Справа № 352/1074/16-ц
Провадження № 22-ц/779/1595/2017
Головуючий у 1 інстанції Струтинський Р. Р.
Суддя-доповідач Василишин
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Василишин Л.В.

суддів: Мелінишин Г.П., Пнівчук О.В.

секретаря Турів О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 на рішення Тисменицького районного суду від 08 вересня 2017 року,-

в с т а н о в и л а :

У липні 2016 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" звернулась до суду із вищевказаним позовом.

Свої вимоги позивач обгрунтовував тим, що 02.08.2007 року між ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 45 000 доларів США зі сплатою 13% та кінцевим терміном повернення 01.08.2017 року.

В забезпечення виконання кредитних зобов'язань між ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" та ОСОБА_3 укладено договір поруки від 02.08.2007 року, відповідно до якого поручитель зобов'язався в разі невиконання та/або порушення боржником ОСОБА_2 кредитних зобов'язань відповідати перед кредитором солідарно з боржником.

Також кредитні зобов'язання ОСОБА_2 забезпечено договором іпотеки, який укладено між ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" та ОСОБА_4 від 06.08.2007 року, за яким остання передала банку в іпотеку домоволодіння №3, що знаходиться в м.Тисмениця по вул. Кокорна.

Станом на 05.07.2016 року загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 137 084,20 грн., з яких:

- 5 350,63 долари США (за курсом НБУ 24,82 грн. за 1 долар США становить 132 780,29 грн.). - тіло кредиту;

- 125,87 доларів США (3 123,57 грн.) - відсотки;

- 345,10 грн. - комісія;

- 835,25 грн. - штраф/пеня за несвоєчасне погашення кредиту (неустойка).

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд:

- в рахунок погашення заборгованості перед ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" за кредитним договором від 02.08.2007 року в розмірі 137 084,20 грн. звернути стягнення на нерухоме майно, яке є предметом договору іпотеки від 06.08.2007 року, а саме домоволодіння АДРЕСА_1. Домоволодіння в цілому складається з житлового цегляного будинку 14, 5 кв.м., загальною площею 27,3 кв.м, зазначеного в плані літерою «А», житлового будинку незавершеного будівництвом готовністю 74 % «Б», погребу «Д» - 4,5 кв.м. та земельну ділянку на якій воно розташовано розміром 0,1000 га надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, м.Тисмениця, вул. Кокорна, 3 - шляхом їх продажу Публічним акціонерним товариством ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" від свого імені будь-якій особі-покупцю за початковою ціною, визначеною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності під час його реалізації у порядку, передбаченому ст.38 Закону України «Про іпотеку»;

- стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" суму заборгованості за крелитним договорм від 02.08.2007 року в розмірі 137 084,20 грн.;

- стягнути з відповідачів судовий збір.

Рішенням Тисменицького районного суду від 08 вересня 2017 року позов задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості перед ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» за кредитним договором № 2/07/18-05 від 02.08.2007 року, що становить 5350 доларів США 63 центи, що в перерахунку на національну грошову одиницю України, еквівалент по курсу НБУ 24, 815823, що станом на 05.07.2016 року становить 132 780 (сто тридцять дві тисячі сімсот вісімдесят) грн. 29 коп. - тіло кредиту:

звернуто стягнення на нерухоме майно, яке є предметом договору іпотеки від 06.08.2007 року, який був укладений між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_4, а саме: домоволодіння АДРЕСА_2. Домоволодіння в цілому складається з житлового цегляного будинку 14, 5 кв.м., загальною площею 27,3 кв.м, зазначеного в плані літерою «А», житлового будинку незавершеного будівництвом готовністю 74 %»Б», погребу «Д» - 4,5 кв.м. та земельну ділянку на якій воно розташовано розміром 0,1000 га надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 шляхом їх продажу перед ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» від свого імені будь-якій особі - покупцю за початковою ціною, визначеною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб»єктом оціночної діяльності під час його реалізації у порядку, передбаченому ст. 38 ЗУ «Про іпотеку», з наданням ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» усіх прав продавця, у тому числі, але не виключно: укладати договір купівлі - продажу, отримувати дублікати правовстановлюючих документів на вказаний предмет іпотеки в органах БТІ, органах нотаріату та інших органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форм власності; отримувати всі необхі; документи та довідки (в тому числі витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності) для продажу вищезазначеного предмета іпотеки у Державні реєстраційній службі України та всіх підпорядкованих структурних підрозділах, в органах нотаріат або у інших органах, які будуть здійснювати функції з реєстрації речових прав на нерухоме майне здійснювати будь-які платежі у якості продавця в процесі укладання договору купівлі - продажу предмету іпотеки; звертатися до суб'єктів оціночної діяльності із заявою про проведення експерти: оцінки предмету іпотеки, а також ставити підписи від свого імені за одержання експертної оцінка отримувати довідки та документи, які необхідні для укладання та нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу; надати приватному нотаріусу право відкрити розділ на Предмет іпотеки та зареєструвати право власності на Предмет іпотеки, отримувати в органах місцевого самоврядування зі місцезнаходженням предмета іпотеки довідки, технічну документацію та інше.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», 132 780 (сто тридцять дві тисячі сімсот вісімдесят) грн. 29 коп. заборгованості за кредитним договором № 2/07/26-05 від 02.08.2007 року.

