Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №333/7311/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Круглікова А.В.
Провадження №22-ц/778/1904/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Кримської О.М.,

суддів: Маловічко С.В.

ОСОБА_2,

секретаря Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та Державної казначейської служби України на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Державної казначейської служби України, прокуратури Дніпропетровської області, ліквідаційної комісії ОСОБА_4 управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області про відшкодування моральної та матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до Державної казначейської служби України, прокуратури Дніпропетровської області, ОСОБА_4 управління національної поліції в Дніпропетровській області про відшкодування моральної шкоди в сумі 129 798,26 грн. та матеріальної шкоди в сумі 15 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що в період з 03.07.2013 року по 23.12.2013 року ОСОБА_3 було безпідставно притягнуто до кримінальної відповідальності за особливо тяжке кримінальне правопорушення, внаслідок чого, останньому було безпідставно повідомлено про підозру у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення (вбивства), затримано та взято під варту на 1 місяць 20 днів, застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту тривалістю 4 місяці 24 дні. Також, як вказує позивач, за місцем його мешкання було безпідставно проведено обшук. Отже, внаслідок вказаних дій, позивачу було заподіяно матеріальної та моральної шкоди в сумах 15 000 грн. та 129 798,26 грн. відповідно.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 лютого 2017 року судом клопотання позивача про заміну відповідача ОСОБА_4 управління національної поліції в Дніпропетровській області задоволено, замінено первісного відповідача ОСОБА_5 управління національної поліції в Дніпропетровській області на належного відповідача ліквідаційну комісію ГУМВС України в Дніпропетровській області.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07 березня 2017 року, з урахуванням ухвали Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 березня 2017 року про виправлення описки, позов задоволено частково.

Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_3 - 18 166 грн. 08 коп. на відшкодування моральної шкоди та 528 грн. 05 коп. витрат на оплату послуг адвокату.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду змінити та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Державна казначейська служба України, не погоджуючись із рішенням суду також подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне зясування судом обставин справи, що мають значення для її розгляду, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Від Державної казначейської служби України надійшли заперечення на апеляційну скаргу ОСОБА_3, в яких просить апеляційну скаргу відхилити, рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07 березня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог (а.с.168-172).

Ліквідаційна комісія ОСОБА_4 управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області також надало заперечення на апеляційну скаргу ОСОБА_3, в яких просять суд апеляційну скаргу відхилити, рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07 березня 2017 року залишити без змін (а.с.190-197).

Прокуратурою Дніпропетровської області надіслано заперечення на апеляційну скаргу ОСОБА_3, в яких просять суд апеляційну скаргу відхилити, рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07 березня 2017 року залишити без змін (а.с.203-206)

Особи, що беруть участь у справі, повідомлені про місце та час розгляду справи у відповідності до вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштою судової повістки (а.с. 218-222).

Представник ліквідаційна комісія ОСОБА_4 управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області не зявився до апеляційного суду, причини неявки в судове засідання не повідомив.

З огляду на вищевикладене та у відповідності до ст.ст. 303-1, 305 ЦПК України, судова колегія ухвалила розглядати справу за відсутності представника ліквідаційної комісії ОСОБА_4 управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, який не прибув в судове засідання.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційних скарг і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_3 та Державної казначейської служби України не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Встановлено, що 01 липня 2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000740 органом досудового розслідування Марганецьким МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області внесено запис про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України (а.с.4).

03 липня 2013 року органом досудового розслідування повідомлено ОСОБА_3 про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України (а.с.5).

Ухвалою Марганецького міського суду від 03 липня 2013 року надано дозвіл на проведення обшуку в квартирі, розташованій за адресою: м. Марганець, вул. Київська, 141/32, яка належить ОСОБА_6, у якій проживає ОСОБА_3 з метою відшукання і вилучення: знаряддя вчинення кримінального правопорушення; одягу та взуття ОСОБА_3, які були на ньому під час вчинення кримінального правопорушення; речей ОСОБА_7, в тому числі жіночої сумочки-клатч (а.с.9).

03 липня 2013 року органом досудового розслідування був проведений обшук приміщення за адресою: м. Марганець, вул. Київська, 141/32, про що був складений протокол обшуку від 03 липня 2013 року (а.с.10-15).

Ухвалою Марганецького міського суду від 09 липня 2013 року застосовано щодо ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 06.09.2013 року (а.с.6).

Постановою прокуратури Дніпропетровської області від 09 липня 2013 року доручено здійснення досудового розслідування у кримінальному проваджені за №0000740, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України слідчому управлінню ГУМВС України в Дніпропетровській області (а.с.45).

Постановою прокуратури Дніпропетровської області від 27 серпня 2013 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000740 до чотирьох місяців, тобто до 03.11.2013 року (а.с.49).

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 серпня 2013 року в задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 відмовлено, застосовано до ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та покладено на останнього обовязки, передбачені ст. 194 КПК України, зі строком дії ухвали два місяці, тобто до 29 жовтня 2013 року (а.с.7-8).

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 серпня 2013 року клопотання слідчого задоволено та направлено ОСОБА_3 до лікувального закладу «Дніпропетровський комунальний заклад психоневрологічний центр» для проведення стаціонарної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи (а.с.52).

Постановою прокуратури Дніпропетровської області від 23 жовтня 2013 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000740 до шести місяців, тобто до 03 січня 2014 року.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2013 року продовжено строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_3 до 27 грудня 2013 року, частково змінивши спосіб виконання обовязків щодо заборони цілодобово залишати місце постійного проживання, заборонивши йому залишати квартиру №33 будинку №3 на Східному кварталі м. Марганець Дніпропетровської області з 18-00 год. до 08-00 год. наступного дня (а.с.54).

Постановою прокуратури Дніпропетровської області від 23 грудня 2013 року закрито кримінальне провадження стосовно підозрюваного ОСОБА_3 за фактом умисного вбивства ОСОБА_7 у звязку із невтановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримання; міру запобіжного заходу ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту скасовано (а.с.16-17).

Згідно ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Аналогічне положення міститься у статті 1 Закону України від 01 грудня 1994 року №266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду».

Згідно ч. 2 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Відповідно до ст. 13 вказаного Закону питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі, що приймається згідно з частиною першою статті 12. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Необхідно звернути увагу, що відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду.

Відповідно до пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, з відповідними змінами та доповненнями, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Задовольняючи частково позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції, на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про наявність підстав та умов для відшкодування шкоди, завданої позивачу незаконними діями досудового розслідування, відповідно до приписів ст. 1176 ЦК України, Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», оскільки встановлено незаконність притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності та визначив розмір моральної шкоди у співмірності до розмірі мінімальної заробітної плати на час відшкодування та вірно встановив кількість місяців перебування позивача під слідством, під вартою та під домашнім арештом з 03.07.2013 року (повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення) по 23.12.2013 року (закриття кримінального провадження) та навів розрахунок присудженої до стягнення моральної шкоди.

Такий висновок суду ґрунтується на правильно встановлених у справі обставинах та відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 2 грудня 2015 року у справі № 6-2203цс15.

Враховано судом також наявність вимушених змін у життєвих стосунках позивача, що призвели до вжиття заходів щодо захисту своїх прав проти обвинувачення. Врахувавши зазначені обставини, та виходячи із засад виваженості та справедливості, суд визначив достатнім та розумним розміром відшкодування завданої ОСОБА_3 моральної шкоди суму 18 166,08 грн. відповідно до розміру мінімальної заробітної плати, яка на час розгляду справи в суді складала 3 200 грн. (Закон України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» №928-VIII від 25.12.2015 року).

Вказані обставини та висновки суду першої інстанції підтверджуються матеріалами справи та відповідають вимогам законодавства, яке регулює спірні правовідносини. При цьому апеляційний суд враховує те, що згідно з діючим законодавством саме суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнала особа, характеру немайнових втрат та інших обставин, а також з урахуванням вимог розумності та справедливості, як того вимагає ч. 3 ст. 23 ЦК України, що і було зроблено судом в межах закону та його компетенції.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про необхідність при визначенні розміру моральної шкоди виходити з диференціації в залежності від тяжкості злочину та стадій кримінального переслідування.

Відповідно до частини 3 статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Отже, межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування.

Доводи апеляційної скарги Державної казначейської служби України про недоведеність фактів заподіяння позивачу моральних страждань, втрат немайнового характеру та необхідності застосування додаткових зусиль для нормалізації життєвих звязків, спростовуються матеріалами справи, що підтверджують тривалість досудового слідства стосовно ОСОБА_3. та положеннями ст.. 23 ЦК України, якою визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 щодо необґрунтованої відмови судом у задоволенні його позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди, а саме витрат на правову допомогу адвоката, є неприйнятними з огляду на наступне.

Пунктом 4 ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» зазначено, що у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються) суми, сплачені громадянином у звязку з наданням йому юридичної допомоги.

Статтею 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено, що розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції. У разі незгоди з винесеною постановою (ухвалою) про відшкодування шкоди громадянин відповідно до положень цивільного процесуального законодавства може оскаржити постанову до суду, а ухвалу суду - до суду вищої інстанції в апеляційному порядку.

Отже, чинним законодавством чітко визначено порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, при цьому встановлення розміру сум, сплачених громадянином у звязку з наданням йому юридичної допомоги унаслідок незаконних дій зазначених органів, віднесено до компетенції цих органів, а не суду.

Зазначена правова позиція відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України № 6-2089цс15 від 24 лютого 2016 року.

Таким чином, встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суд із урахуванням встановлених обставин справи обґрунтовано дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та апеляційну скаргу Державної казначейської служби України відхилити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07 березня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: С.В.Маловічко

ОСОБА_2