Апеляційний суд Житомирської області
Справа №279/1644/16-ц Головуючий у 1-й інст. Волкова Н. Я.
Категорія 46 Доповідач Павицька Т. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

секретаря Ковальської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - Коростенське РС ЦДМС України в Житомирській області про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням шляхом визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 15 червня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з уточненим згодом позовом до відповідачів про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням шляхом визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням. В обґрунтування позову зазначав, що він є власником квартири АДРЕСА_1. Після отримання у власність даної квартири в ній були зареєстровані відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Відповідачі змінили замки, витрати на комунальні послуги не сплачують, що створює йому перешкоди в користуванні квартирою. Він як власник квартири бажає її продати, однак реєстрація в ній відповідачів є цьому перешкодою. Враховуючи вищевикладене, просив усунути перешкоди в користуванні квартирою шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 15 червня 2017 року відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

У ст. 1 першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Принцип непорушності (недоторканності) закріплений і у статтях 319, 326 ЦК України. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1, на підставі договору дарування від 09.01.1997 року посвідченого приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу Добролежа Л.Г. та зареєстрованого в реєстрі під №54, є власником квартири АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_2 є колишньою дружиною позивача, а відповідач ОСОБА_3 - син позивача, які зареєстровані та проживають в квартирі АДРЕСА_1. Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірваний 28.10.2010 року.

Відповідно до ст. 156 ЖК Української РСР члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальна справ у п. 34 своєї постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідноси які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла.

Відповідно до ч. 4 ст. 9, ст.109 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у порядку ст.ст.15,16, 383,391 ЦК України, якими регулюється захист прав власника. Проте, зазначені норми матеріального права не вказують такий спосіб захисту права як втрата користування жилим приміщенням.

За таких обставин суд першої інстанції всебічно та повно дослідив обставини справи та дійшов вірного висновку про відмову у задовленні позову.

Суд першої інстанції правильно вважав, що посилання позивача на існування заборгованості з оплати деяких з комунальних послуг не є підставою для визнання відповідачів такими, що втратили право на користування жилим приміщення, оскільки питання розподілу витрат на утримання квартири та оплату комунальних послуг є самостійним видом правовідносин і може вирішуватись у встановленому законом порядку.

Докази та обставини, на які посилається заявник у апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанцій і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення є закониим та обгрунтовани, відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 15 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді