Справа № 2-246/2010 Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О.
Провадження № 22-ц/783/6836/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Ванівського Ю. М., Струс Л. Б.

при секретарі: Куцику І. Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Віктар» на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 04 жовтня 2017 року у справі за заявою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Віктар» - ОСОБА_2, заінтересовані особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, відділ державної виконавчої служби Пустомитівського районного управління юстиції у Львівській області про визнання виконавчого листа № 2-246/2010, виданого Пустомитівським районним судом Львівської області 17.01.2012 року, таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваною ухвалою у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Віктар» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

Вказану ухвалу суду оскаржило в апеляційному порядку ОСОБА_5 «Компанія «Віктар». Вважає ухвалу суду незаконною, необґрунтованою, такою, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та з неповним зясуванням усіх обставин справи.

Зокрема, зазначило, що обмежившись висновком про обовязковість виконання судового рішення, яке набрало законної сили, судом першої інстанції не враховано змісту ст. ст. 11, 598 Цивільного кодексу України у їх взаємному звязку із ст. 1, ч. ч. 1-2 ст. 14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» ( в редакції, що діяла до 19.01.2013 року), положення яких допускають можливість припинення зобовязань, котрі виникли з рішення суду на встановлених законом підставах. Такою підставою, за доводами апеляційної скарги, зокрема є пропуск конкурсним кредитором встановленого строку для предявлення вимог до боржника у справі про банкрутство, у звязку із чим такі вимоги (навіть ті, які виникли з рішення суду) вважаються погашеними. При цьому, скаржником відзначається те, що факт погашення имог ОСОБА_3 до ОСОБА_5 «Компанія «Віктар» на суму 91 383,98 грн., а відтак і припинення грошового зобовязання, яке виникло з рішення Пустомитівського районного суду Львівської області у справі №2-246/2010 від 12.02.2010р., встановлено ухвалами господарського суду Львівської області від 01.08.2014р. та від 05.07.2016 у справі №5015/5256/12 про банкрутство ТОВ «Компанія «Віктар», а тому не підлягає доказуванню в силу положень ч.3 ст. 61 ЦПК України. З урахуванням наведених доводів апеляційної скарги просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нову ухвалу, якою визнати виконавчий лист №2-246/2010 від 17.01.2012р. таким, що не підлягає виконанню.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника скаржника на підтримання доводів апеляційної скарги та осіб які зявилися у судове засідання перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Згідно ч. 4 ст. 369 ЦПК України суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обовязок боржника відсутній повністю чи частково у звязку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Відмовляючи у задоволені заяви ОСОБА_5 «Компанія «Віктар» про визнання виконавчого листа № 2-246/2012 від 17.01.2012 року таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив з того, що рішення суду є обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є перепоною в завершенні судового провадження.

Проте, колегія суддів апеляційного суду Львівської області не може погодитися з висновком суду першої інстанції, оскільки такий зроблений без урахування усіх обставин, що мають істотний вплив на вирішення даного питання та без надання їм належної правової оцінки.

Судом встановлено, що рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 12.02.2010 року у справі №2-246/2010 вирішено стягнути з ОСОБА_5 «Компанія «Віктар» на користь ОСОБА_3 80 360,38 грн. матеріальної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою з вини ОСОБА_5 «Компанія «Віктар», як власника джерела підвищеної небезпеки; 10 000,00 грн. спричиненої моральної шкоди; 903,60 грн. державного мита та 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, що загалом склало 91 383,98 грн.

На виконання вказаного судового рішення 17.01.2012 року Пустомитівським районним судом Львівської області було видано виконавчий лист №2-246/2010 про стягнення з ОСОБА_5 «Компанія «Віктар» на користь ОСОБА_3 91 383, 98 грн.

Виконавчий лист №2-246/2010 від 17.01.2012 року, виданий Пустомитівським районним судом Львівської області, предявлявся стягувачем (ОСОБА_3С.) до примусового виконання у відділ ДВС Пустомитівського районного управління юстиції у Львівській області.

Постановою державного виконавця Вожохою П.А. відділу ДВС Пустомитівського районного управління юстиції у Львівській області від 31.01.2013 року відкрито виконавче провадження №36265807 з примусового виконання виконавчого листа №2-246/2010 від 17.01.2012 року, виданого Пустомитівським районним судом Львівської області.

Разом з тим, ухвалою господарського суду Львівської області від 13.12.2012р. порушено провадження у справі № 5015/5256/12 про банкрутство ОСОБА_5 «Компанія «Віктар» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Провадження у даній справі порушено за редакцією Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі Закону України від 14.05.1992 №2343-XII), що діяла до 19.01.2013р.

У звязку з чим постановою державного виконавця відділу ДВС Пустомитівського районного управління юстиції у Львівській області ОСОБА_6 від 15.05.2013р. виконавче провадження №36265807 було зупинено.

Згідно з визначенням ст. 1 Закону України від 14.05.1992 № 2343-XII, конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство. При цьому статтею 1 цього Закону грошове зобовязання визначається, як зобовязання боржника заплатити кредитору повну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підставах передбачених цивільним законодавством України.

Зокрема, відповідно до ч.5 ст.11 ЦК України зобовязання можуть виникати з рішення суду. Вимоги кредиторів підтверджені виконавчими документами визначаються ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» як безспірні вимоги кредиторів.

З урахуванням встановлених фактичних обставин та приписів наведених законодавчих норм, колегія суддів апеляційного суду погоджується з доводами апеляційної скарги відносно того, що станом на момент опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ «Компанія «Віктар», ОСОБА_3 мав статус конкурсного кредитора з безспірними грошовими вимогами на суму 91 383, 98 грн., підтвердженими виконавчим листом Пустомитівського районного суду Львівської області № 2-246/2010 від 17.01.2012 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України від 14.05.1992 № 2343-XII конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

Тобто, положення ч. 1 ст. 14 Закону України від 14.05.1992 № 2343-XII зобовязували, зокрема ОСОБА_3, як конкурсного кредитора з безспірними грошовими вимогами на суму 91 383, 98 грн., подати до господарського суду Львівської області протягом періоду з 15.02.2013 року (моменту публікації оголошення про банкрутство ОСОБА_5 «Компанія «Віктар») до 15.03.2013 року письмову заяву з грошовими вимогами до боржника та документи, що їх підтверджують (зокрема виконавчий лист № 2-246/2010 від 17.01.2012 року).

Частиною 2 статті 14 Закону України від 14.05.1992 № 2343-XII встановлено, що вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Разом з тим, як встановлено апеляційним судом, рішеннями судів, які набрали законної сили (ухвалами господарського суду Львівської області від 01.08.2014р. та від 05.07.2016 у справі №5015/5256/12 про банкрутство ТОВ «Компанія «Віктар») ОСОБА_3 взагалі не подавав до господарського суду письмової заяви з грошовими вимогами до ТОВ «Компанія «Віктар», у звязку із чим його грошові вимоги, підтверджені виконавчим листом №2-246/2010 від 17.01.2012р, не були включені до реєстру вимог кредиторів ТОВ «Компанія «Віктар», затвердженого ухвалою господарського Львівської області від 01.08.2014р., а відтак вважалися погашеними.

Крім того, обставина погашення грошових вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_5 «Компанія «Віктар» в сумі 91 383,98 грн., підтверджених виконавчим листом Пустомитівського районного суду Львівської області №2-246/2010 від 17.01.2012р., встановлена ухвалою господарського суду Львівської області від 05 липня 2016 року по справі №5015/5256/12, яка набрала законної сили. Зокрема, відмовляючи ОСОБА_3 у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали господарського суду Львівської області від 01.08.2014р., якою затверджено реєстр кредиторів ОСОБА_5 «Компанія «Віктар», господарський суд зазначив, що заявником пропущено строк звернення з кредиторським вимогами до боржника, а відтак, такі не розглядаються і вважаються погашеними. При цьому, обґрунтовуючи таке рішення господарський суд зазначив, що вимоги ОСОБА_3 є вимогами щодо відшкодування майнової та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП, а отже не є вимогами щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю громадян і тому не належать до вимог, які підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів згідно з даними обліку боржника, без відповідної заяви кредитора.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, - обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вже зазначалося вище, положення ч. 5 ст. 11 Цивільного кодексу України допускають можливість виникнення зобовязань з рішення суду та їх припинення частково або в повному обсязі на підставах встановлених договором або законом (ч. 1 ст. 598 цього Кодексу).

За таких обставин колегія суддів апеляційного суду погоджується з тими доводами скаржника, що грошове зобовязання ТОВ «Компанія «Віктар» перед ОСОБА_3 на суму 91 383,98, яке виникло з рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 12.02.2010р. у справі №2-246/2010, припинилося на підставі, встановленій законом, а саме: на підставі ч.2 ст. 14 Закону України 14.05.1992 № 2343-XII, у звязку із чим таке зобовязання є повністю відсутнім в ТОВ «Компанія «Віктар» з мотивів його припинення, а спірний виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Колегія суддів також вважає підставними доводи апеляційної скарги в тій частині, що висновок суду першої інстанції про обовязковість застосування у даних правовідносинах правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року по справі№6-599цс16 є помилковим, оскільки умовою застосування правової позиції Верховного Суду України відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є неоднакове застосування одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Постановляючи постанову від 13 квітня 2016 року по справі №6-599цс16 Верховний Суд України усував розбіжності щодо неоднакового застосування судами касаційної інстанції ст. ст. 293, 324 ЦПК України, які стосуються права особи на касаційне оскарження судових рішень у справах за заявами про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Так, ухвалою суду касаційної інстанції, яка переглядалася Верховним Судом України, повернуто заявникові касаційну скаргу на судове рішення у справі про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, з тих мотивів, що таке не підлягає оскарженню в касаційному порядку. Скасовуючи вказану ухвалу суду касаційної інстанції, Верховний Суд України дійшов висновку про те, що судове рішення про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є перепоною в завершенні судового провадження, а відтак, перешкоджає подальшому провадженню у справі, у звязку із чим може бути оскаржене в касаційному порядку.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що відповідний висновок Верховного Суду України жодним чином не виключає можливості визнання судом виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню за наявності для цього встановлених законом підстав.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальність «Компанія Віктар» задовольнити.

Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 04 жовтня 2017 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою заяву Товариства з обмеженою відповідальність «Компанія Віктар» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Визнати виконавчий лист № 2-246/2010 від 17.01.2012 року, виданий Пустомитівським районним судом Львівської області таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Ванівський О. М.

ОСОБА_7