Справа № 367/3967/17
ІРПІНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2017 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючої судді Саранюк Л. П.,

при секретарі Кузнецовій К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Начальника Ірпінського відділу поліції ГУ НП в Київській області ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої бездіяльністю слідчого

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що Рішеннями Шевченківського районного суду м. Києва від 28 серпня 2013 року, Апеляційного суду м. Києва від 24 жовтня 2013 року, Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 січня 2014 року, було постановлено рішення відібрати у ОСОБА_3 і у Афонсо де Олівейра ОСОБА_4, малолітню ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 і передати її для подальшого проживання з матір'ю - ОСОБА_1.

Під час розгляду справи в Шевченківському районному суді міста Києва на засіданні Комісії з питань захисту прав дітей при Шевченківській районній у м.Києві державній адміністрації тричі розглядалося питання (20.02.2013р., 06.03.2013р., 17.04.2013р.) про визначення місця проживання двох малолітніх дітей: ОСОБА_6 і ОСОБА_7. Комісія підтримала вимоги ОСОБА_8, вирішила, що діти повинні проживати з матір'ю, а батько може брати активну участь у їх вихованні.

За поданням державного виконавця Дяченко Є.В. Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Ірпінським міським судом Київської області була винесена ухвала від 28.07.2015 року, ухвалено оголосити розшук неповнолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, і передати її для подальшого проживання з ОСОБА_1, виконання розшуку доручено Ірпінському MB ГУ МВС України в Київській області (правонаступником якого на даний час являється Ірпінський відділ поліції ГУ НП в Київській області), про результати розшуку повідомити ВДВС Ірпінського МУЮ у Київській області та ОСОБА_1.

Посадовими особами Ірпінського міського відділу ГУНП України в Київській області вищезазначене судове рішення не виконано, про результати розшуку ОСОБА_8 не повідомлено. Натомість, ОСОБА_1 стало відомо, що 17.01.2017р. розшук був припинений, а відповідна оперативно-розшукова справа закрита службовими особами Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області. На даний час рішення суду про оголошення розшуку малолітньої ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 залишається не виконаним.

ОСОБА_9 ухиляється від сплати аліментів і згідно довідки-розрахунку Ірпінського міського виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області станом на 31.05.2017 року заборгованість по сплаті аліментів становить 206 142 грн. 71 коп., невиконання рішення суду триває з лютого 2013 року і становить 52 місяця.

ОСОБА_9 ухиляється від виконання рішень вище зазначених судів і приховує місце перебування ОСОБА_6 За даним фактом розпочато кримінальне провадження за ч.І ст.382 КК України (витяг ЄРДР по кримінальному провадженні №0000327, від 31.07.2014 p.).

Після звернення ОСОБА_8 до заступника Ірпінського міського Голови з приводу невиконання ОСОБА_3 судових рішень та порушення прав дитини, була здійснена перевірка цих фактів, які знайшли своє підтвердження. За заявою заступника Ірпінського міського голови було Ірпінським відділом поліції ГУНП в Київській області зареєстроване кримінальне провадження №0003199 від 23.12.2015р. за ч.І ст. 115 КК України за фактом зникнення малолітньої дитини - ОСОБА_3 Крістіни, ІНФОРМАЦІЯ_3

Позивач, мати дитини, являється потерпілою в даному кримінальному провадженні.

Слідчим Суржок Т.В. Ірпінського відділу поліції ГУНП в Київській області чинилися перешкоди ОСОБА_8 у доступі до матеріалів провадження та у праві бути визнаною потерпілою, слідчим Суржок Т.В. було винесено постанову про відмову у визнанні потерпілим від 03.03.2016 р. у кримінальному провадження №0003199 від 23.12.2015р.

За скаргою ОСОБА_8 прокурором Пшик Р. було скасовано постанову слідчого Суржок Т.В. Ірпінського відділу поліції ГУНП в Київській області, ОСОБА_8 визнано потерпілою у кп №0003199 від 23.12.2015р.

Не зважаючи на це, Ірпінським відділом поліції ГУНП в Київській області неналежним чином проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003199, розшук ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 проведено не було.

Клопотання потерпілої ОСОБА_8 про проведення слідчих (розшукових) дій за вх.№ К-464 від 26.04.2016 р. отримане слідчим Суржок Т.П., також повністю проігнороване.

