Справа № 456/827/17
Провадження № 2/456/986/2017
РІШЕННЯ

іменем України

13 липня 2017 року

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Бораковського В. М. ,

за участю секретаря Проців І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки і піклування Стрийської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, -

встановив:

Позивач в обґрунтування позовних вимог покликається на те, що батьком її малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, народження є ОСОБА_2. Шлюб між ними розірвано 3 серпня 2005 року. Вони з відповідачем проживають окремо, дитина проживає з нею. Весь цей час відповідач життям сина не цікавився, не виявляв бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у його вихованні. На сьогоднішній день дитині вже тринадцять років і він не має до батька ніяких почуттів. Також відповідач в спілкуванні з нею ніколи про сина не питав та ним не цікавився. Синові забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Батько участі у вихованні дитини не приймав.

В судовому засіданні позивач позов підтримала суду зазначивши, що батько участі у вихованні дитини не брав. Синові 13 років, але батька він фактично не знає.

Представник позивача просить суд позовні вимоги задоволити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Просить позов задоволити.

Представник третьої особи Органу опіки і піклування Стрийської районної державної адміністрації суду пояснила, що питання позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно його сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.н., виносилось на розгляд комісії з питань захисту дітей, яка 28.02.2017р. вирішила вважати за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав.

Заслухавши пояснення позивача, її представника та представника третьої особи, зважаючи на думку відповідача, дослідивши наявні у справі докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.н., є ОСОБА_2 та ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1

Як вбачається з свідоцтва про розірвання шлюбу від 11.08.2005р., актовий запис №71, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано 11.08.2005р. Після розірвання шлюбу дружині відновлено дошлюбне прізвище «ОСОБА_2».

В поданих сусідами позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заявах від 17.11.2016р. вони засвідчили, що ОСОБА_2 після розлучення до свого сина ОСОБА_3 не приходив, не спілкувався та не опікувався ним.

Згідно з характеристики, наданої НВК «Школа І ст. - гімназія ім. А.Шептицького м.Стрия», батько ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.н., жодного разу не відвідував батьківських зборів і не забирав дитину після уроків.

Відповідно до витягу з протоколу №2 комісії з питань захисту дітей від 28.02.2017р. та висновку органу опіки та піклування Стрийської РДА, затвердженого розпорядження голови Стрийської РДА від 10.03.2017р. №177, вирішено вважати за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.н.

Як вбачається з довідки-розрахунку, заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.н., станом на 07.07.2017р. становить 1650 грн.

Стаття 51 Конституції України визначає, що сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Частиною 3 ст. 164 СК України передбачено, що батько може бути позбавлений батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них.

Згідно з ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст.ст. 3 та 6 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів; держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

Стаття 18 Конвенції визначає, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 5 протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Конвенцію відкрито для підписання 4 листопада 1950 року, ратифіковано в Україні Законом №475/97-ВР від 17.07.97), кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Також, суд бере до уваги положення статті 25 Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної резолюцією 217 A (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року, яка зазначає, що кожна людина має право на такий життєвий рівень, включаючи їжу, одяг, житло, медичний догляд та необхідне соціальне обслуговування, який є необхідним для підтримання здоров'я і добробуту її самої та її сім'ї, і право на забезпечення в разі безробіття, хвороби, інвалідності, вдівства, старості чи іншого випадку втрати засобів до існування через незалежні від неї обставини. Материнство і дитинство дають право на особливе піклування і допомогу. Всі діти, народжені у шлюбі або поза шлюбом, повинні користуватися однаковим соціальним захистом.

Як роз'яснено з п. 15 постанови Пленум Верховного суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

В п. 16 даної постанови зазначено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Дослідженими в судовому засіданні обставинами справи встановлено, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач не виконує своїх обов'язків по вихованню сина через дуже складні відносини із колишньою дружиною, як ствердив він у судовому засіданні. Крім цього судом встановлено, що вихованням сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.н., з часу розлучення сторін в справі, займається його мати - ОСОБА_1

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що відповідач не виявляє щодо свого сина батьківського піклування, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, а також враховуючи позицію відповідача та третьої особи Органу опіки і піклування Стрийської районної державної адміністрації, тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 150, 155, 164 СК України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.н.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Стрийський міськрайонний суд Львівської області.

Головуючий-суддя В. М. Бораковський