Справа № 405/3307/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2017 Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючої судді - Шевченко І.М.,

при секретарі - Фришко А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький подання державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 без вилучення паспортного документа, -

встановив:

Державний виконавець відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Кіровоградської області ОСОБА_1 звернувся в суд з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, 28000, РНОКПП НОМЕР_1, без вилучення паспортного документа, з наступним обґрунтуванням.

На виконанні у відділі примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Кіровоградській області знаходиться виконавче провадження № 51198318 з виконання виконавчого листа № 2/398/12/14 виданого 31.03.2016 про зобов'язання ОСОБА_2 за власний рахунок, знести самочинно збудоване нерухоме майно - добудову до багатоквартирного житлового будинку по вул. Першотравневій, 51в м. Олександрії.

Державним виконавцем 25.05.2016 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої направлено сторонам виконавчого провадження.

06.06.2017 виконавцем встановлено, що рішення суду боржником не виконано.

Згідно акту державного виконавця від 13.06.2017 боржник зявився до відділу та їй було розяснено рішення суду, яке перебуває на виконанні у відділі та наслідки його ігнорування.

У свою чергу, 14.06.2016, боржник ОСОБА_2 надала письмові пояснення стосовно того, що не вважає за доцільне виконання рішення суду.

13.07.2016 здійснено повторний вихід за адресою місцезнаходження добудови, що підлягає знесенню та встановлено, що боржником рішення суду не виконано. Цього ж дня винесено постанову про накладення повторного штрафу в порядку ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження».

Керуючись вищевказаними нормами Закону України «Про виконавче провадження» виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору та постанови про накладення штрафу, а також направлено заяву до правоохоронних органів, щодо притягнення боржника до кримінальної відповідальності у звязку з невиконанням рішення суду. Згідно рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, ОСОБА_2 отримала дані постанови та не оскаржувала їх.

У подальшому, постановою УДВС ГТУЮ у Кіровоградській області від 20.02.2017 прийнято рішення про передачу виконавчого провадження з Олександрійського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Кіровоградській області до відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Кіровоградській області.

12.05.2017 виконавцем направлено виклик ОСОБА_2 щодо явки до відділу. Згідно відстеження пересилання поштових відправлень даний виклик отримано боржником 16.05.2017 року, але його положення останньою були проігноровані.

Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам Закону України «Про виконавче провадження», а також ст. 129 -1 Конституції України.

На запит виконавця Управління ДМС України в Кіровоградській області листом від 29.05.2017 повідомлено про те, що ОСОБА_2 21.09.2007 була документована паспортом громадянина України для виїзду за кордон ЕА 257911, орган видачі 3501.

Враховуючи те, що рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від виконання рішення та не вживає заходів щодо його виконання державний виконавець просить суд тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_2

Дослідивши матеріали подання та зясувавши обставини справи суд прийшов до наступного.

Так судом встановлено, що на виконанні відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Кіровоградській області перебуває виконавче провадження № 51198318 з виконання виконавчого листа № 2/398/12/14, виданого 31.03.2016 на підставі рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 05.11.2015, про зобов'язання ОСОБА_2 за власний рахунок, знести самочинно збудоване нерухоме майно - добудову до багатоквартирного житлового будинку по вул. Першотравневій, 51в м. Олександрії.

Зобовязання покладене на боржника вказаним судовим рішенням на даний час не виконано.

Згідно п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Положеннями ч. 1 ст. 3771 ЦПК України встановлено, що питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

Статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно положень п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну» від 21.01.1994 (зі змінами), громадянин України може бути обмежений управі виїзду за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Таким чином, питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується судом за поданням державного виконавця при виконанні судових рішень та рішень інших органів, у порядку, передбаченому ст. 3771 ЦПК України, в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Отже, на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження. Обов'язок щодо підтвердження цих обставин належними доказами покладається на державного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

В підтвердження факту ухилення боржника від виконання покладених на неї зобовязань, державний виконавець посилається на те, що ОСОБА_2 не вживає заходів до самостійного виконання зобовязання.

З такою позицією державного виконавця суд не погоджується виходячи з того, що самостійне невиконання боржником зобов'язань не може свідчити про умисне ухилення від виконання покладених на неї обов'язків, а державним виконавцем не доведено наявності факту свідомого ухилення ОСОБА_2 від виконання зобов'язання, як і не доведено, що боржник має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Так, державний виконавець, як на підставу ухилення боржника від виконання зобовязання посилається на письмові пояснення ОСОБА_2, в яких, на думку виконавця, викладена позиція останньої про не доцільне виконання рішення суду. Однак з таким трактуванням виконавцем пояснень боржника суд не погоджується розцінюючи зміст вказаних пояснень, як викладення субєктивної думки боржника, щодо негативних наслідків знести самочинно збудованого нерухомого майна - добудови до багатоквартирного житлового будинку по вул. Першотравневій, 51в м. Олександрії.

Крім того, державний виконавець посилаючись на лист Державної міграційної служби України наголошує на наявність у боржника паспорта громадянина України для виїзду за кордон. Наявність у боржника паспорта громадянина України для виїзду за кордон та можливий виїзд останньої за кордон державним виконавцем оцінюється, як ухилення боржника від виконання зобовязання покладеного на неї судовим рішенням, що на думку державного виконавця перешкоджає виконанню рішення.

Така позиція державного виконавця на думку суду є помилковою, так як перетинання державного кордону України є конституційним правом кожного громадянина та не залежить від наявності щодо такого громадянина відкритого виконавчого провадження.

Крім того, для застосування вказаного обмеження необхідною умовою є доведення доцільності такого обмеження в світлі сприяння погашенню (виконання) зобовязань покладених на боржника судовим рішенням, воно має бути виправданим та пропорційним. Така позиція суду в повній мірі узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини викладеною у рішенні у справі «Хлюстов проти Росії» від 11.07.2013 (скарга № 28975/05).

Однак, державним виконавцем не надано жодного належного обґрунтування того, яким саме чином встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України сприятиме виконанню покладених на неї судовим рішенням зобовязань.

На підставі викладеного та враховуючи не доведення факту умисного, свідомого ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на неї судовими рішеннями, а також беручи до уваги відсутність підтвердження доцільності встановлення відносно боржника обмеження у праві виїзду за межі України, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення подання державного виконавця.

Керуючись ст.ст. 210, 377-1 ЦПК України, суд, -

постановив:

Відмовити у задоволенні подання державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградської області ОСОБА_1 про встановлення в межах виконавчого провадження № 51198318 тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа боржника ОСОБА_2.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом пяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на ухвалу постановлену без участі особи, яка її оскаржує, подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда І.М. Шевченко