Справа № 500/5685/17
Провадження № 2/500/3187/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2017 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Бурнусуса О.О.,

при секретарі Петровій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживачів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, яким просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошові кошти в розмірі 120000 гривень, посилаючись на те, що 20 квітня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі продажу твердопаливного котлу АТМОS DC 100. Згідно умов договору купівлі продажу від 20 квітня 2017 року відповідач ОСОБА_2 зобовязалась протягом 2 місяців з моменту укладення договору передати позивачу ОСОБА_1 твердопаливний котел АТМОS DC 100. На момент укладення договору позивач ОСОБА_1 передала відповідачу кошти у розмірі 120000 гривень. Згідно п. 2.1 договору купівлі продажу строк передачі ОСОБА_2 у власність ОСОБА_1 котлу складає 2 місяці з моменту укладення договору. Однак, станом на теперішній час відповідач ОСОБА_2 свої зобов`язаня не виконала та не передала твердопаливний котел АТМОS DC 100. Відповідач ОСОБА_2 відмовляється повертати сплачені позивачем кошти.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог статей 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Згідно Закону України «Про захист прав споживачів», споживач це громадянин, який придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб.

Відповідно до ч.1 ст. 5 вищезазначеного Закону, держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання або одержання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоровя і життєдіяльності.

Як було встановлено в судовому засіданні, 20 квітня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі продажу (далі Договір) твердопаливного котлу АТМОS DC 100.

Згідно п. п. 1.1, 1.2 вищезазначеного договору строк передачі продавцем Покупцю у власність товару зазначеного в п. 1 1 (твердопаливного котлу) складає 2 (два місяці) з моменту укладення Договору. Продавець має право на довгострокову поставку. На момент укладення договору Покупець передав Продавцю кошти в розмірі 120000 грн., що складає повну вартість товару визначеному в п. 1.1 Договору (твердопаливного котлу).

Пунктами 3.1.1, 3.1.2 Договору встановлено, що продавець зобовязаний вчасно передати покупцю товар в стані, що відповідає умовам договору. Замінити неякісний товар протягом трьох днів з моменту отримання обґрунтованої претензії від Покупця або повернути вартість неякісного товару виходячи з цін, встановлених пунктом 1.2 Договору.

Крім цього, 20.04.2017 року ОСОБА_2 надала ОСОБА_1 розписку про те, що вона отримала від ОСОБА_1 за договором купівлі продажу грошову суму в розмірі 120000 гривень за твердопаливний котел.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За положеннями ст. 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

За таких обставин, оскільки договір не було виконано, а позивачем було передано в рахунок товару грошову суму у розмірі 120000 грн., то позовні вимоги підлягають задоволенню.

Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі «Загальні положення про зобов'язання» книги 5 ЦК України, а тому визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання та поширює свою дію на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань. При цьому важливим виявляється питання, які зобов'язання є грошовими.

За змістом статей 524 та 533 ЦК України грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті). Така правова позиція підтверджується й практикою Верховного Суду України (постанова від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12). Зобов'язальні правовідносини, що можуть бути віднесені до грошових, досить різноманітні. Вони можуть бути частиною інших оплатних зобов'язань (наприклад, обов'язок покупця сплатити гроші за придбаний товар, обов'язок наймача оплатити користування майном тощо), а можуть мати самостійний характер (відносини позики, кредиту, банківського вкладу і под.).

Між сторонами укладено договір, згідно якого одна сторона зобовязується передати у власність іншій стороні товар, а інша сторона зобовязується сплатити вартість товару.

Таке зобовязання, у тому числі, зводиться до сплати грошей, відтак, є грошовим зобовязанням.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 665 ЦК України у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до роз'яснень п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживачів підлягає задоволенню, у тому числі, з огляду на те, що відповідач визнала позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України.

Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Також, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

У звязку із чим, згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1200 грн., із зарахуванням його до спеціального фонду Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживачів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії АО № 155452, виданий Орджонікідзевським МС ГУДМС України в Дніпропетровській області від 11.12.2013 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт серії КМ № 591076, виданий Ізмаїльським МВ ГУМВС України в Одеській області від 17.03.2009 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) грошові кошти в розмір 120 000 (сто двадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії АО № 155452, виданий Орджонікідзевським МС ГУДМС України в Дніпропетровській області від 11.12.2013 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 1200 (одна тисяча двісті) гривень, зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_3