Справа № 156/900/17 Головуючий у 1 інстанції: Нєвєров І.М.
Провадження № 22-ц/773/1608/17 Категорія: 50 Доповідач: Киця С. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі :

головуючого - судді Киці С.І.,

суддів Данилюк В. А., Шевчук Л.Я.,

секретар - Черняк О.В.,

за участю: відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_9 на рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 12 жовтня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів. Позов мотивує тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, в якому у них ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_5, а ІНФОРМАЦІЯ_4 - дочка ОСОБА_6. Згідно рішення Іваничівського районного суду від 18.11.2014 року з відповідача на утримання дітей стягуються аліменти в розмірі 1000 грн. Однак, на сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є недостатньою для належного утримання дітей у зв'язку із зміною прожиткового мінімуму, постійним зростанням цін на споживчі товари та товари першої необхідності. Просить збільшити розмір аліментів і стягувати щомісячно з відповідача аліменти в розмірі 2000 грн., а також стягнути з відповідача 1000 грн. судових витрат.

Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 12 жовтня 2017 року позов задоволено повністю. Збільшено розмір аліментів, призначених рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 18.11.2014 року та ухвалено стягувати щомісячно з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення старшою дитиною повноліття з врахуванням індексації стягуваних сум відповідно до ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1000 грн. понесених нею судових витрат на правову допомогу. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн.

Представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу на вказане рішення суду першої інстанції. Покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити частково і стягувати з нього аліменти на утримання дітей в розмірі 1800 грн. до досягнення старшою дитиною повноліття, відмовити в стягненні витрат на правову допомогу.

Апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі. Під час шлюбу у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 і дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4. Після розірвання шлюбу діти залишилася проживати з позивачем, що підтверджується довідкою Радовичівської сільської ради Іваничівського району Волинської області № 162 від 29.08.2017 року.

Рішенням Іваничівського районного суду від 18.11.2014 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_5 та дочки ОСОБА_6 в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття.

Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 своєї постанови від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Після ухвалення Іваничівським райсудом рішення від 18.11.2014 року син ОСОБА_5 і дочка ОСОБА_6 неодноразово перебували на стаціонарному лікуванні в Іваничівський ЦРЛ, що свідчить про погіршення стану здоров'я дітей.

Позивач на підтвердження свого стану здоров'я надала копію пенсійного посвідчення від 11.05.2016 року, з якого вбачається, що вона є особою з інвалідністю третьої групи.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

При цьому за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» визначено на 2017 рік прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Аналізуючи зазначені норми закону, колегія суддів виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров'я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини.

Виходячи зі змісту вищезазначених правових норм, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду про необхідність збільшення розміру аліментів до 2000 грн. щомісячно на утримання дітей, оскільки такий розмір не є надмірним, і є необхідним для забезпечення гармонійного розвитку і розумних потреб обох дітей - 15 та 6 років.

Покликання апелянта на необхідність зменшення визначеного судом розміру стягнення аліментів на утримання дітей не беруться судом до уваги, оскільки розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку постійно змінюється у бік збільшення.

За даними Держстату середня заробітна плата за місяць у 2017 році у Волинській області становить на вересень 2017 року 6100 грн (05.09.2017 року - дата подачі позову).

Відповідач є працездатною особою, його бажання чи небажання працювати не є тією обставиною, яка враховується при визначенні розміру аліментів. Він не перебуває на обліку як безробітний і не позбавлений можливості працевлаштуватися.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач не надав доказів, які б підтверджували скрутний матеріальний стан, неможливість сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі та добровільну сплату аліментів у збільшеному розмірі. Крім того, відповідачем ОСОБА_1 не обґрунтований визначений ним розмір аліментів - 1800 грн. на обох дітей щомісячно.

Покликання про безпідставне врахування судом тієї обставини, що прожитковий мінімум на дитину відповідного віку постійно збільшується, оскільки суд не може враховувати можливе порушення прав дітей в майбутньому, не заслуговують на увагу суду, оскільки аліменти на дітей присуджуються судом до досягнення повноліття.

Не ґрунтуються на вимогах Закону твердження відповідача в апеляційній скарзі про те, що суд вийшов за межі позовних вимог, ухваливши рішення про стягнення аліментів з врахуванням індексації стягуваних сум, оскількивідповідно до ч.2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону і це не є окрема позовна вимога.

Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції на підставі встановлених у судовому засіданні фактів, що підтверджуються належними доказами правильно визначив правовідносини між сторонами і застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно стягнув з відповідача понесені позивачем витрати на правову допомогу, є необґрунтованими, з огляду на наявність у справі письмового клопотання позивача з проханням стягнути ці витрати, поданим до початку розгляду справи по суті (а.с. 20), договір про надання правової допомоги від 01.09.2017 року. В справі наявний розрахунок витрат на правову допомогу від 08.10.2017 року, який відповідає вимогам Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», акт прийому - передачі наданих послуг від 05.10.2017 року, а також підтвердження перерахунку суми судових витрат з картки позивача на картку її представника, що підтверджує оплату цих судових витрат.

Рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процессуального права і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 , колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 12 жовтня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий

Судді:

Повний текст постанови складено 26.12.2017 року