АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е НЕ М У К Р А Ї Н И

11 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Мазурик О.Ф., Кравець В.А. при секретарі: Синявському Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про розірвання шлюбу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 29 травня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 29.05.2017 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто для подання до належного суду.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову про відкриття провадження у справі. Посилається на неправильне застосування норм процесуального права. А саме, суд не взяв до уваги, що на її утриманні перебувають батьки похилого віку, які за станом здоров'я потребують догляду, що унеможливлює виїзд її до Російської Федерації за місце проживання відповідача. Крім того, через небезпечну ситуацію щодо українських громадян в Російській Федерації та зважаючи на суттєво обмежені можливості української сторони забезпечити належну безпеку наших співгромадян на даній території, вона побоюється за своє життя, що унеможливлює виїзд за місцем проживання відповідача.

Справа: 759/6571/17-ц Апеляційне провадження: № 22-ц-796/8149/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Шум Л.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
У судовому засіданні заявник підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Вислухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1, дослідивши надані матеріали, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву для подання до належного суду, суд першої інстанції виходив з того, що згідно відомостей адресного бюро, позивач за вказаною у позовній заяві адресою зареєстрована не значиться. Крім того, позивакою не надано доказів перебування батьків на її утриманні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають нормам процесуального права.

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, про розірвання шлюбу за своїм місцем проживання, зазначивши місце проживання: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України, позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 110 ЦПК України, позови про розірвання шлюбу можуть пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров'я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Згідно відомостей адресно - довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в м. Києві, ОСОБА_1 по м. Києву зареєстрована не значиться.

Разом з тим, судом було оглянуто паспорт заявниці, у яком наявна відмітка про її місце реєстрації з 10.03.2016 року за адресою: АДРЕСА_1.

Як на поважні причини неможливості виїхати до місця проживання відповідача, позивач зазначила перебування на її утриманні непрацездатних батьків. Разом з тим, будь - яких доказів на підтвердження зазначених обставин позивач не надала, а при розгляді справи у суді апеляційної інстанції зазначила, що батьки стороннього догляду не потребують.

Крім того відповідно до пояснень ОСОБА_1, вона до 2016 року проживала на території Російської Федерації та періодично виїздить до цієї країни для зустрічей із повнолітнім сином. При цьому позивач також пояснила, що у 2014 році їх шлюб за рішенням суду було розірвано, проте у апеляційній інстанції вона відмовилася від позову.

За вказаних обставин, коли батьки позивачки не потребують стороннього догляду, сама позивачка періодично виїздить до Російської Федерації, підстави для відкриття провадження за правилами альтернативної підсудності відсутні.

До того ж позивач не позбавлена права направити позовну заяву разом з документами до суду за місцем проживання відповідача через поштове відділення.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права та не може бути скасована з підстав викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 314 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 29 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді