Ухвала

20 квітня 2017 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Мороз Т.М. ,

з участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - адвоката ОСОБА_2,

секретаря - Любовської О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кобеляки заяву представника відповідача, адвоката ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення, -

Встановив:

Представник відповідач, адвокат ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи Білицька селищна рада Кобеляцького району Полтавської області, ОСОБА_5 державна нотаріальна контора, про визнання договору дарування та свідоцтво про право власності на спадкове майно частково не дійсним, в якій зазначив, що суд не повністю вирішив питання про розподіл судових витрат, які поніс відповідач ОСОБА_4 при розгляді справи і які складаються із сплачених нею витрат за надання правової допомоги в сумі 2000 грн.. Прохає ухвалити додаткове рішення і стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 кошти в сумі 2000 грн.

Представник відповідача, адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав подану заяву та пояснив, що квитанцію про отримані коштів за правову допомогу ним було надано при розгляді справи в суді і в судових дебатах він прохав суд стягнути ці кошти з позивача.

Представник позивача, ОСОБА_1 заперечував проти задоволення даної заяви, оскільки представником відповідача адвокатом ОСОБА_2 не надано розрахунку даної суми та не надано акту виконаних робіт. Питання щодо витрат на надання правової допомоги повинно досліджуватися в судових засіданнях і підтверджуватися доказами. Однак дане питання не було предметом дослідження.

Інші учасники судового розгляду до суду не з»явилися, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін вважає, що заява задоволенню не підлягає.

У ч. 1 ст. 88 ЦПК України зазначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

У п. п. 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз'яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді, як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п. 2 ч. 3 ст. 79, ст. ст. 84,88, 89 ЦПК України.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в п. 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Суд не вбачає підстав для стягнення з позивача витрат на правову допомогу, оскільки представником відповідача не доведено понесення таких витрат відповідачем ОСОБА_4 Квитанція №2133 від 06.04.2016 року на суму 2000,00грн. (т.1 а.с.205) не підтверджує понесення відповідачем таких витрат, оскільки не є офіційним фінансовим документом. Дана квитанція оформлена на підставі укладеного договору №285/2133 від 25.03.2016 р. (т.1 а.с.47) про надання правової допомоги, текст якої не передбачає отримання адвокатом гонорару за надані послуги, а матеріали справи, на час ухвалення оскаржуваного рішення суду, не містили жодних актів виконаних робіт, які б підтверджували факт виконання сторонами цього договору.

Суд враховує, що під час розгляду справи докази на підтвердження понесених судових витрат суду не надавались, тому додаткове рішення щодо розподілу цих судових витрат згідно з правилами абз.2 п.41 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» ухвалюватися не може і в задоволенні такої заяви має бути відмовлено.

Суд вважає, що наведене в сукупності спростовує вимоги заяви представника відповідача, адвоката ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у даній справі про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 витрат на правову допомогу. Тому у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення необхідно відмовити.

Керуючись ст. 220 ЦПК України, суд, -

Ухвалив:

Заяву представника відповідача, адвоката ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення - відхилити.

В ухваленні додаткового рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 витрат на правову допомогу - відмовити.

Ухвала може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня її проголошення.

Суддя: