Справа № 2-1031/11
Провадження № 6/265/164/17
У Х В А Л А

19 липня 2017 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Костромітіної О.О.,

за участю секретаря Куксенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі подання Лівобережного відділу ДВС міста Маріуполя про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В :

Старший державний виконавець Лівобережного відділу ДВС міста Маріуполя ОСОБА_2 звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, посилаючись на те, що на виконанні в Лівобережному ВДВС міста Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області перебуває виконавче провадження по примусовому виконанню повторно пред»яленого виконавчого листа № 2-1031/11, виданого 04.08.2011 року Орджонікідзевським районним судом м.Маріуполь, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 позики з урахуванням інфляційного збільшення у сумі 215494,72 гривень, 3% річних у сумі 8672,53 гривені, витрат по сплаті судового збору у розмірі 1700 гривень, витрат ІТЗ розгляду справи у розмірі 120 гривень, а всього 225987,25 гривень. 06.05.2016 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження, копії постанов направлено сторонам. Направлена боржнику копія постанови про відкриття виконавчого провадження повернулася до відділу з відміткою «за закінченням терміну зберігання». 10.12.2013 року, 05.07.2016 року державним виконавцем накладено арешт на все рухоме й нерухоме майно боржника. Згідно відповіді ДФС, ПФУ України боржник не працює, пенсію не отримує, відкриті рахунки у банківських установах відсутні. Згідно відповіді з УДАІ ГУМВС Центр №1, Управління Держземагенства у м.Маріуполі та Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником будь-яких транспортних засобів. Нерухомого майна та земельних ділянок не зареєстровано. На неодноразові виклики до відділу у період з 06.05.2016 року по 10.07.2017 року боржник не з»являвся. 16.06.2017 року державним виконавцем було здійснено вихід за адресою м.Маріуполь, пров.Касаткіна. 4, складено акт з батьком боржника про те, що боржник не зареєстрований та не мешкає понад 10 років. Згідно відповіді з Лівобережного відділу надання адміністративних послуг від 19.06.2017 року ОСОБА_1 зняти з реєстрації 30.06.2015 року з адреси м.Маріуполь, пров.Касаткіна, 4, ймовірно у м.Рівне. Боржник суму боргу не сплачує, рішення суду не виконує. Враховуючи вищевикладене державний виконавець просить встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 до виконання зобовязань за виконавчим документом.

Дослідивши надані матеріали, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Таке ж право гарантується і низкою міжнародних правових актів. Так, зокрема, згідно зі ст. 13 Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної резолюцією 217 A (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10.12.1948 року, кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави; кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в' їзду в Україну громадян України" громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, у разі, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобовязань.

Згідно до п. 19 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;.

Відповідно до П.12 розділу ХІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень Подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України має обовязково містити обґрунтування ухилення боржника від виконання своїх зобовязань (зобовязань боржника - юридичної особи)

Як вбачається з Судової практика Верховного суду від 01.02.2013 року щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Поняття "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Але в поданні державного виконавця не зазначено чим підтверджується ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання зобов'язань, покладених на нього виконавчим документом. Саме лише невиконання боржником зобов'язань не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього обов'язків. Крім того, суду не надано документів на підтвердження ознайомлення боржника про відкриття відносно нього виконавчого провадження.

Оскільки наведені у поданні обставини і додані до нього документи не свідчать про умисне ухилення боржника від виконання виконавчого документу в контексті положень ст. 377 -1 ЦПК України,ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», подання державного виконавця є передчасним, а тому правові підстави для встановлення щодо боржника ОСОБА_1 тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відсутні, внаслідок чого суд відмовляє в задоволенні подання.

Керуючись ст.377-1 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання Лівобережного відділу ДВС міста Маріуполя про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України - відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга, що подається до Апеляційного суду в Донецькій області через Орджонікідзевський районний суд м. Маріуполя протягом пяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя Костромітіна О.О.