Баранівський районний суд Житомирської області
Справа № 273/1065/17
Провадження № 2/273/588/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2017 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Михалюка О. П. секретаря судових засідань ОСОБА_1, з участю відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка справу за позовом приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія "АСКА" до ОСОБА_2 , про стягнення сплаченого страхового відшкодування -

В С Т А Н О В И В:

20 вересня 2017 року ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «Аска» звернулась в суд із позовом до ОСОБА_2, просила постановити рішення про стягнення з останнього на їх користь у рахунок відшкодування витрат , повязаних із сплатою страхового відшкодування 4525 грн. 71 коп. та понесені судові витрати . 08.11.2017 року позивач подав уточнений позов із аналогічними позовними вимогами ( а.с. 60-63).

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив , що 22 червня 2016 року по проспекту Лобановського, 56 в м. Києві відповідач ОСОБА_2 скоїв зіткнення з автомобілем «Шкода» державний номер НОМЕР_1, якому заподіяв механічні пошкодження.

По вказаному факту відповідно до постанови Соломянського районного суду м. Києва від 28.07.2016 року відповідача ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Пошкоджений з вини відповідача автомобіль «Шкода» державний номер НОМЕР_1 було затраховано позивачем у відповідності з договором страхування транспортних засобів № 3356957 від 17.02.2016 року.

Даний випадок було визнано страховим та на виконання умов договору страхування транспортного засобу № 3356957 на підставі страхового акту № 2173/10 від 05.07.2016 року позивачем відшкодовано своєму страхувальнику суму у розмірі 9310,72 грн.

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2, в свою чергу , було застраховано у ПрАТ «СК «Княжа вієнна іншуранс груп » згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/9286768.

27.09.2016 року на адресу вказаної страхової компанії була направлена притензія щодо суми виплаченого страхового відшкодування в розмірі 9 310 грн. 72 коп.

ПрАТ «СК «Княжа вієнна іншуранс груп » було відшкодовано ПрАТ ««Українська акціонерна страхова компанія «Аска» суму збитку за вищевказаним страховим випадком у розмірі 4758,01 грн.

Таким чином заборгованість відповідача перед позивачем складає 4525,71 грн. (загальна сума заборгованості 9310,72 - сума відшкодована ПрАТ «СК Княжа» - 4785,01)

В судове засідання представник позивача не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, від представника до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги він підтримав .

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 вимоги визнав частково, а також подав письмові заперечення ( а.с. 51) , визнає позов в сумі 3936 грн. 70 коп. та судового збору в сумі 1376 грн., виходячи із того, що згідно висновку експерта, приєднаного до матеріалів справи , вбачається, що вартість запчастин та відновлювального ремонту з врахуванням зносу, коефіцієнт якого становить 0, 56 , складає 5374 грн. 02 коп. , але фактично його страховою компанією відшкодовано 4785 грн. 01 коп. Тому позивачем необхідно було б предявити позов до його страхової компанії на решту суми.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази у їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що 22.06.2016 року о 12 год. 00 хв. в м. Києві по проспекту В.Лобановського, 56 ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_2, перед початком руху, виїжджаючи на головну дорогу, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення із автомобілем «Шкода» державний номерний знак НОМЕР_1, що призвело до механічних пошкоджень останнього транспортного засобу, чим порушив вимоги п.п. 13.1, 10.1 ПДР України, тобто вчинив правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП (а.с.6).

Постановою Соломянського районного суду м. Києва від 28 липня 2016 року відповідача ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні вищезазначеної ДТП та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності і накладено штраф в розмірі 340 грн. (а.с.6). Постанова суду набрала законної сили.

Цивільно-правова відповідальність водія, який керував автомобілем марки «Шкода» державний номерний знак НОМЕР_1, була застрахована позивачем у відповідності з договором страхування транспортних засобів №3356957 від 17.02.2016 року, що підтверджується його копією (а.с.7-15).

Згідно копії звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди завданої власнику транспортного засобу - автомобіля марки «Шкода» державний номерний знак НОМЕР_1, вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 9310,72 грн. (а.с. 18-31).

На підставі зазначеного договору страхування, відповідно до страхового акту № 2173/10 від 05.07.2016 року , платіжного доручення № 12680 від 07 липня 2016 року для ТзОВ «СКМ Сервіс» ( власника пошкодженого автомобіля) , позивачем була сплачена на рахунок останнього сума страхового відшкодування у розмірі 9310,72 грн. (а.с. 17,38).

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 на момент вищевказаної ДТП була застрахована у ПрАТ "Українська страхова компанія «Княжна вієнна іншуранс груп » згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/9286768, остання сплатила позивачу страхове відшкодування у розмірі 4785,01 грн. ( а.с. 66-67) .

За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов'язане з виконанням цими особами обов'язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов'язання.

Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов'язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов'язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають з обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов'язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ( далі -Закон № 1961-IV)

Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

За змістом статей 9, 22-28, 35 Закону № 1961-IV настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування.

При цьому в Законі № 1961-IV визначено порядок розрахунку шкоди, пов'язаної з пошкодженням транспортного засобу. Так, відповідно до статті 29 цього Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Такий розрахунок здійснюється згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика).

Відповідно до пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості.

Тому вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу більша за вартість матеріального збитку, а вартість матеріального збитку - це та сума, яку за Законом № 1961-IV має сплатити страховик як страхове відшкодування.

З огляду на зазначене сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов'язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов'язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик.

Разом з тим зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування шкоди, пов'язаної з пошкодженням транспортного засобу, - це виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми, з урахуванням зносу транспортного засобу та в разі якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок.

Також згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тобто з метою захисту інтересів потерпілого на страхувальника (зокрема, винуватця ДТП) покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність.

При цьому страховик, який виплатив страхове відшкодування потерпілому, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого відшкодування.

Такий правовий висновок викладено в постанові судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України від 21 грудня 2016 року.

Отже, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування завданої потерпілому шкоди, то страховик, який виплатив страхове відшкодування, на підставі статті 1194 ЦК України має право звернутися безпосередньо до страхувальника з вимогою про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного суду України від 31 травня 2017 року у справі № 6-2969 цс 16.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги, стягнути з відповідача на користь позивача різницю між сплаченою позивачем сумою страхового відшкодування на користь ТзОВ «СКМ Сервіс» (9310,72 грн.) та сумою відшкодування, сплаченою страховиком відповідача на користь позивача (4785,01 грн.), в розмірі 4525,71 грн. (9310,72 грн. 4785,01 грн.)

Також на підставі викладених вимог закону та досліджених судом доказів суд вважає безпідставними заперечення відповідача щодо позовних вимог .

На підставі ст. 88 ЦПК України суд стягує із відповідача на користь позивача судові витрати, повязані із сплатою судового збору в сумі 1600 грн. 00 коп., так як вони документально підтверджені, а суд позовні вимоги задовольняє повністю.

Керуючись ст. ст. 509, 993,1166,1187,1191,1194 ЦК України, Законом України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів , ст. 27 Закону України "Про страхування" , ст. ст.10,11,84,88,209,212-215,218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3, на користь приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «Аска» ( р/р 48 в ПАТ ПроКредит Банк м. Київ МФО 320984, ) на відшкодування витрат по виплаті страхового відшкодування 4525 (чотири тисячі пятсот двадцять пять) гривень 71 копійку та на відшкодування витрат по сплаті судового збору 1600 (одну тисячу шістсот) гривень 00 копійок, а всього 6 125 ( шість тисяч сто двадцять п»ять ) грн. 71 копійку.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Баранівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні, в той же строк з часу отримання його копії.

Суддя: ОСОБА_3