Справа №333/4057/17
Провадження №2-о/333/340/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2017 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючої судді Круглікової А.В.,

присяжних ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

при секретарі Тарасенко О.О.,

за участю прокурора Бондаренко А.Л.,

представника заявника ОСОБА_3,

лікаря-психіатра ОСОБА_4,

особи, щодо якої вирішується питання

про госпіталізацію до психіатричного

закладу у примусовому порядку ОСОБА_5,

зацікавленої особи ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду справу №333/4057/17 за заявою головного лікаря Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної радиОСОБА_7 про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, -

В С Т А Н О В И В:

Головний лікар Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради ОСОБА_7 звернувся до суду із заявою, в якій просив вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_5, посилаючись на те, що останній є інвалідом ІІ групи по психічному захворюванню. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20.06.2017 року визнаний недієздатним. Із анамнезу відомо, що ОСОБА_5 перебуває під наглядом лікаря психіатра з 2013 року. У клінічній картині прогресуюче інтелектуально мнестичне зниження, неспроможність у побуті, агресивні та аутоагресивні тенденції. Госпіталізації тривалі. Після виписки підтримуюче амбулаторне лікування приймає, але в домашніх умовах не втримується через агресивну та аутоагресивну поведінку. Всього 4 госпіталізації до психіатричного стаціонару, остання з 22.09.2016 року по теперішній час. Незважаючи на лікування, наростає грубий розпад психічної діяльності, втрачене ядро особистості, повністю втрачені набуті знання та навички, прогресує розпад мови. ОСОБА_5 потребує медикаментозної корекції поведінки, яка дезорганізована. Проявляє аутоагресивні тенденції: кусає собі руки, бє кулаком у стіни, тягне себе за вуха. Їжу приймає з рук медперсоналу,бо не контролює кількість їжі, не прожовує її. Санітарно гігієнічні заходи за допомогою медичних працівників, тому що не усвідомлює необхідність її виконання. 18.07.2017 року оглянутий комісією лікарів психіатрів, за висновком якої стан хворого можна кваліфікувати, як важкий психічний розлад у формі деменції внаслідок органічного ураження головного мозку (нейросифіліс) з високою вірогідністю скоєння суспільно небезпечного діяння по відношенню до оточуючих та до себе (наносить собі само ушкодження). Примусова госпіталізація доцільна, лікування можливе лише в умовах психіатричного стаціонару.

У судовому засіданні представник психіатричного закладу обставини, викладені в наведеній вище заяві підтримала повністю, просила суд її задовольнити.

ОСОБА_5 у судовому засіданні проти примусової госпіталізації не заперечував.

Зацікавлена особа заяву підтримала та просила суд винести рішення про госпіталізацію останнього до психіатричного закладу у примусовому порядку.

Прокурор заяву підтримала і просила суд винести рішення про госпіталізацію ОСОБА_5 до психіатричного закладу у примусовому порядку.

Розглянувши матеріали заяви від 19.07.2017 р., заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, зацікавленої особи, особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку, думку прокурора, суд дійшов висновку про задоволення заяви з огляду на наступне.

Згідно з ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «ОСОБА_8 проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об'єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання.

Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 19.07.2017 року, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, страждає на важкий психічний розлад у формі деменції внаслідок органічного ураження головного мозку (нейросифіліс) з агресивними та ауто агресивними тенденціями. Примусова госпіталізація доцільна, лікування можливе лише в умовах психіатричного стаціонару(а.с.2).

Отже, наявні в матеріалах справи докази, а також надані суду пояснення лікаря-психіатра, зокрема, що ОСОБА_5 з 2013 року перебуває під наглядом лікарів психіатрів, неодноразово проходив лікування в умовах психіатричного стаціонару, наростає грубий розпад психічної діяльності, втрачене ядро особистості, повністю втрачені набуті знання та навички, прогресує розпад мови, кусає собі руки, бє кулаком у стіни, тягне себе за вуха, їжу приймає з рук медперсоналу, бо не контролює кількість їжі, не прожовує її, санітарно гігієнічні заходи за допомогою медичних працівників, тому що не усвідомлює необхідність її виконання, підтверджують необхідність госпіталізації ОСОБА_5 до психіатричного закладу у примусовому порядку.

У звязку з чим, суд дійшов висновку, що заява головного лікаря КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_5підлягає задоволенню судом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.14, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст. 279-282 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву головного лікаря Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, задовольнити.

Госпіталізувати у примусовому порядку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, до психіатричного закладу структурного підрозділу Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради, розташованої за адресою: м.Запоріжжя, вул.Сєдова, буд.6.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя А.В.Круглікова

Присяжні: ОСОБА_1

ОСОБА_2