Справа № 266/3526/16-ц
Провадженя№ 2/266/157/17

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2017 року м. Маріуполь
Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі:
головуючого судді Курбанової Н.М.,
за участі секретаря Шишханової К.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання незаконною бездіяльності щодо незабезпечення житлових прав під час проходження військової служби за призивом, -
Позивач звернувся до суду із позовними вимогами до Донецького прикордонного загону про визнання незаконною бездіяльності щодо незабезпечення житлових прав під час проходження військової служби за призивом. В обгругнтування позову позивач зазначив, що 21 червня 2002 р. він закінчив Національну академію Прикордонних військ України ім. Б. Хмельницького, отримав первинне військове звання офіцерського складу, базову вищу освіту за напрямком підготовки «право», здобув кваліфікацію бакалавра права та почав проходити контрактну військову службу на посаді офіцера Аналітичного центру Донецького прикордонного загону. 12 жовтня 2003 р,. на підставі наказу Адміністрації ДПСУ від 09.09.2003 р. № 59-ос, він був звільнений з військової служби в запас ЗСУ на підставі абз. «г» п. 63 Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) ЗСУ, затвердженого Указом Президента України від 07.11.2001 р. № 1053/2001 у зв`язку зі скороченням штатів - у разі неможливості використання на службі у зв`язку із проведенням організаційних заходів. 27 лютого 2015 р. на підставі Указу Президента України від 14.01.2015 р. № 15 2015 р. «Про часткову мобілізацію», він був мобілізований для проходження військової служби, в якості офіцера запасу. На підставі наказу начальника Західного регіонального управління ДПСУ від 13.03.2015 р. № 89 призначений на посаду офіцера відділення протидії нелегальній міграції оперативно-розшукового відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ). В подальшому, згідно наказу Адміністрації ДПСУ від 16.06.2015 р. № 503-ос, знаходився у розпорядженні начальника Східного регіонального управління та на підставі наказу останнього від 24.06.2015 р. № 383-ос, був призначений на посаду старшого офіцера з організації та контролю оперативно-розшукової діяльності оперативно-розшукового відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ). З 24.06.2015 р. по 07.04.2016 р. приймав безпосередню участь у забезпеченні проведення антитерористичній операції, захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, з урахуванням наведеного отримав статус учасника бойових дій (посвідчення учасника бойових дій № НОМЕР_3 від 19.11.15 р.). 07 квітня 2016 р. на підставі Указу Президента України від 25.03.2016 р. № 115/2016 р. «Про звільнення в запас військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, призваних відповідно до Указу Президента України від 21 липня 2014 року № 607 та під час першої черги часткової мобілізації відповідно до Указу Президента України від 14 січня 2015 року № 15» наказом начальника Східного регіонального управління ДПСУ від 04.04.2016 р. № 150-ос він був звільнений у запас ЗСУ за п.п. «є» п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 р. № 1232-ХІІ (у зв`язку звислугою встановлених строків служби). Згідно наказу командира ІНФОРМАЦІЯ_1 від 07.04.2016 р. № 74-ос він був знятий зі всіх видів забезпечення, виключені зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та зараховані до військового оперативного резерву першої черги. Просить визнати незаконною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) щодо незабезпечення його службовим житловим приміщенням, згідно вимог абзацу 9 частини 1 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 р. № 2011-XII; гуртожитком, призначеним для проживання одиноких громадян, згідно вимог абзацу 10 частини 1 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 р.; щодо не вчинення дій, направлених на оренду житла за місцем проходження позивачем по справі військової служби та забезпечення його таким житлом, згідно вимог абзацу 11 частини 1 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 р.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав заяву, згідно якої просив розглянути справу без його участі.
Представник відповідача Донецького прикордонного загону, Лещенко М.Ю., який діє на підставі довіреності, в судове засідання надав заперечення. В обґрунтування своїх заперечень посилався на те, щопозивач, відповідно до Указу Президента України від 14.01.2015 № 15/2015 «Про часткову мобілізацію» 27.02.2015 був призваний на військову службу за мобілізацією. Відповідно до наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України (далі - АДПСУ) від 16.06.2015 № 503-ос та наказу Східного регіонального управління (далі - СхРУ) від 24.06.2015 № 383-ос позивач виведений у розпорядження начальника СхРУ та призначений на посадустаршого офіцера з організації та контролю оперативно - розшукового відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_2 ). Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 24.06.15 № 118 - ос зарахований до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 та всіх видів забезпечення. 02.07.2015 позивач приступив до виконання службових обов`язків, про що підтверджується наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 124-ос. Відповідно до наказу начальника Донецького прикордонного загону від 07.04.16 № 74-ос майора за призовом ОСОБА_1 звільнено в запас з військової служби та виключено із списків особового складу загону та всіх видів забезпечення, у зв`язку з вислугою встановлених строків військової служби (ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу»). Вважає, що військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період та військова служба за призовом осіб офіцерського складу є різними видами проходження військової служби. Таким чином, позивач проходив військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, а помилково прирівнює себе до осіб фіцерського складу, які проходять службу за призовом. Діючими нормами законодавства України не встановлено порядку щодо забезпечення житлом військовослужбовців, які проходять службу за призовом під час мобілізації, на особливий період. Отже, ні Конституцією України ні нормами Цивільного кодексу України, ні іншими нормами законодавства України не встановлено обов`язків Донецького прикордонного загону щодо забезпечення житлом військовослужбовців які проходять військову службу за мобілізацією, під час особливого періоду. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , відповідно до Указу Президента України від 14.01.2015 № 15/2015 «Про часткову мобілізацію» 27.02.2015 був призваний на військову службу за мобілізацією.
Відповідно до наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України (далі - АДПСУ) від 16.06.2015 № 503-ос та наказу Східного регіонального управління (далі - СхРУ) від 24.06.15 № 383-ос ОСОБА_1 виведений у розпорядження начальника СхРУ та призначений на посаду старшого офіцера з організації та контролю оперативно - розшукового відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ).
Наказом начальника Донецького прикордонного загону від24.06.2015№
118 - ос зарахований до списків особового складу
ІНФОРМАЦІЯ_1 та всіх видів забезпечення.
02.07.15 ОСОБА_1 приступив до виконання службових обов`язків, що підтверджується наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 124-ос.
Відповідно до наказу начальника Донецького прикордонного загону від 07.04.16 № 74-ос майора за призовом ОСОБА_1 звільнено в запас з військової служби та виключено із списків особового складу загону та всіх видів забезпечення, у зв`язку з вислугою встановлених строків військової служби (ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу»).
Відповідно до норм ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» - військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом;
Пункт 6 ст. 2 Закону України «Про військову службу та військовий обов`язок» передбачає наступні види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові в статути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» ЗС України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.
Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»
Відповідно до ч. 5 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» призов громадян на військову службу (крім тих, що проходять службу у військовому резерві) під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють місцеві органи виконавчої влади через військові комісаріати. Резервістів на військову службу, під час оголошення мобілізації, призивають командири військових частин, в яких вони проходять службу у військовому резерві.
Відповідно до ст. 254 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України № 11 15/2009 від 29.12.2009 на військову службу за призовом осіб офіцерського складу в разі потреби, за наказом Голови Державної прикордонної служби України, погодженим з Міністерством оборони України, призиваються офіцери запасу у кількості та за військово-обліковими спеціальностями, визначеними Адміністрацією Держприкордонслужби.
ОСОБА_1 призвано на військову службу відповідно до Указу Президента України від 14.01.15 № 15/2015року «Про часткову мобілізацію».
Аналізуючи вищевикладені норми, суд приходить до висновку, що військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період та військова служба за призовом осіб офіцерського складу є різними видами проходження військової служби.
Таким чином, ОСОБА_1 проходив військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, а помилково прирівнює себе до осіб офіцерського складу, які проходять службу за призовом.
Відповідно до вимог п. 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української PCP а іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до вимог абзацу 11 п. 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу, та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства, якщо вони не займали жилих приміщень за місцем проходження служби.
Таким чином, діючими нормами законодавства України не встановлено порядку щодо забезпечення житлом військовослужбовців, які проходять службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Відповідно до п. 7 Порядку військовослужбовці та члени їх сімей, які проживають разом з ними, за відсутності у них за місцем проходження служби житла для постійного проживання забезпечуються службовими житловими приміщеннями.
Відповідно до п. 12 Порядку службові житлові приміщення надаються військовослужбовцям згідно з рішенням командира військової частини, яке погоджується з квартирно-експлуатаційним органом, за місцем проходження йми військової служби.
Військовослужбовцям Держспецтрансслужби, Національної гвардії, Держприкордонслужби службові житлові приміщення надаються згідно з рішеннями командирів військових частин, які погоджуються відповідно з аміністрацією Держспецтрансслужби, Головним управлінням Національної гвардії, Адміністрацією Держприкордонслужби.
Відповідно до пунктів 2.9 Інструкції для одержання службового житлового приміщення військовослужбовець подає рапорт на ім`я безпосереднього начальника. До рапорту додаються:
довідка з місця проживання про реєстрацію і склад сім`ї (Ф-3); витяг з особової справи військовослужбовця про склад сім`ї; заяви членів сім`ї військовослужбовця про згоду на проживання у службовому житловому приміщенні; довідки про здачу житлової площі за попередніми місцями служби. Військовослужбовці та члени їх сімей, що потребують одержання службових житлових приміщень, зараховуються до списку осіб, що потребують отримання службових житлових приміщень (додаток 3), який ведеться в органах Державної прикордонної служби, регіональних управліннях та Адміністрації Держприкордонслужби. Зазначені списки вивішуються для загального огляду.
Відповідно до п. 2.1. Положення оренда житлових приміщень для зміщення військовослужбовців і членів їх сімей здійснюється органом Держприкордонслужби на підставі договору, оформленого згідно з вимогами чинного законодавства.
Відповідно до п. 3.1. Положення орган Держприкордонслужби орендує житлове приміщення і надає його в суборенду військовослужбовцю з обов`язковим укладенням з ним договору суборенди цього житлового приміщення та складенням га приймання-передавання орендованого житлового приміщення, який підписується представниками орендодавця, органу Держприкордонслужби та наймачем.
Відповідно до п. 3.2 Положення орендовані житлові приміщення надаються суборенду військовослужбовцям, які зареєстровані за місцем розташування органу Держприкордонслужби. Зазначені приміщення надаються без додержання черговості та пільг, встановлених для забезпечення громадян житлом.
Відповідно до п. 3.4. Положення для одержання житлового приміщення в суборенду військовослужбовець подає рапорт за командою. До рапорту додаються: довідка з місця проживання про реєстрацію і склад сім`ї (Ф-3); витяг з особової справи військовослужбовця про склад сім`ї; копія довідки про здачу житлової площі з попереднього місця служби.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з будь якими рапортами або зверненнями щодо вирішення його проблем з житлом, забезпечення його житлом або компенсації за оренду житла до командування ІНФОРМАЦІЯ_1 в період проходження служби не звертався та таких доказів суду не надав.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.
Оскільки позивач як учасник бойових дій згідно п.13 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір звільнений від сплати судового збору, тому відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати слід компенсувати за рахунок держави.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 3,10,11, 58-60, 88, 212-215, суд,-
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Донецького прикордонного загону про визнання незаконною бездіяльності щодо незабезпечення житлових прав під час проходження військової служби за призивом - відмовити.
Судовий збір у розмірі 640,00 грн. компенсувати за рахунок держави.
Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області шляхом подачі до Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Курбанова Н. М.