Справа №587/128/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Моісеєнко О. М.
Номер провадження 22-ц/788/865/17 Суддя-доповідач - Семеній Л. І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Семеній Л. І.,

суддів - Левченко Т. А. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 14 грудня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська»

про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості по орендній платі,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 14 грудня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області від 27 квітня 2016 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилено, рішення Сумського районного суду Сумської області від 14 грудня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 березня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 27 квітня 2016 року у частині вирішення позову ОСОБА_3 про розірвання договору оренди землі скасовано, справу у цій частині передано на новий розгляд до апеляційного суду.

Отже, рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимог про стягнення заборгованості за орендну плату не переглядається.

Оскаржуючи рішення місцевого суду в частині вирішених вимог про розірвання договору оренди землі, ОСОБА_3 через свого представника посилався на факт несплати орендної плати у 2011 і 2012 роках, який є доведеним і достатнім для висновку про систематичну несплату у строки, передбачені договором, а також передбачену п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставу для припинення права користування земельною ділянкою.

З цих підстав заявник вважає рішення незаконним і необґрунтованим та, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить його скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, проте в судове засідання не з'явилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог ОСОБА_3 до ТОВ «Косівщинська» про розірвання договору оренди землі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині вимог про розірвання договору оренди землі, суд першої інстанції виходив з того, що орендна плата за користування земельною ділянкою ТОВ «Косівщинська» за 2011- 2012 роки була виплачена позивачу, але з порушенням визначених договором строків, однак у повному обсязі з нарахуванням інфляційних та пені, за 2013 рік орендна плата виплачена своєчасно і у повному обсязі. Сам по собі факт несвоєчасної сплати орендної плати не може бути підставою для розірвання укладеного між сторонами договору оренди землі.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду узгоджуються з матеріалами справи та вимогами закону.

Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 належить на праві приватної власності земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,72 га, що розташована на території Косівщинської сільської ради Сумського району (а.с. 9, 17).

04 січня 2005 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Косівщинська» був укладений договір оренди землі, відповідно до якого ОСОБА_3 надав в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 2,72 га (а.с. 10-11, 13).

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 29466,74 грн. (п. 5 договору). Орендна плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі становила 442 грн., що становить 1,5% від грошової оцінки земельного паю (п. 10 договору). Відповідно до п. 11 договору оренди землі обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Орендна плата вноситься до 30 числа останнього у звітному році місяця (п. 12 договору). Договір укладено на п'ять років (п. 8 договору).

Крім того, п. 14 цього договору визначено, що розмір орендної плати переглядається один раз у два роки, зокрема, в разі змін розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції.

Земельна ділянка була передана позивачем та прийнята відповідачем в оренду згідно з актом приймання - передачі від 19 грудня 2006 року (а.с. 14).

01 січня 2009 року між сторонами був укладений додатковий договір до вказаного вище договору оренди землі, пунктом 1.2 якого в новій редакції викладено п.8 договору оренди землі та збільшено до 10 років строк оренди, пунктом 1.3 внесено зміни до п.9 договору та визначено, що орендна плата вноситься в розмірі 1083,75 грн. за рік, що становить 3,0 % від нормативної грошової оцінки земельної частки. Відповідно до п. 1.3. додаткового договору п. п. 5, 9 договору викладені у новій редакції, за якою орендна плата встановлена у розмірі 1083,75 грн., що становить 3% від нормативно-грошової оцінки земельного паю - 36125,14 грн. (а.с. 15).

Як вбачається з видаткових касових ордерів №271121 та №271122 від 27 листопада 2013 року, ОСОБА_3 двома платежами по 1712 грн. 89 коп. виплачено 3425 грн. 78 коп. орендної плати за 2011 - 2013 роки (а.с. 36-37).

Сторони визнали, що орендна плата за 2013 рік виплачена позивачу своєчасно і у повному обсязі, а за 2011 і за 2012 роки, як встановлено судом, виплачена йому із порушеннями визначених договором строків.

На підтвердження розміру орендної плати, яка відповідно до умов укладеного договору підлягала нарахуванню та виплаті позивачу, суд першої інстанції навів відповідні розрахунки, які позивачем та його представником не спростовані.

