Справа № 505/1760/17
Провадження № 2/505/1189/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.11.2017 року Котовський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Нікітішина В.П.

при секретарі - Бондаренко Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Подільську Одеської області цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Подільський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про оспорювання батьківства,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка мешкає в м. Подільську Одеської області, звернулась 13.07.2017 року в суд з цим позовом та з урахуванням зменшення позовних вимог просила постановити рішення суду, яким стягувати з відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, на її користь аліменти на утримування доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до повноліття дочки.

Підставою цьому зазначала те, що мають з відповідачем двоє дітей. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає.

Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, заперечуючи у позові, подав зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1, та просив постановити рішення суду, яким виключити відомості про його батьківство з актового запису №534 від ІНФОРМАЦІЯ_3 про народження сина ОСОБА_5, який вчинений Подільським міськрайонним відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Підставою цьому зазначав те, що 15 червня 2002 року він уклав шлюб з відповідачкою ОСОБА_1 Від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. 04 листопада 2016 року рішенням Котовського міськрайсуду Одеської області шлюб між ними розірвано, але офіційно за штампом у паспорті вони є подружжям. ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідачка народила сина ОСОБА_5, а 14 грудня 2016 року зареєструвала його у відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Одеській області, актовий запис № 534. Батьком народженої дитини згідно з ч. 1 ст. 122 Сімейного кодексу України було записано його. Однак він з цим на згоден з наступних підстав. Він та відповідачка з 2013 року проживають окремо, тому відповідачка ОСОБА_1 у листопаді 2016 року розірвала шлюб з ним на що він погодився. З того часу він з нею не бачився оскільки виїхав на заробітки за межі України. Але через знайомих йому стало відомо про те, що відповідачка звернулася до суду з позовом про стягнення з нього аліментів на неповнолітню дитину нібито його сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 Бути батьком народженої нею дитини він не може, оскільки на час її зачаття проживав у іншому місті.

Позивачка за первісним позовом та відповідачка за зустрічним ОСОБА_1 в ході розгляду справи підтримала свій позов в частині стягнення з відповідача аліментів на доньку та визнала у повному обсязі зустрічний позов.

Позивач за зустрічним позовом та відповідач за первісним ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність в якому свій позов підтримав у повному обсязі та заперечень до первісного позову не надав.

Представник Подільського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області надав клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Вислухавши ОСОБА_1, як свідка у справі, та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про таке.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, зареєстрованому 15 червня 2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Котовського міського управління юстиції Одеської області, за актовим записом № 116.

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 04.11.2016 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 народила сина ОСОБА_5, в свідоцтві про народження якого в графі «батько» вказаний «ОСОБА_2».

ОСОБА_2 заперечує своє батьківство відносно малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Допитана у якості свідка ОСОБА_1 під страхом кримінальної відповідальності за дачу неправдивих свідчень суду показала, що ОСОБА_2 припинила сімейні стосунки більше трьох років назад. За цей час вона познайомилась з ОСОБА_6 та завагітніла від нього. В подальшому його задрали в АТО де він перебуває до цього часу, тому не змогли оформити його батьківство. Відповідач не є батьком ОСОБА_5, однак оскільки на час народження дитини пройшло більше 10 місяців з дня розірвання шлюбу з відповідачем, його формально в ЗАГСі записали батьком ОСОБА_5.

Згідно ч. 1 ст. 122 Сімейного кодексу України (Визнання походження дитини від матері та батька, які перебувають у шлюбі між собою) - дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя.

Згідно ч. 1 ст. 133 Сімейного кодексу України (Запис подружжя батьками дитини) - якщо дитина народилась у подружжя, дружина записується матір'ю, а чоловік - батьком дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 Сімейного кодексу України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126, 127 цього кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.

Згідно ч. 2. ст. ст. 136 Сімейного кодексу України, у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу, як батька дитини, з актового запису про її народження.

Згідно ч. 3 ст. 136 Сімейного кодексу України, оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття.

Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 № 96/5 підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Одночасно положеннями ст.174 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_2 заперечує своє біологічне батьківство дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, тобто стверджує про відсутність кровного споріднення між ним та дитиною, а також враховуючи, що ОСОБА_2 не знав про дані обставини під час реєстрації дитини та вчинення актового запису про народження дитини, в якому він був записаний батьком дитини, беручи до уваги, що ОСОБА_1 в судовому засіданні визнала, що ОСОБА_2 не являється батьком її сина, зважаючи, що визнання ОСОБА_1 позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає необхідним позов ОСОБА_2 задовольнити та виключити з актового запису про народження дитини відомості про ОСОБА_2 як батька.

Щодо первісного позову про стягнення аліментів, суд приходить до такого.

Як було встановлено судом, від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан платника аліментів, однак в силу ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (далі постанова), за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 р. "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому суд бере до уваги положення п.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної ради України №789-Х11 від 27.02.1991 року, згідно якого «в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини».

Тому оскільки питання аліментів сторонами у добровільному порядку не врегульовано та беручи до уваги в першу чергу інтереси дитини, з відповідача слід стягнути аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого законом на дитину відповідного віку.

Одночасно суд роз'яснює сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Згідно ч.1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Тому стягнення аліментів слід рахувати з 13.07.2017 року.

Судові витрати у справі про стягнення аліментів при подачі до суду позову позивачем у відповідності до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не сплачуються, а стягуються з сторони по завершенню розгляду справи.

У відповідності до положень ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 640,00 грн.

З урахуванням всіх обставин справи, суд вважає за необхідне допустити стягнення аліментів негайно у межах платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. 10,60,88,212-215, 367 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Первісну позовну заяву задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на утримування дитини: доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого законом на дитину

відповідного віку, починаючи з 13 липня 2017 року та до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5.

Зустрічну позовну заяву задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, не є батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Виключити дані про батька ОСОБА_2 з актового запису №534 про народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, вчиненого Подільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 14 грудня 2016 року.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 640,00 грн.

Рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через суд, який його постановив на протязі 10 днів з дня його проголошення, а особами які не були присутніми у судовому засіданні протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Су д д я -