Справа № 373/929/16-ц Головуючий у І інстанції Залеська А. О.
Провадження № 22-ц/780/2647/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 22 29.06.2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Коцюрби О.П., Лівінського С.В.,

за участю секретаря Топольського В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 21 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, відшкодування збитків та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом, який мотивував наступним:

Позивач набув право користування земельною ділянкою, яка розташована за межами села Світанок Переяслав-Хмельницького району Київської області, кадастровий номер :03:001:0011, загальною площею 114,00 га на підставі договору оренди землі від 07 лютого 2014 року, укладеного з ГУ Держземагенства у Київській області. Вказував, що зазначені обставини відповідачу відомі, але порушуючи його права, він використовує 1,00 га даної земельної ділянки у власних цілях шляхом вирощування на ній сільськогосподарських культур. Позивач зазначав, що сплачує орендну плату за земельну ділянку відповідно до умов договору, але не може використовувати відведену йому в оренду земельну ділянку для ведення фермерського господарства. Протиправними діями відповідача йому завдані збитки, які полягають у сплаті орендної плати за частину земельної ділянки в розмірі 1 га, яка фактично ним не використовується, що є упущеною вигодою та за період з 2014 року по 2016 рік становить 2255,55 грн. Крім того вказував, що він змушений захищати своє право на оренду земельної ділянки не лише в цивільному, а і в кримінальному провадженні, що спричинило йому моральну шкоду, яку він оцінив в 6000,00 грн.

З урахуванням уточненняпозовних вимог позивач просив суд зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у здійсненні ним як орендарем прав користування спірною земельною ділянкою шляхом повернення ОСОБА_2 самовільно зайнятої частини земельної ділянки; зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкод у здійсненні ним як орендарем прав користування земельною ділянкою; стягнути з ОСОБА_2 на його користь 2255,55 грн. матеріальних збитків та 6000,00 грн. моральної шкоди.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 21 березня 2017року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Зобовязано ОСОБА_2 усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_3 як орендарем прав користування земельною ділянкою, яка розташована за межами с. Світанок Переяслав-Хмельницького району Київської області, кадастровий номер :03:001:0011, загальною площею 114,00 га, шляхом повернення ОСОБА_2 самовільно зайнятої частини земельної ділянки ОСОБА_3; зобовязано ОСОБА_2 не чинити перешкод у здійсненні ОСОБА_3 як орендарем права користування вищевказаною земельною ділянкою. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 551,20 грн. судового збору.

Частково не погоджуючись із вказаним рішення суду, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповноту та неправильність встановлення обставин, що мають значення для справи, просив рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Обґрунтував скаргу тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки наявним доказам у справі. Зазначає, що його діями не було порушено прав позивача. На його думку, він правомірно користується земельною ділянкою розміром 1,00 га для ведення особистого селянського господарства, в той час як ОСОБА_3 незаконно отримав в оренду земельну ділянку площею 114 га, порушуючи таким чином не лише його право постійного користування земельною ділянкою, а й інших мешканців села Світанок. Вважає висновки суду такими, що не ґрунтуються на положеннях закону.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне:

У відповідності до положень ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 303 ЦПК України в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку, що підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Ст. 10 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Обовязок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування судом самостійно таких доказів було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим.

Свою позицію щодо незаконності рішення суду першої інстанції апелянт обґрунтовує наявним у нього правом на використання частини земельної ділянки, що перебуває в користуванні ОСОБА_3, а також незаконністю виділення останньому спірної ділянки. В той же час жодного належного та допустимого доказу на підтвердження наявності у нього права на спірну землю апелянтом ні в ході розгляду справи судом першої інстанції, ні до апеляційного суду представлено не було. За таких умов наведені посилання відповідача залишилися недоведеними, відтак не можуть бути прийняті судом.

Не було представлено апелянтом й доказів незаконності передачі спірної землі в користування позивачу. Як було встановлено в ході розгляду справи, позивач користується земельною ділянкою на підставі договору оренди землі від 07.02.2014, укладеного з ГУ Держземагенства у Київській області. При цьому даних, що такий договір було скасовано або визнано недійсним, до суду надано не було. За таких умов, враховуючи встановлену ст. 204 ЦК України презумпцію правомірності правочину, підстави для висновку про неправомірність використання позивачем спірної ділянки відсутні.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалося.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції при апеляційному розгляді.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 21 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів

Головуючий С.О. Журба

Судді: О.П. Коцюрба

ОСОБА_4