Ухвала

іменем україни

05 липня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

КузнєцоваВ.О., Євтушенко О.І., Ізмайлової Т.Л.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення збитків та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 лютого 2016 року та ухвалу колегіїсуддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області від 04 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення збитків та відшкодування моральної шкоди.

Зазначав, що за договором купівлі-продажу від 07 лютого 2008 року він придбав у відповідача земельну ділянку площею 0,1000 га, вартістю 30 000 доларів США, що підтверджується самим договором та розпискою.

В подальшому в судовому порядку було визнано незаконним та скасовано розпорядження Черкаської районної держадміністрації Черкаської області № 372 від 06 листопада 2007 року «Про передачу у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилих будинків» в частині затвердження проекту із землеустрою, щодо відведення та передачі земельної ділянки ОСОБА_5, загальною площею 0,10 га за кадастровим номером НОМЕР_1, а також визнано недійсними державні акти, витребувано спірну земельну ділянку на користь державного підприємства «Черкасилісгосп» та скасовано державну реєстрацію вказаної земельної ділянки.

Посилаючись на те, що через вилучення земельної ділянки він зазнав значних матеріальних збитків та моральних страждань, ОСОБА_4 просив стягнути з відповідача на свою користь 703 518 грн на відшкодування збитків та 15 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою колегіїсуддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області від 04 травня 2016 року, позов задоволено частково.

Стягнуто зі ОСОБА_5 на користь позивача 703 518 грн на відшкодування збитків, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить ухвалені у справі судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення судів ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування не встановлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивачу мають бути відшкодовані фактичні збитки, тобто вартість земельної ділянки на момент придбання, що дорівнює 30 000 доларів США, що еквівалентно 703 518 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів.

За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 1 ст. 661 ЦК України у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав.

Аналіз зазначеної статті дає підстави для висновку, що обов'язок відшкодувати збитки покупцеві виникне у продавця за наступних умов. По-перше, права третіх осіб на товар повинні виникнути до моменту продажу товару. Друга умова - покупець «не знав та не міг знати» про наявність прав третіх осіб.

Згідно з ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Судами встановлено, що 07 лютого 2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,1000 га, що розташована в адміністративних межах Геронимівської сільської ради, за межами населеного пункту Черкаського району, Черкаської області. Вартість земельної ділянки складає 30 000 доларів США, які були сплачені позивачем відповідачу.

Рішенням Черкаського районного суду від 13 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області від 09 липня 2015 року та ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 жовтня 2015 року, визнано незаконним та скасовано розпорядження Черкаської районної держадміністрації Черкаської області № 372 від 06 листопада 2007 року «Про передачу у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилих будинків» в частині затвердження проекту із землеустрою, щодо відведення та передачі земельної ділянки ОСОБА_5, загальною площею 0,10 га за кадастровим номером НОМЕР_1. Визнано недійсними державні акти серії НОМЕР_2 від 06 грудня 2007 року, виданий на ім'я ОСОБА_5, серії НОМЕР_3 від 19 лютого 2008 року, виданий на ім'я ОСОБА_4 на вказану земельну ділянку. Витребувано від ОСОБА_4 земельну ділянку, площею 0,10 га на користь державного підприємства «Черкасилісгосп» як земельну лісову ділянку, а також скасовано Державну реєстрацію земельної ділянки, що належала ОСОБА_4

Вказаними судовими рішеннями визначено, що ОСОБА_4 є добросовісним набувачем спірної земельної ділянки.

За вказаних обставин, у позивача ОСОБА_4 виникло право вимоги до відповідача ОСОБА_5 про відшкодування йому, як добросовісному набувачу збитків у вигляді: вартості придбаної ним земельної ділянки, яка в подальшому вибула з його власності не з його вини, а внаслідок незаконності та протиправності первісного набуття прав на неї відповідачем, відповідно до вимог ст. 661 ЦК України, а саме еквіваленту сплачених ним 30 000 доларів США за курсом Національного банку України ( 23, 4506 грн).

Отже, встановивши фактичні обставини справи, правильно визначивши, які правовідносини випливають із встановлених обставин справи, суди обґрунтовано задовольнили вимоги позивача про відшкодування збитків за рахунок продавця - ОСОБА_5 й в розмірі фактичних витрат, оскільки у нього було вилучено за рішенням суду земельну ділянку на підставах, що виникли до її продажу.

Вказаним обставинам та наданим сторонами доказам судами надано належний правовий аналіз, що обґрунтовано відображено у мотивувальній частині оскаржуваних заявником судових рішень.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують і зводяться до переоцінки доказів, що не є компетенцією суду касаційної інстанції в розумінні ст. 335 ЦПК України, і не дають підстав вважати, що судами при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування судових рішень.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити оскаржувані судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 лютого 2016 року та ухвалу колегіїсуддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області від 04 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Кузнєцов

О.І.Євтушенко

Т.Л.Ізмайлова