Справа № 515/850/17
Провадження № 2/515/1359/17
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2017 року. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Сивоконь Т.І.

за участю секретаря Комерзан Л.І.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 сільської ради

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Татарбунари Одеської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання права на земельну частку (пай),

В С Т А Н О В И В:

19.06.2017 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визнати за ним право на земельну частку (пай), посилаючись на наступні обставини.

11 липня 2000 року померла мати позивача ОСОБА_4 в с.Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області. За життя остання не вчиняла заповіт. Після її смерті залишилася земельна частка (пай), площею 3,8 умовних кадастрових га, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0323546 виданого Татарбунарською районною державною адміністрацією 19.08.1998 року на імя ОСОБА_4.

При зверненні до приватного нотаріуса Татарбунарського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_5 з приводу відкриття спадкової справи, позивачу було відмовлено в цьому, у звязку з відсутністю доказів фактичного прийняття спадщини.

Позивач вважає, що так як розпорядився належним матері майном, тому фактично прийняв спадок, оскільки на момент відкриття спадщини діяв ЦК в редакції 1963 року, то згідно п.1 ч.1 ст.549 даного Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадок, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

В судове засідання представник позивача та позивач не з'явилися, але направили до суду заяву з проханням справу заслухати у їх відсутність, повністю підтримуючи позовні вимоги.

Представник ОСОБА_3 сільської ради Татарбунарського району Одеської області направив до суду заяву з проханням заслухати справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує, вважаючи їх обґрунтованими та законними.

Згідно з частиною 2 статті 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Зі змісту пункту 25 рішення Європейського суду з прав людини від 11 квітня 2011 року у справі "Жук проти України", яке підлягає застосуванню у відповідності із положеннями статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", вбачається, що суди, розглядаючи справи без участі учасників процесу, повинні пересвідчитися, що їм вчасно повідомлено про дату і час розгляду справи, тобто, що їхнє право бути присутніми під час судового розгляду не було порушено.

У зв'язку з цим, з огляду на належне сповіщення представника позивачки та представника відповідача про дату, час та місце розгляду справи, надходження від них заяв про розгляд справи без їх участі, суд вважає можливим розглянути зазначену цивільну справу без участі представників позивача та відповідача.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Дослідивши матеріали справи, суд вбачає правові підстави для задоволення позовної заяви, виходячи з наступного.

Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД №215325 від 11.07.2000 року (а.с.6) ОСОБА_4, померла 11.07.2000 року в с.Дмитрівка Татарбунарського району.

Згідно копії свідоцтва про народження ЯД №085714 від 19.01.1959 року (а.с.5) матірю позивача (на російській мові) є ОСОБА_6.

Копією сертифікату на право земельну частку (пай) серії ОД №0323546, виданого Татарбунарською райдержадміністрацією 19.08.1998 року (а.с.4), право на земельну частку (пай) розміром 3,8 умовних кадастрових гектар, що перебував у колективній власності КСП ім. Дімітрова, належить ОСОБА_4

Довідкою, виданою виконавчим комітетом ОСОБА_3 сільської ради Татарбунарського району Одеської області 27.02.2017 року за №128 (а.с.7) підтверджується, що дійсно гр.ОСОБА_4 на день своєї смерті 11.07.2000 року була зареєстрована та проживала ІНФОРМАЦІЯ_1. Крім неї у будинку зареєстрований позивач ОСОБА_1

З листа нотаріуса №537/01-16 від 19.06.2017 року (а.с.10) вбачається, що позивачу було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини з причин втрати 6-ти місячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини та ненадання доказів фактичного прийняття спадщини.

Із витребуваної судом інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №48257959 від 01.07.2017 року (а.с.19) повідомляється, що за результатами пошуку спадкової справи після ОСОБА_4 померлої 11.07.2000 року - інформація відсутня.

У відповідності до ст.529 ЦК України (в ред.1963 року) при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого.

Згідно ст.ст.548, 549 ЦК України (в ред.1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном, або шляхом подачі державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до положень ч.3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки сторони визнали обставини справи, то згідно ч.1 ст.61 ЦПК України вони не підлягають доказуванню.

Враховуючи ту обставину, що позивач не має можливості в позасудовому порядку реалізувати своє право на спадщину після смерті матері, так як втрачено 6-ти місячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини, наявна відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії щодо цього права на спадщину, а тому суд вважає доведеними обставини, на які представник позивача посилається як на підставу позовних вимог. Невизнане право позивача підлягає судовому захисту.

Виходячи із викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і має підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись ст.10, 11, 60, 61, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст.529, 549 ч.1 п.1 ЦК України (ред.1963 року) , суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання права на земельну частку (пай)- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право на земельну частку (пай), розміром 3,8 умовних кадастрових га, що перебувала у колективній власності КСП ім.Дімітрова, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0323546 виданого Татарбунарською райдержадміністрацією Одеської області 19.08.1998 року на імя ОСОБА_4, яка померла 07 липня 2000 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Сивоконь