Провадження №: 2/752/4387/17
23 листопада 2017 року Голосіївський районний суд м. Києва
у складі: головуючого судді Ладиченко С.В.
при секретарі Мороз О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Державного науково-виробничого підприємства «АЛКОН-ТВЕРДОСПЛАВ» НТАК «Алкон» НАН України про стягнення заробітної плати, середнього заробітку та компенсації,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного науково-виробничого підприємства «АЛКОН-ТВЕРДОСПЛАВ» НТАК «Алкон» НАН України про стягнення заробітної плати, середнього заробітку та компенсації.
У мотивування позовних вимог позивач вказує, що з 14.04.2010 р. по 20.01.2017 р. він працював на Державному науково-виробничому підприємстві «АЛКОН-ТВЕРДОСПЛАВ».
20.01.2017 р. він звільнився з роботи за власним бажанням, згідно зі ст. 38 КЗпП України, що підтверджується записом у трудовій книжці та Наказом про звільнення від 20.01.2017р., № ВК - 01.
Позивач вважає вищевказані дії незаконними, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України виплата всіх сум, що належить працівнику від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Частиною 5 ст. 97 КЗпП України передбачене, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці.
У ч. З ст. 15 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 р. також зазначено, що оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Частина 6 ст. 24 вищевказаного закону передбачає, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов'язань щодо оплати праці.
У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство, установа, організація згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
На день пред'явлення позову до суду сума середнього заробітку, яку відповідач зобов'язаний сплатити на його користь за час затримання розрахунку, становить - 39 869 грн. 83 коп. Для розрахунку ним бралася фактична заробітна плата за грудень та січень місяць у розмірі: 9 479 грн. 41коп. = 3662 грн.71коп. грн. (за грудень 2016р.) + 5816 грн.70коп. ( за січень 2017р.), розмір середньоденної заробітної плати за останні два місяці - 278 грн. 81 коп. = (3662,71 + 5816,70) / 34 доби, кількість фактично відпрацьованих робочих днів за два останні місяці роботи - 34 доби, час затримки на 12.06.2017 р. - 143 доби.
Позивач вказує, що за час тривалої невиплати заробітної плати відбулося її знецінення, що дає йому право вимагати від підприємства сплатиту йому компенсації- втрату частини доходу у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати.Вищевказане право передбачене Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходу у зв'язку з порушенням строків їх виплати», від 19.10.2000 р
Відповідно ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходу у зв'язку з порушенням строків їх виплати», від 19.10.2000 р., Підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу, а згідно ст. 2 вищевказаного закону компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з набрання чинності цим Законом.
В судовому засіданні представник позивача позов підтримує, та просить позов задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи. Представник відповідача в судовове засідання двічи не з'явився.
Судова повістка про виклик до суду, що була направлена відповідачу повернулась до суду за закінченням терміну зберігання. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь по справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.
В судовому засіданні встановлено що позивач працював головним механіком на Державному науково-виробничому підприємстві «АЛКОН-ТВЕРДОСПЛАВ».
20.01.2017 р. був звільнений з роботи за ст. 38 КЗпП України, що підтверджується записом у трудовій книжці(а.с.4,5).
Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Статтею 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.
Таким чином відповідно до ст.ст.116-117 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства проводиться в день звільнення, а в разі їх невиплати підприємство повинно виплатити працівнику його середній заробіток за час затримки в розрахунку по день фактичного розрахунку.
Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати.
Відповідно до пункту 5 розділу IV Постанови КМУ від 08.02.1995 № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (далі по тексту - Порядок) нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.
Згідно з абзацом першим пункту 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.
Середньоденна (середньогодинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.
Для підрахунку розміру середньоденної заробітної плати суд бере до уваги дані про заробітну плату позивача згідно довідки про заробітню плату № 5 від 09.02.2017 року(а.с.18).
Відповідно до цієї довідки суд бере для підрахунку дані про заробітну плату позивача за два повні відпрацьовані позивачем місяці що передувалий його звільненню, тобто за листопад та грудень 2016 року, оскільки позивач звільнений з роботи 20.01.2017 року. Не відпрацювавши повний місяць.
Середньоденний заробіток позивача розрахований авідповідно до Постанови КМУ від 08.02.1995 № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» становить 180,22 ( 4267,3+3662,71=7930,01:2= 3965:22 дні)
Нормами ч.2 ст.233 КЗпП України передбачено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь- яким строком.
З рішення Конституційного суду України від 22.02.2012 року № 4-рп/2012, вбачається, що в аспекті конституційного звернення положення частини першої ст. 233 КЗпПУ взаємозв'язку з положенням ст.ст. 116, 117, 237-1 цього кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішеннятрудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.
Суд відхиляє розрахунок середньоденної заробітної плати зроблений стороною позивача, так як він не відповідає вимогам Постанови КМУ від 08.02.1995 № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», зроблений із урахування заробітної плати за неповний відпрацьований позивачем місяць «січень», у якому позивач відпрацьовав меньше місяця, та за який були включені компенсаційні виплати в зв?язку із звільненням. Також помилковим є розрахунок позивачем днів затримки, який не враховує вихідних та святкових днів.
Суд погоджується з розрахунком позивача компенсації за втрату частини доходу у зв'язку з порушенням строків, їх виплати.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,57-61,208,209,212-215,218 ЦПК україни, ст.ст.ст. 36, 94, 115- 117 КЗпП України, ст. 21, 24 Закону України «Про оплату праці», суд,-
Позов задовольнити частково.
Стягнути з Державного науково-виробничого підприємства «АЛКОН - ТВЕРДОСПЛАВ» (код 30153645) судовий збір на користь держави в розмірі 1600 грн.( одну тисячу шістсот гривень).
Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва, через Голосіївський районний суд м. Києва, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.В. Ладиченко