Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1394/17
Провадження №: 2/332/723/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2017 р. Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Андрюшиної Л.А. за участю секретаря Ковтуна В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення аліментів на утримання

неповнолітньої дитини ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з 04.02.2006 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя з відповідачем вони мають неповнолітню дитину дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з нею та находиться на її утриманні.З травня 2007 року відповідач припинив надавати будь-яку допомогу на утримання дитини, яка постійно потребує батьківської уваги та допомоги, але відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, у тому числі і щодо утримання дитини.Їй відомо, що відповідач не має іншої сім»ї, а також не має інших неповнолітніх дітей табудь-яких інших утриманців. Враховуючи, що відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, вона вимушена звернутись до суду з вище вказаним позовом тапросить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь, на утримання неповнолітньої дочкиу розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу щомісяця, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася. Про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку. Суду надала письмову заяву з проханням справу розглянути у її відсутності. Позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити в повному обсязі(а.с.29).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився. Про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку. Суду надав письмову заяву з проханням справу розглянути у його відсутності. Позов визнає, та не заперечує проти його задоволення(а.с.28).

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХII(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки та інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Положеннями ч.8,9 статті 7 Сімейного Кодексу України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім»ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 лютого 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖС №014118(а.с.2).

Згідно свідоцтву про народження серії 1-ЖС № 039151 встановлено, що сторони мають малолітню дитину дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Батьком у свідоцтві про народження дитини зазначений відповідач ОСОБА_2, матірю зазначена позивач ОСОБА_1С.(а.с.7).

Відповідно до ч.2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

У відповідності зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, положеннями даної норми передбачений саме обовязок, а не право батьків утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення повноліття. Таким чином, за відсутністю домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Судом встановлено, що на даний час сторони разом не проживають та малолітня дитина ОСОБА_3 проживає разом із матір»ю позивачем ОСОБА_1.

Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положеннями ч.1 ст. 184 СК України передбачено можливість визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий доход, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, але ця можливість повязується з наявністю про це заяви платника або одержувача аліментів. У даному випадку, ані позивач, ані відповідач не подали заяви, а також жодна із сторін не просила визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, а навпаки, позивач у позовній заяві просила визначити розмір аліментів у частці від доходу відповідача, з чим останній також погодився, про що свідчить його заява, подана до суду. Таким чином, підстави для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі відсутні, враховуючи також ту обставину, що доказів того, що відповідач не має регулярного доходу суду не було надано.

Положеннями ч. 2 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України (зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017р. №2037-VІІ), в редакції чинній на час ухвалення рішення суду, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд у відповідності зі ст. 182 СК України враховує його матеріальне становище і стан здоровя, а також матеріальне становище і стан здоров'я дитини, відсутність у відповідача інших утриманців і вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку(доходу) щомісяця, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. При цьому суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, а також виходить з того, що відповідно до вимог ст. 180 СК України передбачено саме обовязок, а не право батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.При вирішенні спору по суті, суд також враховує положення ст. 10,60 ЦПК України, відповідно до яких, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають істотне значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач не скористався своїм процесуальним правом сторони у процесі і ним не надано суду жодних доказів, якщо такі у нього малися, що спростовують доводи позивача та надані ним докази в обґрунтування позовних вимог, а навпаки, в поданій ним суду заяві відповідач зазначив, що позов він визнає. На підставі вище наведеного, суд прийшов до переконання про можливість задоволення позову у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Крім того, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 640,00грн., оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду.

Керуючись ст.ст. 180, 181-183, 191 Сімейного кодексу України, ст. ст. 10,11,60,88,209,212,213-215,218, п.1ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України на користь ОСОБА_1 Сергіївниаліменти на утримання неповнолітньої дитини дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 25 травня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 640,00грн..

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Суддя Андрюшина Л.А.