Справа № 570/2699/17
Номер провадження 2/570/1320/2017
У х в а л а

30 червня 2017 року

Суддя Рівненського районного суду Рівненської області Гладишева Х.В., перевіривши виконання вимог ст.ст.119-120 ЦПК України по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої джерелом небезпеки внаслідок ДТП, -

в с т а н о в и в :

До Рівненського районного суду надійшла вказана позовна заява.

При підготовці справи до розгляду встановлено, що позов предявлено з допущенням недоліків, зокрема позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України.

В порушення вимог ч.5 ст.119 ЦПК України до позовної заяви не додано документ, що підтверджує сплату судового збору.

Із змісту позовної заяви вбачається, що позивач обґрунтовує своє звільнення від сплати судового збору, посилаючись на п.6 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір".

Згідно з п.6 вищезазначеного Закону, від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається із матеріалів позовної заяви, в якості додатку на підтвердження своїх вимог позивачем долучено копію постанови слідчого про закриття кримінального провадження від 09.02.2017 року. Вказане кримінальне провадження закрито у звязку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Відтак, у даному випадку дія п.6 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" не поширюється на правовідносини, з приводу яких виник спір між сторонами, а тому посилання позивача на зазначений пункт Закону, як на підставу звільнення від сплати судового збору, є помилковим.

З огляду на визначену позивачем ціну позову в розмірі 169418,93 грн., з урахуванням визначених Законом ставок судового збору, за подання позовної заяви фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 1 відсотку ціни позову, що в даному випадку становить 1694 грн. 18 коп.

Крім того, п.6 ч.2 ст.119 ЦПК України визначає, що позовна заява повинна містити зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Серед інших позовних вимог, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача витрат, понесених на правову допомогу у розмірі 5000 грн. та покладення на останнього судових витрат у справі. Однак, позивачем не надано доказів фактичного понесення таких витрат у визначеному ним розмірі.

З огляду на положення ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Тобто, в даному випадку посилання позивача на понесені ним судові витрати не підтверджуються належними доказами.

Також, у п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" зазначається, що потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Постановою слідчого про закриття кримінального провадження від 09.02.2017 року прийнято рішення про притягнення відповідача ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, у звязку з відсутністю в його діях ознак кримінального правопорушення.

В матеріалах позову відсутні докази, які вказують на підтвердження вини відповідача ОСОБА_2 Таким доказом є постанова суду про притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Таким чином, зважаючи на вищевикладені недоліки позовної заяви, приходжу до висновку про необхідність залишення позовної заяви без руху, відповідно до ч.1 ст.121 ЦПК України із наданням строку для виправлення недоліків.

Якщо позивач виконає зазначені вимоги, позовна заява буде вважатися поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачу.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.119, 121 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої джерелом небезпеки внаслідок ДТП - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання ним даної ухвали.

В разі не усунення зазначених в ухвалі недоліків, заява вважатиметься неподаною і повертатиметься позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Гладишева Х.В.