за зміненою підставою позову і вказана ухвала сторонами оскаржена не була та в апеляційній скарзі на рішення суду першої інстанції апелянтки ОСОБА_3 відсутні посилання на невідповідність закону зазначеної ухвали.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги в тій частині, що не відповідає дійсності висновок суду першої інстанції про те, що у спірному договорі визначено розмір орендної плати та порядок її індексації, колегія суддів вважає їх безпідставними, адже усі три примірники договору оренди землі від 07.02.2014 року, що укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «Україна 2001» містять таку істотну умову договору як орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальність за її несплату. (п.п. 9-14 спірного договору). (а.с. 4-5, 30-31, 65-72).

І доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції, витлумачивши розділ «Орендна плата», вийшов за межі позовних вимог є такими, що не заслуговують на увагу, оскільки при зверненні із позовом ОСОБА_3 вказувала, що в спірному договорі оренди землі відсутня така істотна його умова, як порядок внесення та перегляду орендної плати, однак ці умови викладені в п.п. 9, 11, 13 спірного договору. Також, позивачка в позовній заяві посилалася на те, що їй є незрозумілою та такою, що вводить в оману формула визначення розміру орендної плати (п. 9) договору, а тому суд першої інстанції правомірно дав оцінку цій підставі позовної заяви.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції не дано оцінку тій обставині, що у примірнику договору оренди землі від 07.02.2014 року, який наявний у позивача відсутній кадастровий номер земельної ділянки; що висновок суду про відсутність кадастрового номеру не може розцінюватися як відсутність усієї істотної умови договору суперечить законодавству; а також невідповідність висновків суду про те, що спірний договір містить умови збереження стану земельної ділянки колегія суддів вважає їх такими, що не впливають на законність ухваленого рішення.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» (в редакції чинній на час укладення спірного договору) істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки).

Як вбачається із матеріалів справи (а.с. 4-5, 30-31, 65-72) усі три примірники договору оренди землі від 07.02.2014 року, що укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «Україна 2001» містять п. п. 1, 2, відповідно до яких зазначено загальну площу земельної ділянки 3,7103 га., в т.ч. рілля 3,7103 га., місце її розташування: на території Михнівської сільської ради та у примірниках договору відповідача і реєстратора зазначений кадастровий номер земельної ділянки. Разом з тим, у примірнику договору оренди землі від 07.02.2014 року, який надано позивачем, не вказано кадастровий номер земельної ділянки. І суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що істотною умовою спірного договору є обєкт оренди, який включає кадастровий номер, місце розташування та розмір ділянки, а не зазначення лише кадастрового номеру не може розцінюватися як відсутність усієї такої істотної умови договору, як обєкт оренди.

Також, як вбачається із примірників спірного договору, що надані позивачем та реєстратором, у них відсутня умова договору як збереження стану обєкта оренди (п.17), а в примірнику договору оренди, що наданий ТОВ «Україна 2001» дописано умови збереження стану обєкта оренди: згідно проекту сівозміни. (а.с. 4-5, 30-31, 65-72) .

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано захищати права, свободи і інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Зазначені висновки відповідають правовій позиції, що викладена в постанові Верховного Суду України від 25.12.2013 року (справа №6-94цс13).

А тому колегія суддів вважає, що хоча висновок суду першої інстанції про відповідність спірних умов договору оренди землі від 07.02.2014 року вимогам законодавства, чинного на час його укладення є передчасним, однак цей висновок не впливає на законність ухваленого судового рішення, адже позивачем та її представником в порушення вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів порушення прав ОСОБА_3 відсутністю в спірному договорі оренди землі від 07.02.2014 року кадастрового номеру земельної ділянки та відсутністю умов збереження стану обєкта оренди земельної ділянки.

Підстав в межах доводів апеляційної скарги для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313- 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Теофіпольського районного суду від 22 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий (підпис) А.П. Корніюк

Судді (підпис) І.В. Пєнта

(підпис) ОСОБА_4

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду А.П. Корніюк

________________________________________________________________________________Головуючий у першій інстанції ОСОБА_5 Справа № 22ц/792/1289/17

Доповідач Корніюк А.П. Категорія: 23