ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3860/17
провадження № 2/753/3620/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" липня 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва

в складі: головуючої-судді ЛЕОНТЮК Л.К.

за участю секретаря ЯБЛОНСЬКОЇ І.К.

сторін:

представника позивачки ОСОБА_7

відповідачКИ ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди , суд

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_4 28.02. 2017 року в особі свого представника ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди та просить зобов'язати ОСОБА_3 відшкодувати ОСОБА_4 збитки за пошкодження

об'єктиву у розмірі 13000гривень (тринадцять тисяч гривень 00 копійок) та стягнути з відповідачки на користь позивачки - ОСОБА_4 суму сплаченого судового збору у розмірі 640 гривень (шістсот сорок гривень 00 копійок).

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_6, який діє за довіреністю НВО 914272 від 17.02. 2017 року ( а.с.31) позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовних вимогах.

Відповідачка ОСОБА_3 позовні вимоги визнала у повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення, пояснивши суду, що відшкодовувати шкоду буде по часткам, оскільки не працює і фінансової можливості відшкодувати повністю не має такої можливості.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Визнання відповідачем позовних вимог прийнято судом.

Вислухавши пояснення сторін , дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав.

Як слідує із матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, на початку листопада 2016року за адресою м. Київ, вул. А.Ахматової, 3, ОСОБА_4 передала ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в тимчасове користування справний об'єктив CANONEF70- 200mmF/4LUSM , який належить їй на праві приватної власності.

Після того, як відповідач заволоділа об'єктивом, вона почала умисно відтягувати момент повернення об'єктиву, а потім і зовсім припинила виходити на зв'язок, що підтверджується перепискою в соціальних мережах між позивачем і відповідачем ( а.с.16-27) . Після численних спроб зв'язатися з відповідачем, 28 грудня 2016року позивачка вимушена була звернутися до Національної поліції із заявою про те, що відповідач взяла об'єктив у користування та не повертає його і не виходить на зв'язок, що за своєю суттю дуже схоже на шахрайство з боку відповідача. Інформацію щодо заяви позивача було зареєстровано до журналу єдиного обліку за № 98833 від 28.12.2016року. У висновку Національної поліції про результати розгляду звернення громадянина від 3-.12. 2016 року вказано, що Національною поліцією, в ході перевірки було опитано відповідача, яка повідомила, що вона дійсно на початку листопада 2016року отримала у користування у позивача об'єктив, який через деякий час перестав працювати та ремонту не підлягав. Також відповідач завірила Національну поліцію та позивача, що до кінця січня 2017 року виплатить позивачу грошові кошти за об'єктив, оскільки вона його зламала ( а.с. 28).

Проте, незважаючи на обіцянку виплатити кошти за об'єктив, відповідач і далі продовжує ігнорувати позивача та не виходить на зв'язок, а на момент звернення до суду кошти за об'єктив так і не виплачені відповідачем, що стало причиною звернення до суду.

Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Ураховуючи, що згідно зі статтею 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. З урахуванням положень статті 13, частини третьої статті 16, статті 319 ЦК України у разі вчинення, зокрема, наведених дій суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу.

Оскільки Позивач не вчиняла жодних дій на шкоду інтересам інших осіб вона має повне та беззаперечне право на захист свого права власності.

Відповідно до частини третьої статті 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України ). При цьому суди повинні мати на увазі, що право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача.

Як вказано у статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до статті 177 ЦК України, об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Положення статті 190 ЦК України встановлюють, що майном, як особливим об'єктом, вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки.

Відповідно до статті 11 ЦК України , цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Так, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як встановлено у судовому засіданні зазначений об'єктив позивачці подарував, на той час, законний чоловік, а позивачка, відповідно, набула право власності на об'єктив відповідно до договору дарування від 30 жовтня 2016року ( а.с.9-11)

А отже, право власності у позивачки на цю річ виникло з моменту передання дарувальником об'єктиву, а саме 30 жовтня 2016року.

