Справа № 487/2391/17
Провадження № 2/487/1518/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2017 року Заводський районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого судді Агєєвої Л.І.,

при секретарі Уманському І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

28.04.2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1. У заяві позивачка вказала, що крім неї в спірній квартирі зареєстрована відповідачка ОСОБА_2, яка там не проживає понад шість місяців, комунальні послуги не сплачує, кореспонденції не получає, у звязку з чим позивачка була змушена звернутися до суду з даним позовом, оскільки самостійно зняти відповідачку з реєстрації не може.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала і просила задовольнити, також не заперечувала проти ухвалення судом заочного рішення.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, причину неявки суду не повідомила, про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином.

За згодою позивача суд ухвалив розглядати справу відповідно до ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного:

Судом встановлено, що позивачці ОСОБА_1 на праві власності, на підставі договору дарування від 22.08.2016 року належить квартира АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки ПП «ЖЕК-10» від 27.04.2017 за №767 року у спірній квартирі, крім позивачки, зареєстрована також її сестра, відповідачка по справі ОСОБА_2

З 30.05.2012 року відповідачка у вказаній квартирі не проживає, будь якого звязку з квартирою не має, витрати по утриманню та збереженню майна не несе. Особисту кореспонденцію за вказаною адресою не отримує.

Факт не проживання ОСОБА_2 за зазначеною адресою, підтверджується актом про не проживання від 27.04.2017 року, що завірений ПП «ЖЕК-10».

Суд зазначає, що при розгляді справи будь-яких перешкод для проживання відповідача у спірному домоволодінні з боку позивача, судом встановлено не було.

Статтею 55 Конституції України гарантується судовий захист прав і свобод людини і громадянина. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ст. ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 383 ЦК України та ст. 150 Житлового кодексу України власник жилого будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і має право розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

А за такого, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 13, 209, 212- 215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1.

Рішення набуває законної сили через 10 днів після його проголошення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в порядку визначеному ст. 294 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Л.І. Агєєва