Справа № 132/3422/16-ц Провадження № 22-ц/772/1778/2017Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 27Доповідач Марчук В. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Марчук В.С.

Суддів: Медвецького С.К., Сала Т.Б.

При секретарі: Агеєвій Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та зустрічний позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання кредитного договору недійсним, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 17 травня 2017 року, -

В с т а н о в и л а :

У грудні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось у Калинівський районний суд Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги банк мотивував тим, що відповідно до укладеного між ним та ОСОБА_2 договору № б/н від 03.04.2012 року, ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 2858,98 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27.6 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач зобов'язань за вказаним договором належним чином не виконав, чим станом на 10.11.2016 року допустив заборгованість в сумі 48764 грн. 00 коп., яка складається з: 5634,33 грн. - заборгованість за кредитом; 37181,38 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 3150,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 2298,29 грн. - штраф (процентна складова).

Враховуючи вищевказане, ПАТ КБ "ПриватБанк" просив суд стягнути з відповідача дану заборгованість та судові витрати.

ОСОБА_2 звернувся в суд із зустрічним позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання зазначеного кредитного договору недійсним. Позовні вимоги мотивував тим, що анкета-заява, використана ПАТ КБ «ПриватБанк» для укладена оспорюваного кредитного договору, не відповідає вимогам Закону України «Про фінансові послуги…» та Закону України «Про захист прав споживачів»; нормам ЦК України, які регулюють кредитні правовідносини; що кредитний договір не може бути укладений шляхом приєднання заяви-анкети до умов та правил надання банківських послуг і складати договір про надання банківських послуг, як це вказано на зворотній стороні заяви-анкети; що у наданому до заяви-анкети витягу з умов та правил надання банківських послуг відсутній його підпис, який би підтверджував погодження цих умов між сторонами. Крім того, заява-анкета підписана 03.04.2012 року, а зазначені умови та правила затверджені лише 08.10.2013 року Наказом №СП-2013-6946244.

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 17 травня 2017 року в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовлено за недоведеністю.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про визнання договору недійсним - задоволено.

Не погодившись з даним рішенням, ПАТ КБ «ПриватБанк» оскаржило його в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області, як незаконне, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права і за невідповідності висновків суду обставинам справи. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, а вимоги зустрічного позову - відхилити.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При ухваленні оскаржуваного рішення, зазначені вимоги закону були дотримані в повному обсязі.

Так, судом першої інстанції встановлено, що відповідно договору № б/н від 03.04.2012 року, відповідач ОСОБА_2 03.04.2012 року отримав кредит у розмірі 2858,98 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,6 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом( а/с 10).

У зв'язку з невиконанням зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» нарахувало ОСОБА_2 заборгованість в сумі 48764 грн. 00 коп. станом на 10.11.2016 року, яка складається з: 5634,33 грн. - заборгованість за кредитом; 37181,38 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 3150,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також зі штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2298,29 грн. - штраф (процентна складова) (а/с 6-9).

На уже зазначеному а/с 10 міститься анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ «КБ «Приватбанк», підписана відповідачем 03.04.2012 року.

Позивач-відповідач у своїй позовній заяві стверджує, що відповідач-позивач своїм підписом погодився на те, що зазначена анкета-заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком Договір про надання банківських послуг.

Відповідно до норми ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» №2664-III від 12.07.2001 року, фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб'єктами господарювання на підставі договору. Договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити:

назву документа;

назву, адресу та реквізити суб'єкта господарювання;

прізвище, ім'я і по батькові фізичної особи, яка отримує фінансові послуги, та її адресу;

найменування, місцезнаходження юридичної особи;

найменування фінансової операції;

розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків;

строк дії договору;

порядок зміни і припинення дії договору;

права та обов'язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору;

підтвердження, що інформація, зазначена в частині другій статті 2 цього Закону, надана клієнту;

інші умови за згодою сторін;

підписи сторін.

Ще у згаданій анкеті-заяві говориться про погодження кредитного ліміту, тому мова йде про кредитний договір, правовідносини щодо якого регулюються також нормами параграфу другого глави 71 ЦК України. Так, у ч.1 ст. 1054 ЦК України сказано, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У п.23 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», який діяв на час укладення оскаржуваного договору, визначено, що споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

Отже, до даного кредитного договору застосовуються норми Закону України «Про захист прав споживачів». А відповідно до ч.4 ст. 11 цього Закону, у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; 3)дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5)річна відсоткова ставка за кредитом; 6) умови дострокового розірвання договору; 7)інші умови, визначені законодавством.

Разом з тим, на а/с 11 міститься витяг з тарифів обслуговування кредитних карток «Універсальна Gold», де вказано, що тарифи діють з 01.11.2013 року. На а/с 13-33 міститься витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, які затверджені Наказом №СП-2013-6946244 від 08.10.2013 року.

З цих доказів, наданих суду позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» на підтвердження вимог за первісним позовом, слідує, що договір не відповідає зазначеним нормам вказаних Законів та статтям ЦК України, які регулюють кредитні правовідносини, оскільки у підписаній ОСОБА_2 анкеті-заяві 03.04.2012 року відсутні умови договору, а Тарифи та Умови і Правила надання банківських послуг, якими позивач-відповідач обгрунтовує свої позовні вимоги, на час укладення договору були відсутні так, як Умови і Правила були затверджені лише 08.11.2013 року, а Тарифи стали діяти лише з 01.11.2013 року - більше ніж через рік після підписання анкети-заяви.

На наданих Банком витягах з Тарифів та Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку відсутні підписи відповідача-позивача ОСОБА_2 ( а/с 11-33), що ще раз підтверджує відсутність зазначених документів на час підписання анкети-заяви.

Суд, оцінивши досліджені докази та встановлені обставини, дійшов до правильного висновку про недоведеність позовних вимог за первісним позовом та недотримання Банком норм Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» №2664-III від 12.07.2001 року; ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», а також норм параграфу 2 глави 71 ЦК України та ч.1 ст. 634 ЦК України.

Рішення Конституційного Суду України у справі № 15-рп/2011 року, де говориться про те, що споживачу, як правило, об'єктивно бракує знань, необхідних для здійснення правильного вибору товарів (робіт, послуг) із запропонованих на ринку, а також для оцінки договорів щодо придбання, які нерідко мають вид формуляра або іншу стандартну форму (ч.1 ст. 634 ЦК України) і, що для споживача існує ризик помилково чи навіть унаслідок введення його в оману придбати не потрібні йому кредитні послуги, вказує на те, що у даних правовідносинах і відбувся ризик ОСОБА_2 придбати не потрібні кредитні послуги - без визначення їх умов та правил.

Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відсутність на час підписання анкети-заяви Умов та Правил надання банківських послуг говорить і про відсутність у відповідача-позивача волевиявлення на укладення договору на умовах, вказаних позивачем-відповідачем. У ч.3 ст. 203 ЦК України, натомість, зазначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

А ч. 1 ст. 215 ЦК України вказує на те, що недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-пятою ст. 203 ЦК України, є підставою недійсності правочину.

Саме цими правовими нормами керувався суд, задовольняючи зустрічний позов.

Всі доводи апеляційної скарги грунтуються на умовах приєднання Тарифів та Умов і Правил до анкети-заяви, вільному волевиявленні відповідача при підписанні анкети-заяви тому не заслуговують на увагу.

Щодо застосування наслідків недійсності, як передбачено ст. 216 ЦК України, то у суду така можливість була відсутня через недоведеність заборгованості.

Отже, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги його не спростовують, тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін, в силі ст. 308 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 17 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та з цього ж моменту протягом 20 днів може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді/підписи/

Згідно з оригіналом

суддя-доповідач: В.С. Марчук