Відповідно до загальнодоступних джерел інформації вартість об"єктиву вказаної марки складає від 14 769 грн. - до 40 169 грн.( а.с.12-13).

Оскільки об'єктив був не новий та перебував у вжитку чоловіка позивачки та враховуючи його гарний стан і працездатність, на 30 жовтня 2016року вартість об'єктиву складала 13 000 грн., це підтверджується вартістю об'єктиву визначеною у договорі дарування від 30 жовтня 2016року, отже позивачка є законним власником об'єктиву та має право на захист своїх прав та інтересів судом.

Зважаючи на те, що відповідачка визнала факт надання позивачкою об'єктиву у тимчасове користування відповідача, що підтверджується висновком Національної поліції та перепискою в соціальній мережі , а також зважаючи на визнання відповідачем своєї провини у пошкодженні об'єктиву, який тепер не підлягає ремонту, та визнання позовних вимог у судовому засіданні у позивачки є всі підстави вимагати у відповідача належної компенсації за об'єктив.

Крім того, оскільки об'єктив було пошкоджено таким чином, що відновити його у попередній якості неможливо, позивачка має право на відшкодування завданої відповідачем шкоди.

Так, згідно зі статтею 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками у даному випадку є втрати, яких особа зазнала у зв'язку з пошкодженням речі, а саме об'єктиву.

Крім того, позивачка є фотографом і даний об'єктив був її знаряддям праці, а отже, позивачка могла б реально одержати доходи від використання своєї речі, за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до частини 3 статті 22 ЦК, збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Відповідно до статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичноїабо юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Крім того, відповідно до роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.92 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (далі - Постанова), розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Як вбачається з вищенаведених фактів, які підкріплюються доказами, що додаються до позовної заяви, відповідачка визнає свою вину з приводу пошкодження об'єктиву позивача. Дії відповідача є неправомірними та прослідковується безпосередній причинно-наслідковий зв'язок між передачею у користування відповідачу об'єктиву та його пошкодженням, що підтверджується спробою відповідача відремонтувати об'єктив.

Крім того, у Постанові зазначається, коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справивтраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв'язку з заподіянням шкоди майну.

Наразі Відповідач утримує у себе об'єктив та ухиляється від свого обов'язку повернути його та компенсувати завдані збитки, це робить неможливим проведення його оцінки, як того вимагає ст.7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" де вказано, що проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Сума матеріального збитку повинна бути підтверджена таким засобом доказування, як Звіт про оцінку майна (актом оцінки майна), який за змістом має відповідати вимогам Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Тому, якщо суд витребує у Відповідача вказаний об'єктив для проведення експертизи можливо буде підтвердити його вартість в судовому засіданні.

Крім того, як вказано у статті 1192 ЦК України , розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Документом, що підтверджує реальну вартість об'єктиву є Договір дарування від 30

жовтня 2016року та загальнодоступні джерела інформації ( а.с.12-13; 14-15)

Отже, з огляду на викладене, позивач має право на відшкодування в повному обсязі

шкоди, завданої Відповідачем.

Відповідно до ст. 15 ЦК України , кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з п.8 4.2 ст. 16 ЦК України , способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений

договором або законом.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.41 Конституції України, ст. ст. 11, 13, 15,

16, 22, 177, 190, 202, 316, 317, 319, 321, 328, 1166, 1192Цивільного кодексу України, ст. ст. З, 4,

10, 57-59, 60, 212-215, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, задовольнити.

Сягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованої та проживаючої у АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованої та проживаючої у АДРЕСА_2 збитки за пошкодження об"єктиву у розмірі 13 000 ( тринадцять тисяч) гривень та судовий збір у розмірі 640 ( шістсот сорок) гривень, а разом 13 640 ( тринадцять тисяч шістсот сорок) гривень.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення . Особи, які брали участь у

справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 07 липня 2017 року.

СУДДЯ Л.К. ЛЕОНТЮК