№2/756/1323/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2017 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Тітова М.Ю.

при секретарі - Лісовенко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів. Свої вимоги обгрунтовує наступним, а саме 31 жовтня 2012 року ним було передано ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 70000 доларів США, еквівалент 560000 грн., в борг. Згідно п. 2 договору позики № 31/10 від 31 жовтня 2012 року відповідач зобов'язувався повернути всю суму у повному обсязі готівкою в строк до 31 жовтня 2013 року. Того ж дня відповідач підписав заяву про отримання коштів, яку засвідчив приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 Однак, суму коштів по закінченню строку, позивачу повернуто не було. На неодноразові вимоги про термінове повернення грошових коштів, відповідач не реагує, кошти не повертає. Відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання у розмірі 1 810200 грн., еквівалент 70000 долара курс долара США до Української гривні станом на 05 жовтня 2016 року становить - 25,86 за один долар США. Інфляційні втрати, які відповідач зобов'язаний сплатити позивачу за період з 01.11.2012 року по 31.05.2016 року становлять - 1616671,19, три процента річних від простроченої суми за період 01.11.2012 року по 05.10.2016 року становлять - 213355,63 грн.

Просив суд на підставі ст.ст. 11, 16, 526, 527, 530, 536, 610, 625, 629, 1050 ЦК України стягнути з ОСОБА_2 на свою користь суму боргу у розмірі - 1810200 грн., суму інфляційних втрат - 1616671,19 грн., три процента річних 355,63грн.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити.

Від представника відповідача ОСОБА_4 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки він змушений брати участь у судовому розгляді кримінальної справи у Бориспільському міськрайонному суді Київської області, при цьому справа буде слухатися по суті і його участь як захисника обвинуваченого є обов'язковою. Однак, у відповідача згідно довіреності від 01.04.2017 року крім представника ОСОБА_4 зазначені представники ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, з представником відповідача ОСОБА_4 погоджувалася дата судового засідання 27.06.2017 року у судовому засіданні 21.06.2017 року. Також, сам відповідач у судове засідання не з'явився.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

За договором позики 31/10 від 31.10.2012 року ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 гроші в сумі 560000 грн., що за середнім курсом продажу долара США приватним особам комерційними банками м. Києва складає - 70000 доларів США, яку ОСОБА_2 зобов'язався повернути ОСОБА_1 до 31.10.2013 року.

Крім того, за заявою відповідача, яка посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 31.10.2012 року, зареєстровано в реєстрі за №4104, він заявив, що отримав від позивача грошові кошти в розмірі - 70000 доларів США, що еквівалентно - 560000 грн. згідно договору позики №31/10 від 31.10.2012 року.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (ч. 1 ст. 1046 ЦК України).

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Відповідно до ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Отже, суд вважає, що між сторонами було укладено договір позики, за яким було передано згідно заяви саме 70000 доларів США, відповідачем у відповідний строк грошові кошти не повернуті позивачу, а тому з нього підлягає стягненню на користь позивача 1810200 грн. (еквівалент 70000 доларів США станом на 05.10.2006 року).

Також, згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідачем прострочено виконання грошового зобов'язання з 01.11.2013 року по 05.10.2016 року, а тому з нього підлягає також стягненню 3% річних за цей період в розмірі 213355,63 грн.

У той же час, суд не вбачає підстав для стягнення суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, оскільки індекс інфляції до долару США не застосовується, а тому суд відмовляє в частині стягнення 1616671,19 грн.

Окремо слід зазначити, що , позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ст.ст. 256, 257, 259, 261, 267 ЦК України).

Позивачем подано позов 26.10.2016 року, строк виконання зобов'язання настав 31.10.2013 року, а тому підстав для застосування строку позовної давності як зазначає представник відповідача у суду не має.

З викладеного, керуючись ст.ст. 1-11, 57-66, 88, 169, 209, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) грошові кошти в розмірі 2023555,63 грн. та судові витрати в розмірі 6890 грн.

У задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: М.Ю. Тітов