АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 686/1953/17
Провадження № 22-ц/792/1322/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду Хмельницької області у складі:

головуючого судді Талалай О.І.,

суддів: Корніюк А.П., Пєнти І.В.,

секретар Філіпчук О.С.,

з участю: представника апелянта ОСОБА_1,

представника ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Даніель» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 березня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Даніель» до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради, про визнання такими, що втратили право на житло.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

у с т а н о в и л а :

У січні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Даніель» (далі - Банк), звертаючись до суду з вказаним позовом та уточнивши вимоги, зазначало, що 13 липня 2015 року у звязку із невиконанням умов кредитного договору №167/5-КЗН-Т від 24 березня 2011 року, укладеного з ОСОБА_2 Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області ухвалено рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, визнано за Банком право власності на квартиру АДРЕСА_1. На підставі судового рішення в установленому законом порядку зареєстровано право власності Банку на зазначену квартиру. Вимога про виселення залишена відповідачем без реагування. Тому, позивач відповідно до вимог ст. 391 ЦК України просив визнати ОСОБА_2 та членів її сімї такими, що втратили право користування квартирою.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 березня 2017 року в позові відмовлено.

Банк, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Безпідставним є висновок суду щодо обраного способу захисту порушеного права. Вимога про визнання осіб такими, що втратили право користування квартирою ґрунтується на вимогах закону.

У засіданні апеляційного суду представник апелянта підтримав апеляційну скаргу. Представник відповідача апеляцію не визнав.

Інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися, про розгляд справи належним чином повідомлені.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено та це підтверджується матеріалами справи, що 24 березня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Даніель» і ОСОБА_2 на виконання зобовязань за кредитним договором №167/5-КЗН-Т від 24 березня 2011 року був укладений іпотечний договір, згідно з п.2.1.1 якого відповідач передала в іпотеку двокімнатну квартиру АДРЕСА_2.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 13 липня 2015 року, яке набрало законної сили, в рахунок погашення заборгованості у сумі 216961,08 грн за кредитним договором №167/5-КЗН-Т від 24 березня 2011 року, шляхом визнання за ПАТ «Комерційний банк «Даніель» права власності, звернуто стягнення на предмет іпотеки належну на праві власності ОСОБА_2 квартиру №11 загальною площею 49,3 кв.м, що знаходиться у м. Хмельницькому по вулиці Кам'янецькій, 52/2.

Відповідно до інформаційної довідки №63075045 від 08 липня 2016 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за позивачем 03 липня 2016 року зареєстровано право власності на зазначену вище квартиру.

26 жовтня 2016 року Банк надіслав ОСОБА_2 вимогу про виселення із кватири, однак добровільно відповідач її не виконала та продовжує проживати у квартирі.

Згідно з довідкою Центру адміністративних послуг Хмельницької міської ради №1078 від 07 березня 2017 року зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_2 і її неповнолітньої доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 є квартира АДРЕСА_3.

Спірна квартира набута у власність відповідачем 02 березня 2010 року за договором купівлі-продажу квартири BMP № 465311 від 02 березня 2010 року.

Кредитні кошти, надані Банком ОСОБА_2 для придбання квартири не використовувалися.

Факт постійного проживання відповідача і її неповнолітньої доньки ОСОБА_5 у квартирі позивачем не заперечується, у зв'язку із чим вказана обставина на підставі ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Доказів наявності у відповідача іншого житла Банком не надано.

При відмові в позові суд першої інстанції фактично виходив з того, що спірна квартира є предметом іпотеки, придбана не за кредитні кошти та є єдиним житлом ОСОБА_2 та її неповнолітньої доньки і вони не можуть бути визнані такими, що втратили право користування нею на підставі ст. 391 ЦК України, але при цьому не послався на Закон України «Про іпотеку», ст. 109 ЖК Української РСР.

Проте, це не призвело до неправильного вирішення справи.

За змістом ч. 1 ст. 391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

В силу ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним пава користування та розпорядження своїм майном.

Разом з тим, на підставі ч. 1 ст. 575 ЦК України, ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, є видом забезпечення виконання зобов'язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, передбаченому цим Законом.

На підставі ст. 589 ЦК України, ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених ст. 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку»).

За змістом ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Водночас, приписами норм ч. 4 ст. 9 ЖК Української РСР визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Порядок виселення із займаного житлового приміщення встановлений законодавцем у ст.109 ЖК Української РСР, відповідно до частини другої якої громадянам, яких виселяють із жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинне бути зазначене в рішенні суду.

Отже, за змістом вказаних вище положень закону особам, яких виселяють із жилого будинку (жилого приміщення), що є предметом іпотеки, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки та яке було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла, надається інше постійне житло.

Із аналізу наведених законодавчих норм слідує, що під час вирішення судом питання про виселення мешканців на підставі частини другої статті 39 Закону України «Про іпотеку» підлягають застосуванню як положення статті 40 цього Закону, так і положення статті 109 ЖК УРСР.

При виселенні у судовому порядку з іпотечного майна, придбаного не за рахунок кредиту і забезпеченого іпотекою цього житла, відсутність постійного жилого приміщення, яке має бути надане особі одночасно з виселенням, є підставою для відмови в задоволенні позову про виселення.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 18 березня 2015 року у справі №6-39цс15, від 24 червня 2015 року у справі №6-447цс15, від 01 липня 2015 року у справі №6-875цс15, від 16 грудня 2015 року у справі №6-1469цс15 та від 03 лютого 2016 року у справі №6-1449цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Всупереч встановленому порядку відповідач з неповнолітньою дочкою не можуть бути визнані такими, що втратили право користування квартирою.

У звязку з наведеним не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги.

Порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування судового рішення, судом не допущено.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав у межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Керуючись, ст.ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Даніель» відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий/підпис/ ОСОБА_6

Суддя/підпис/ ОСОБА_7

Суддя /підпис/ ОСОБА_8

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду О.І.Талалай

___________________________________________________________________

Головуючий в першій інстанції ОСОБА_9 Провадження № 22-ц/792/1322/17

Доповідач Талалай О.І. Категорія 59