АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5837/17 Справа № 204/8019/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Макаров М.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Макарова М.О.,

суддів Деркач Н.М., Петешенкової М.Ю.,

при секретарі Назаренко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Красногвардійський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про стягнення заборгованості за аліментами, неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2016 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом в обґрунтування позову вказує на те, що від шлюбу, укладеного 31 жовтня 2008 року, сторони мають спільну дитину - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з позивачем і перебуває на його повному утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося. 19 червня 2013 року шлюб між сторонами було розірвано. Після розлучення відповідач ОСОБА_3 виїхала з України до Росії, залишивши сина ОСОБА_6 на повне піклування позивача. Оскільки згоди щодо виплати аліментів на неповнолітнього ОСОБА_5 досягнути не вдалося, згідно рішення суду ОСОБА_3 повинна щомісячно перераховувати на утримання спільного сина у твердій грошовій сумі 1500 грн., починаючи з 14 квітня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист знаходиться на виконанні Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпровського міського управління юстиції Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області. Оскільки одним з головних обов'язків батьків (матері та батька) є обов'язок по утриманню своїх неповнолітніх дітей, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок батьків по утриманню своїх неповнолітніх дітей виникає у них з часу народження до настання повноліття. Оскільки сплата аліментів за наданими ксерокопіями чеків ДВС відбувалась не на вказаний в заяві рахунок в банку, що неодноразово надавався до ДВС, а на інший картковий рахунок, до розрахунку приймалися чеки з відповідним призначенням «Аліменти». Станом на 01 червня 2017 року нараховані аліменти становлять 39 000,00 грн., з них сплачені: 29 травня 2017 року 1 500,00 грн. (призначення платежу аліменти за травень 2017 року); 29 травня 2017 року 3 883, 00 грн. (призначення платежу аліменти); 29 травня 2017 року 14 995,00 грн. (призначення платежу - аліменти). Станом на 01 червня 2017 року сплачено 20 378,00 грн. Таким чином, сума заборгованості по аліментам станом на 01 червня 2017 року становить 18 622,00 грн. Оскільки ОСОБА_3 була належним чином повідомлена про рішення суду як поштою особисто, так і через представника, виходячи з того, що ОСОБА_3 взагалі не мала намірів сплачувати коштів на утримання спільної дитини, вважає, що про розмір аліментів вона була повідомлена напевно. Виходячи з розрахунку заборгованості за виконавчим листом № 204/2372/15, який надано ДВС 29 травня 2017 року розмір неустойки (пені) за просточення сплати аліментів складає: у період з квітня по грудень 2015 року 3 915,00 грн. (261 день х 15,00 грн. = 3 915,00 грн.), у період з січня по грудень 2016 року - 5 490,00 грн. (366 днів х 15,00 грн. = 5 490,00 грн.), у період з січня по травень 2017 року складає 1 800,00 грн. (120 днів х 15,00 грн. = 1 800,00 грн.). На підставі викладеного позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість по аліментам у розмірі 18 622,00 грн., а також неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 11 205,00 грн., а всього на загальну суму 29 827,00 грн.

Рішенням позовну заяву ОСОБА_2 задоволено частково та ухвалено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 8 299,50 грн; вирішено питання стосовно судових витрат; в решті позову відмовлено.

В апеляцій скарзі ОСОБА_3 просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В апеляцій скарзі ОСОБА_2 просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності та підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Проте зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції виходив з того, що розмір суми заборгованості не підлягає стягненню, оскільки в даному випадку цей розмір стягується державним виконавцем відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», а сума пені підлягає стягненню частково, з урахуванням заборгованості відповідача.

Проте з такими висновками частково погодитися не можна, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що сторони з 31 жовтня 2008 року перебували у шлюбі та 25 квітня 2009 року у них народився син ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ № 226832, виданим Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції 06 травня 2009 року, актовий запис № 451 (а.с. 11), 19 червня 2013 року шлюб між сторонами було розірвано.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2016 року по справі № 204/2372/15-ц (провадження № 2/204/1718/16) (а.с. 122-125), яке було змінено рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2016 року (а.с. 126-128), було стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі 1 500,00 грн. щомісяця, починаючи з 14 квітня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказане рішення набрало законної сили 05 жовтня 2016 року та 20 жовтня 2016 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої дитини сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 12).