06.09.2016р. слідчими Ірпінського відділу поліції ГУНП в Київській області було винесено постанову про закриття кримінального провадження №0003199 від 23.12.2015р. без фактичного проведення розшуку малолітньої ОСОБА_6

22.02.2017р. за результатами розгляду скарги ОСОБА_8 Ірпінським міським судом Київської області було скасовано Постанову про закриття кримінального провадження №0003199 від 23.12.2015 р.

10.03.2017р. представником потерпілої адвокатом ОСОБА_10 було подане клопотання про ознайомлення із матеріалами кримінального провадження № 0003199 від 23.12.2015 року ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.І ст 115 КК України. В ході ознайомлення з матеріалами справи стало відомо, що прокурором 02.09.2016р. було надано вказівки слідчому по даному кримінальному провадженню про виконання певних слідчих та процесуальних дій. Однак, дані вказівки не були виконані, не було проведено жодної із слідчих (розшукових) дій.

20.03.2017р. слідчому слідчого відділу Ірпінського відділу поліції ГУ НП в Київській області ОСОБА_11, яка є службовою особою органу, якому судом доручено проведення розшуку було подане клопотання про проведення невідкладних слідчих дій в порядку ст. 220 КПК України. Проте, клопотання повністю проігнороване, не проводяться жодні із слідчих (розшукових) які зазначені у клопотанні. Одночасно з цим, було повністю проігноровано адвокатський запит від 20.03.2017р. про стан досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0003199 від 23.12.2015р. Слідчим слідчого відділу Ірпінського відділу поліції ГУ НП в Київській області ОСОБА_11 в даному кримінальному провадженні №0003199 від 23.12.2015 р. не було виконано жодної із вказівок прокурора від 02.09.2016р., адвокатські запити від 20.03.2017р. та від 08.04.2017р. не було розглянуто та не було надано відповіді адвокату, як представнику.

Розшук малолітньої ОСОБА_6 Крістіни було фактично припинено, службовими особами Ірпінського відділу поліції ГУ НП в Київській області було виключено дитину із бази розшукуваних осіб органу досудового розслідування у 2016 році не розпочала навчання у жодному загальноосвітньому навчальному закладі, хоча їй тоді вже виповнилося 6 років.

06.04.2017р. представником потерпілої адвокатом ОСОБА_10 була подана скарга на бездіяльність слідчого слідчого відділу Ірпінського відділу поліції ГУ НП в Київській області ОСОБА_11 слідчому судді Ірпінського міського суду Київської області.

19.04.2017р. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області було визнано протиправну бездіяльність слідчого Ірпінського відділу поліції ГУ НП в Київській області ОСОБА_11 та зобовязано слідчого Ірпінського відділу поліції ГУ НП в Київській області ОСОБА_11 розглянути клопотання представника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_10 від 20.03.2017 року у кримінальному провадженні № 0003199 від 23.12.2015 року.

Зазначена ухвала Ірпінського міського суду Київської області від 19.04.2017 року слідчим Ірпінського відділу поліції ГУ НП в Київській області ОСОБА_11 не виконана.

Після бездіяльності органів слідства у Позивача погіршився загальний стан здоровя, порушився режим сну, прискорилося серцебиття, почалися проблеми з артеріальним тиском, почастішали головні болі, зявився брак сил, депресія, апатія, в результаті чого Позивач неодноразово зверталася до лікарів.

Внаслідок бездіяльності службових осіб Ірпінського відділу поліції ГУ НП в Київській області у Позивача - ОСОБА_8 порушилися нормальні життєві зв'язки через неможливість дізнатися про місцеперебування її дитини, неможливість проживання та спілкування з дитиною.

Крім того, порушилися нормальні життєві зв'язки через неможливість продовження активного громадського життя, порушилися стосунки з оточуючими людьми в результаті нервового перенапруження, хронічного стресу та глибоких переживань.

У звязку з вищевикладеним просить стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Головного управління національної поліції у Київській області, через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1, моральну шкоду у розмірі 2 304 000,00 грн (два мільйони триста чотири тисячі гривень 00 копійок).

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав і просив його задоволити.

Представник відповідача Державної казначейської служби України в судове засідання не зявився, подав до суду письмові заперечення.

Представник відповідача ОСОБА_12 відділу поліції в судовому засіданні проти позову заперечував, подав до суду письмові заперечення.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що не підлягає до задоволення по слідуючих підставах:

Судом встановлено, що Рішеннями Шевченківського районного суду м. Києва від 28 серпня 2013 року, Апеляційного суду м. Києва від 24 жовтня 2013 року, Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 січня 2014 року, було постановлено рішення відібрати у ОСОБА_3 і у Афонсо де Олівейра ОСОБА_4,

малолітню ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 і передати її для подальшого проживання з матір'ю - ОСОБА_1.