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», 2756 (дві тисячі сімсот п»ятдесят шість) грн. судового збору.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу на рішення суду в частині звернення стягнення на нерухоме майно, яке є предметом договору іпотеки.

В обгрунтування апеляційної скарги представник апелянта зазначила, що вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що позичальник ОСОБА_2 впродовж десяти років належним чином виконував свої зобов'язання щодо сплати щомісячних платежів для погашення кредиту. Однак, 02 травня 2016 року, відповідач прийшовши до відділення банку, не зміг провести оплату, оскільки приміщення було закрито, зовнішня реклама знята. Попереднього повідомлення про зупинення діяльності банку, а також рахунків для оплати позичальник не отримував. Тому у травні 2016 року ОСОБА_2 допустив порушення саме з цієї причини. Лише в липні 2017 року після отримання позовної заяви ОСОБА_2 дізнався про ліквідацію банку. У матеріалах справи відсутні докази щодо наявності будь-яких вимог чи претензій з боку уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів щодо погашення заборгованості до моменту пред'явлення позову, а тому відповідачу ОСОБА_2 не було відомо яким чином та на який рахунок здійснювати платежі.

Пунктом 5.2 кредитного договору передбачено, що при невиконанні або неналежному виконанні позичальником зобов'язань по поверненню кредитних коштів банк надсилає рекомендованим листом позичальнику вимогу про дострокове повернення кредиту. Крім того, банк зобов'язаний письмово повідомити поручителя про невиконання боржником своїх зобов'язань (п.2.4 договору поруки), а згідно п.3.5 - письмово повідомляти про зміну свого місцезнаходження (також п.10.7 іпотечного договору).

Тобто, через невиконання позивачем вказаних вимог договорів, відповідач не зміг вчасно виконати своє зобов'язання. Відтак суд першої інстанції прийшов до висновку, що кредитор прострочив, а тому відповідно до ст.613 ЦК України, боржник за грошовим зобов'язанням не сплачує проценти за час прострочення.

Проте при задоволенні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки суд мав дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом із вартістю іпотечного майна, оскільки згідно ст.39 Закону «Про іпотеку» в задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки може бути відмовлено, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержавтелю і не змінює обсяг його прав.

Згідно з матеріалами справи відповідач сплатив позивачу 39 649,37 доларів США - тіло кредиту та 29 101,58 доларів США відсотків, а разом 68 750,95 доларів США. Заборгованість за кредитним договорм залишилась 5 350 доларів США. Однак, звертаючи стягнення на предмет іпотеки, суд не дав оцінки співмірності суми заборгованості за кредитом з вартістю іпотечного майна.

Крім того, судом не досліджено ту обставину, що нерухоме іпотечне майно використовується як місце постійного проживання позичальника, майнового поручителя та їхнього неповнолітнього сина, що підтверджується довідкою Тисменицької міської ради. Іншого нерухомого майнау позичальника немає, а тому представник апелянта вважає, що застосуванню підлягає Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Представник апелянта (із посиланням на Узагальнення ВСУ щодо практики розгляду цивільних справ, які виникають з кредитних правовідносин за 2009-2011 роки) вказала, що вирішуючи питання одночасного задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки та про стягнення заборгованості, правильним є зазначення в резолютивній частині рішення лише про звернення стягнення на предмет іпотеки з посиланням на суму заборгованості, а розрахунок суми має бути наведено у мотивувальній частині рішення, а не здійснювати одночасне стягнення суми боргу з боржника та звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить майновому поручителю, що призводить до стягнення на користь кредитора суми боргу як з боржника, так і з іпотекодавця.

Також в матеріалах справи відсутні докази про направлення банком іпотекодавцю письмової вимоги, яка передбачена ст.35 Закону України «Про іпотеку». Таким чином, позов про звернення стягнення на предмет іпотеки є передчасним, оскільки іпотекодержатель не дотримався процедури звернення стягнення на предмет іпотеки.

Обгрунтовуючи рішення, суд першої інстанції зіслався на п.42 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 №5, відповідно до якого суд може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за основним зобов'язанням, коли особа позичальника є відмінною від особи іпотекодавця. Однак, судом не взято до увагу ту обставину, що позичальник ОСОБА_2 є чоловіком іпотекодавця ОСОБА_4, а предметом іпотеки є майно, набуте під час перебування у шлюбі, тобто частина майна належить позичальнику. Даний факт підтверджений нотаріально посвідченою заявою ОСОБА_2 про згоду на укладення договору іпотеки. Тобто, в порушення даної Постанови, суд здійснив одночасне стягнення на предмет іпотеки, частина якого належить позичальнику.

З наведених підстав представник апелянта просила рішення Тисменицького районного суду від 08 вересня 2017 року в частині звернення стягнення на нерухоме майно скасувати. Рішення суду в частині стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості у розмірі 132 780 грн. залишити без змін.

У судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта вимоги скарги підтримала, просила її задоволити.

Представник банку в режимі відео конференції вимоги скарги не визнав, просив відмовити в її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.303, ч.ч.2,3 ст.213 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги з огляду на відсутність апеляційних скарг в іншій частині рішення суду.

Задовольняючи позов в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції керувався умовами договору іпотеки, а також положеннями ст.ст.12,33,38,39 Закону України «Про іпотеку». При цьому суд зіслався на п.42 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року N 5, згідно якого у випадку, якщо особа позичальника є відмінною від особи іпотекодавця, то суд може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором.

Переглядаючи спір в цій частині, колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Матеріалами справи встановлено, що 02.08.2007 року між ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №2/07/26-05, за умовами якого банк надає позичальнику грошові кошти у сумі 45 000 доларів США на споживчі потреби, з відсотковою ставкою 13% річних та з кінцевим терміном повернення до 01.08.2017 року (том-1, а.с.9-15).

В порядку забезпечення виконання зобов'язань 02.08.2007 року між ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк", ОСОБА_3 та ОСОБА_2, було укладено договір поруки, за умовами якого поручитель ОСОБА_3 солідарно відповідає перед кредитором за виконання ОСОБА_2 зобов'язань у повному обсязі за кредитним договором від 02.08.2007 року та додаткових договорів до нього (том-1, а.с.22).

Крім того для забезпечення виконання кредитних зобов'язань 06.08.2007 року між ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" та ОСОБА_4 укладено іпотечний договір, відповідно до якого іпотекодавцем передано в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: домоволодіння № 3, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, м.Тисмениця, вул. Кокорна. Домоволодіння в цілому складається з житлового цегляного будинку 14, 5 кв.м., загальною площею 27,3 кв.м, зазначеного в плані літерою «А», житлового будинку незавершеного будівництвом готовністю 74 % «Б», погребу «Д» - 4,5 кв.м. та належить іпотекодавцю ОСОБА_4 на праві власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого ОСОБА_6, державним нотаріусом Тисменицткої державної нотаріальної контори 24/10/1989 року по реєстру №2-1527 та зареєстрованого в Івано-Франківському бюро технічної інвентаризації в книгу №3, номер запису 789, реєстраційний №16706040 та земельну ділянку на якій воно розташовано розміром 0,1000 га надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 яка належить ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданого Тисменицькою міської радою від 05.03.2007 року на підставі рішення Тисменицької міської ради від 21.12.2005 року, (том-1, а.с.18-21).

Згідно 2.3.3 договору іпотеки узгоджена сторонами оціночна вартість предмета іпотеки становить 402 517,0 грн.

Також пунктом 7.1 іпотечного договору передбачено, що іпотекодержатель набуває право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки у випадку настання строку (терміну) виконання зобов'язань, якщо вони не будуть виконані (виконані належним чином) та у випадку невиконання та/або неналежного виконання зобов'язань за кредитним договором та за цим договором, а також у випадках, передбачених кредитним договором, цим договором та чинним законодавством України.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20.03.2015 року №63 розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" (а.с.30).

Як встановлено судом першої інстанції, розмір заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором №2/07/26-05 від 02.08.2007 року на 05.07.2016 року становить 5350 доларів США 63 центи, що в перерахунку на національну грошову одиницю України, еквівалент по курсу НБУ 24, 815823, що станом на 05.07.2016 року становить 132 780 (сто тридцять дві тисячі сімсот вісімдесят) грн. 29 коп. - тіло кредиту.

Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до частини 3 вказаної статті звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Умови п.7.1 іпотечного договору від 06.08.2007 року кореспондуються з наведеними положеннями Закону.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, про який просив позивач, шляхом продажу Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" з укладанням від імені ОСОБА_4 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем з наданням позивачу права здійснення всіх дій, пов'язаних з продажем.

Колегія суддів відхиляє посилання сторони апелянта на те, що вимога позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки є передчасною, оскільки банк в порушення ст.35 Закону України «Про іпотеку» не направив іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання.

Так, відповідно до п.37 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30.03.2012, № 5 (далі - Постанова №5), невиконання вимог частини першої статті 35 Закону України "Про іпотеку" про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (частина третя статті 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням статті 124 Конституції України.

Тому висновок суду в цій частині доводами сторони апелянта не спростовано.

Водночас колегія суддів звертає увагу на наступне.

За вимогами ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

З аналізу наведеної норми слідує, що частиною першою статті 39 Закону України «Про іпотеку» передбачений перелік компонентів, які є обов'язковими для вказівки судом у рішенні про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його реалізації, в тому числі й у спосіб, про який просить позивач. При цьому, виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, в розумінні норми статті 39 Закону України «Про іпотеку» суд повинен установити початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, тобто чітко визначити ціну предмета в грошовому вираженні, зазначивши її в рішенні.

Про необхідність зазначення в резолютивній частині рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки ціни у грошовому виразі зазначено і в правових позиціях Верховного Суду України, зокрема у постанові №6-3034цс16 від 05.04.2017

В рішенні суд першої інстанції зіслався на вказані норми матеріального права, однак застосував їх неправильно.

Сторони погодили в п.2.3.3 іпотечного договору від 06.08.2017 (том-1, а.с.18), що оціночна вартість предмету іпотеки складає 402 517,00 грн., інших даних щодо початкової ціни предмета іпотеки сторони не надали.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки слід змінити, вказавши в резолютивній частині рішення після визначення судом порядку звернення стягнення на предмет іпотеки - початкову ціну продажу предмету іпотеки в розмірі 402 517,00 грн., а в решті рішення суду слід залишити без змін.

Крім того, судом першої інстанції до спірних правовідносин безпідставно не застосовано положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який набув чинності 07.06.2014 року.

Згідно вказаного Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами-резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

З довідки про склад сім'ї №2076, виданої 14.09.2017 року виконавчим комітетом Тисменицької сільської ради, вбачається, що у житловому приміщення за адресою АДРЕСА_3 проживають ОСОБА_4 (уповноважений власник), ОСОБА_2 (чоловік), ОСОБА_7 (син, ІНФОРМАЦІЯ_1), (а.с.242).

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у власності іпотекодавця ОСОБА_4 перебуває лише спірне майно: домоволодіння по вул. Кокорна, 3 в м.Тисмениця та земельна ділянка на тій же вулиці. Щодо іншого нерухомого майна боржника та іпотекодавця відомостей немає.

Як зазначалось вище за кредитним договором №2/07/26-05 від 02.08.2007 ОСОБА_2 отримав грошові кошти у іноземній валюті (45 000 доларів США) на споживчі потреби.

З наведених підстав колегія суддів вважає за доцільне зазначити в резолютивній частині рішення суду, що рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає виконанню.

Також при вирішенні питання розподілу судових витрат судом допущено порушення вимог процесуального закону.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Як роз'яснив Пленум ВСУ у п.12 Постанови «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ» від 12 червня 2009 року N 2, при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судові витрати, понесені позивачем, відшкодовуються ними пропорційно розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів.

Отже, судовий збір, у розмірі 2756,0 грн. слід стягнути з відповідачів пропорційно, а не солідарно, тобто по 918 грн.67 коп. з кожного.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313-316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 задоволити частково.

Рішення Тисменицького районного суду від 08 вересня 2017 року змінити в частині задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки та в частині розподілу судових витрат.

Визначити початкову ціну предмету іпотеки 402 517,0 грн.

Рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» судового збору по 918 грн.67 коп. з кожного.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча: Василишин Л.В.

Судді: Мелінишин Г.П.

Пнівчук О.В.