07 листопада 2016 року на підставі виконавчого листа № 204/2372/15-ц, виданого 20 жовтня 2016 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська, державним виконавцем Красногвардійської виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_7 було відкрито виконавче провадження з виконання вищевказаного виконавчого листа, що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 52829637 від 07 листопада 2016 року (а.с.103).

Судом також встановлено, що відповідач за виконавчим листом № 204/2372/15, виданим 20 жовтня 2016 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська, аліменти сплачувала нерегулярно, у звязку з чим станом на 01 червня 2017 року утворилась заборгованість у розмірі 18877 грн.26 коп. що підтверджується розрахунком заборгованості по виконавчому листу № 204/2372/15-ц (а.с.117).

Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як зазначено у ч. 1 ст. ст. 196 СК України, неустойка може бути стягнена з того, хто винен у простроченні сплати аліментів. За аналогією з цивільним законодавством суд в даному випадку виходить із презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов'язання. У зв'язку з цим на відповідача має бути покладено тягар доказування протилежного.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст. 195 СК України, заборгованість по аліментам, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник в цей період не працював, заборгованість визначається виходячи із середньої заробітної плати для даної місцевості.

Відповідно до ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки ( пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Пеня нараховується на всю суму несплачених аліментів (заборгованості) за кожен день прострочення її сплати.

А тому виходячи з довідки державного виконавця про сплату аліментів, розмір пені та суми заборгованості по аліментам складає з наступного:

місяцьНараховано, грн.Сплачено, грн.Прострочено днівпеня, грн заборг
2015 рік
Квітень 0
Травень 0
Червень 0
Липень 0
Серпень 0
Вересень 0
Жовтень 0
Листопад1500622,7430263,17 877,26
Грудень 1500
Всього135001516,74 728,17 2277,26

2016 рік
Січень 1500
Лютий 1500
Березень 1500
Квітень 1500
Травень 1500
Червень 0
Липень 1500
Серпень 0
Вересень 0
Жовтень 1500
Листопад 0
Грудень 1500
Всього175 12000
2017 рік
Січень 1500
Лютий 1500
Березень0
Квітень 1500
Всього60000 1335 4500

Таким чином сума заборгованості по аліментам з квітня 2015 року по травень 2017 року складає 18777 грн. 26 коп. та відповідно сума пені за цей період складає 5738 грн. 17 коп., а тому загальна сума заборгованості складає 24515 грн. 43 коп.

Разом з цим, суд першої інстанції правильно визначивши, що відповідач зобовязання зі сплати аліментів не виконує, а тому з неї підлягає стягненню пеня за їх прострочку, але розрахунок пені належеним чином не провів та помилково прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Крім того висновки суду про те, що сума заборгованості не підлягає стягненню, оскільки в даному випадку цей розмір стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» колегія суддів вважає помилковими, оскільки як вбачається з матеріалів справи саме відповідачка не погоджувалася із розміром суми заборгованості, а тому ця сума є спірною, а згідно положень ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред'явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв'язку з розшуком платника аліментів або у зв'язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду.

Що стосується доводів апеляційної скарги відповідача про незаконність рішення суду оскільки її вини в ухиленні від сплати аліментів немає та їй взагалі не було відомо про сплату аліментів, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки як вбачається з матеріалів справи під час розгляду справи № 204/2372/15-ц про стягнення з відповідача аліментів, ОСОБА_3 та її представник були обізнані про судові рішення по справі і у суді першої інстанції і у апеляційному суді, а отже достовірно знали про ухвалене судом рішення і про обовязок відповідача сплачувати аліменти у розмірі 1 500,00 грн. щомісячно з 14 квітня 2015 року. Факт обізнаності про рішення суду не заперечувався і самим відповідачем та його представником, а тому прострочення сплати аліментів сталося з вини відповідача

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову, у звязку з чим апеляційні скарги підлягають також частковому задоволенню

Крім того, з відповідача на користь позивача, відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в сумі 551,20 грн. та на користь держави 606,32 грн.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_3 ОСОБА_4, ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 (іпн. НОМЕР_1) заборгованість по аліментам у розмірі 18 877 грн. 26 коп. та пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 6 188 грн.17 коп., а всього 25 065 грн. 17 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 (іпн. НОМЕР_1) судовий збір у сумі 551,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у сумі 606,32 грн.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено в касаційному порядку.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Н.М. Деркач

ОСОБА_8