Під час розгляду справи в Шевченківському районному суді міста Києва на засіданні Комісії з питань захисту прав дітей при Шевченківській районній у м.Києві державній адміністрації тричі розглядалося питання (20.02.2013р., 06.03.2013р., 17.04.2013р.) про визначення місця проживання двох малолітніх дітей: ОСОБА_6 і ОСОБА_7. Комісія підтримала вимоги ОСОБА_8, вирішила, що діти повинні проживати з матір'ю, а батько може брати активну участь у їх вихованні.

За поданням державного виконавця Дяченко Є.В. Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Ірпінським міським судом Київської області була винесена ухвала від 28.07.2015 року, ухвалено оголосити розшук неповнолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, і передати її для подальшого проживання з ОСОБА_1, виконання розшуку доручено Ірпінському MB ГУ МВС України в Київській області (правонаступником якого на даний час являється Ірпінський відділ поліції ГУ НП в Київській області), про результати розшуку повідомити ВДВС Ірпінського МУЮ у Київській області та ОСОБА_1.

Позивач вказує, що посадовими особами Ірпінського міського відділу ГУНП України в Київській області вищезазначене судове рішення не виконано.

Однак, судом не було здобуто доказів того, що слідчим Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області чинитись бездіяльність щодо проведення розшуку дитини та таких доказів не було надано і позивачем.

Згідно статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства.

Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.

Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 із змінами та доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у звязку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушення нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до ч. 4 та 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4, від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань позивач виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Згідно з зазначеним, та п.1 ч. 5 Пленуму Верховного Суду України № 4, до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

В позовній заяві не зазначено, в чому саме полягає моральна шкода, з яких міркувань виходив позивач визначаючи шкоду у розмірі 2 304 000,00 гри., якими доказами підтверджується така шкода і чи є зв'язок між шкодою і неправомірними (на думку позивача) діями відповідача по справі.

Таким чином із позовної заяви та матеріалів доданих до неї не вбачається факт завдання моральної (немайнової) шкоди позивачу ОСОБА_12 відділом поліції ГУНП в Київській області та враховуючи те, що позивачем не наведено міркувань, з яких він виходив, визначив розмір завданої моральної шкоди, суд вважає, що вимоги позовної заяви є необґрунтованими.

Казначейство, яке залучено до цієї справи в якості співвідповідача не в змозі використати зазначені вище права учасника судового процесу, тому що згідно із своїми функціональними обовязками не є учасником спірних відносин і не володіє будь-якими фактичними даними, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Казначейство діє відповідно до повноважень та компетенції, визначених, зокрема, Положенням про Державну казначейську службу України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 № 215.

Державні органи як юридичні особи несуть юридичну відповідальність лише за своїми договірними зобов'язаннями. Держава не відповідає по зобов'язаннях державних організацій, які є юридичними особами, а ці організації не відповідають по зобов'язаннях держави. Така юридична особа, тобто державна установа, відповідає за своїми зобов'язаннями коштами, які є в її розпорядженні.

Оскільки, як випливає зі змісту позову, Казначейство жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало у правовідносини з ним і жодної шкоди позивачеві не завдавало, то відповідно до вимог Конституції України, ЦК України та інших актів законодавства Казначейство не може нести відповідальність за шкоду, завдану позивачу діями інших субєктів.

Слід зазначити, що необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факт неправомірних дій цього органу чи його посадових або службових осіб. При цьому, факт неправомірності (незаконності) прийняття неправомірного рішення, вчинення дії чи бездіяльності органу державної влади, що призвели до завдання шкоди, повинен бути встановлений у передбаченому законом порядку, тобто повинен підтверджуватись відповідним рішенням, ухвалою, постановою, вироком суду, яке має значення для справи про відшкодування шкоди. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності є, як правило, відповідне судове рішення, що набрало законної сили, або відповідне рішення посадових осіб органу державної влади вищого рівня.

У звязку з вищевикладеним суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 197, 212 215, 224-228 ЦПК України, суд, -

вирішив:

В задоволенні позову - відмовити.

Повний текст рішення буде виготовлено 20.12.2017 року.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі в 30-денний строк з моменту виготовлення повного тексту рішення, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тредцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_13