Загальна сума розміру орендної плати за 2011-2013 роки з урахуванням індексу інфляції та пені за вирахуванням податку з доходів фізичних осіб становить 2908 грн. 38 коп. (за 2011 рік: 1212,84 грн. - 181,94 грн. (15%ПДФО) = 1030,91 грн.; за 2012 рік: 1119,84 грн. - 167,99 грн. (15%ПДФО) = 951,86 грн.; за 2013 рік: 1089,17 грн. - 163,38 грн. (15%ПДФО) = 925,79 грн.).

Позивачу ж фактично виплачено 3425 грн. 78 коп., що більше ніж належало до сплати. Сума переплати становить 517 грн. 40 коп.

Отже, на день звернення до суду з даним позовом права позивача фактично відновлені, орендна плата за 2011, 2012 роки хоча і з порушенням строків, але виплачена в повному розмірі з нарахуванням інфляційних збитків та пені, у подальшому аналогічних порушень відповідачем допущено не було.

Як вбачається зі змісту позовної заяви ОСОБА_3, звертаючись до суду з вимогами про розірвання договору, посилався на несплату орендної плати в 2011 та 2012 роках, яку вважав систематичною та такою, що дає підстави для дострокового розірвання договору, що передбачено п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України.

В п. 36 договору сторони обумовили, що його дія припиняється шляхом розірвання за взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Перелік підстав для припинення та примусового припинення права користування земельною ділянкою, що не підлягає розширеному тлумаченню, визначений статтями 141, 143 Земельного кодексу України.

Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Зазначені складові, а саме системність і несплата у розумінні п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України є необхідною підставою для припинення права користування земельною ділянкою.

Законодавець не розкриває поняття терміну - «систематична» щодо кількісних та якісних характеристик, що вказує на недостатню правову визначеність для суб'єктів правовідносин, на яких поширюється зазначена норма матеріального права.

Відповідно до правової позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року, справа № 6-146цс12, на яку є посилання у вищезгаданій ухвалі колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 червня 2016 року, договір оренди землі можливо розірвати лише у разі систематичної несплати орендної плати, разове порушення умов договору у цій частині не є підставою для його розірвання. Тобто, у зазначеній правовій позиції у повній мірі не розкрита кількісна та якісна характеристика поняття «систематична несплата».

Вище вказана норма не передбачає інших складових, окрім зазначених, а відтак факт несплати оренди не може включати в себе ані часткової, ані несвоєчасної несплати, які є різними за змістом та наслідками.

Зокрема, наслідком повної несплати є неотримання грошових коштів взагалі, часткової - їх недоотримання, а при несвоєчасній відбувається повна сплата належної суми, але поза межами обумовлених договором строків.

З огляду на зазначене вбачається, що несплата орендної плати мала місце за 2011 та 2012 роки, проте, ця обставина, за якої права позивача були порушені, перестала існувати після поновлення його прав, тобто сплати орендної плати в повному обсязі в 2013 році, та перейшла в несвоєчасну сплату.

Несвоєчасність платежів, обумовлених договором, свідчить про неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором (тобто виконання з порушенням строків), проте такі порушення з боку відповідача не дають підстав для розірвання договору з заявлених позивачем підстав.

При цьому несвоєчасна сплата орендної плати, яка супроводжується повним відновленням порушених прав заявника шляхом прийняття не тільки належних до виплати коштів, але і не передбаченої договором чи іншими домовленостями між сторонами спору переплати, виключає застосування до спірних правовідносин положень п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України, оскільки з відновленням прав позивача на час звернення з позовом перестала існувати обставина, за якої його права були порушені, тобто обставина повної несплати орендної плати за 2011-2012 роки, а мала місце обставина несвоєчасної її сплати.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині вимог про розірвання спірного договору.

Колегією суддів не виявлено неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які могли б бути підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції в частині вирішених вимог про розірвання договору оренди землі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 14 грудня 2015 року, в частині позовних вимог ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» про розірвання договору оренди землі, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді: