справа №619/1548/16-ц
провадження №2/619/916/17
РІШЕННЯ

іменем України

11 липня 2017 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області

у складі головуючого - судді Болибок Є.А.

за участю: секретаря судового засідання Молотко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

встановив

28 квітня 2016 року ТОВ «Кредитні ініціативи» в особі представника за довіреністю ОСОБА_4 звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за Кредитним договором №15-170/2010 від 11.05.2010 року у розмірі 130959,33 грн. В обґрунтування позову ТОВ «Кредитні ініціативи» зазначило, що 11.05.2010 року між ПАТ «БАНК КІПРУ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №15-170/2010 від 11.05.2010 року, відповідно до якого остання отримала кредит в сумі 144000,00 грн, що підтверджується меморіальним ордером №1265484 від 13.05.2010 року. Також, між ПАТ «БАНК КІПРУ» та ОСОБА_5, як поручителем, укладено договір поруки №15-170/2010-П1 від 11.05.2010 року, ОСОБА_2 договір поруки №15-170/2010-П2 від 11.05.2010 року та ОСОБА_3 договір поруки №15-170/2010-П3 від 11.05.2010 року. Згідно зазначених договорів ОСОБА_5 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як поручителі, поручилися за виконання ОСОБА_1 обов'язків, які виникли на підставі кредитного договору №15-170/2010 від 11.05.2010 року. 21.07.2014 року між ПАТ «НЕОС БАНК», яке є правонаступником усіх прав та обов'язків ПАТ «БАНК КІПРУ», та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено Договір факторингу. Внаслідок укладення вказаного договору відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача. У зв'язку з невиконанням прийнятих на себе зобов'язань за кредитним договором №15-170/2010 від 11.05.2010 року за відповідачами станом на 15.04.2016 року числиться заборгованість в сумі 130959,33 грн, яка складається з заборгованості за кредитом - 66517,11 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом - 46364,96 грн, заборгованості по пені за останній рік у сумі - 17807,26 грн.

Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 подав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що на даний момент в Дергачівському районному суді Харківської області вже заходяться два абсолютно однакових позови: №619/1548/16-ц розглядає суддя Болибок Є.А. та №619/1545/16-ц розглядає суддя Остропілець Є.Р.

Крім того на підставі виконавчого напису нотаріуса №3907 від 19.03.2015 року відкрито виконавче провадження у відношенні відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №15-170/2010 від 11.05.2010 року. У зв'язку з цим, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог у зв'язку з потрійним стягнення заборгованості за кредитним договором.

У судове засідання відповідач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

У судове засідання відповідач ОСОБА_7 не з'явився, подав до суду заяву, в якій справу просив розглядати у його відсутність.

У судове засіданні відповідач ОСОБА_3 не з'явилася, подала до суду заяву, в якій заперечувала проти задоволення позову, справу просила розглядати у її відсутність.

У судове засідання представник позивача ТОВ «Кредитні Ініціативи» ОСОБА_8 не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність, у разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.

Судом встановлені обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Відповідно до кредитного договору №15-170/2010 від 11.05.2010 року ПАТ «БАНК КІПРУ» надав ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 144000,00 грн строком з 11 травня 2010 року по 10 травня 2017 року зі сплатою 23,90% річних за користування кредитом.

Відповідно до договору поруки №15-170/2010-П1 від 11.05.2010 року ОСОБА_5 зобов'язався перед ПАТ «БАНК КІПРУ» відповідати за належне виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов'язань, які виникають із кредитного договору №15-170/2010 від 11.05.2010 року.

Відповідно до договору поруки №15-170/2010-П2 від 11.05.2010 року ОСОБА_2 зобов'язався перед ПАТ «БАНК КІПРУ» відповідати за належне виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов'язань, які виникають із кредитного договору №15-170/2010 від 11.05.2010 року.

Відповідно до договору поруки №15-170/2010-П3 від 11.05.2010 року ОСОБА_3 зобов'язалася перед ПАТ «БАНК КІПРУ» відповідати за належне виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов'язань, які виникають із кредитного договору №15-170/2010 від 11.05.2010 року.

Згідно договору факторингу від 21.07.2014 року, ПАТ НЕОС БАНК», яке є правонаступником ПАТ «БАНК КІПРУ», відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, в тому числі по кредитному договору №15-170/2010 від 11.05.2010 року, укладеного з ОСОБА_1, кредитна заборгованість 66517,11 грн, заборгованість по процентам 13259,23 грн.

Відповідно до виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А., зареєстрованого в реєстрі за №3907 від 19.03.2015 року запропоновано звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1 Зазначене нерухоме майно на підставі Іпотечного договору, посвідченого 11.05.2010 року приватним нотаріусом Пугачовою І.В., за реєстровим №1940 було передано в іпотеку в забезпечення зобовязань ОСОБА_1 по кредитному договору №15-170/2010 від 11.05.2010 року. За рахунок коштів, отриманих від реалізації предмета іпотеки, запропоновано задовольнити вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання боржником умов Кредитного договору за період з 21 липня 2014 року по 21 січня 2015 року, а саме заборгованість за кредитом - 66517,11 грн, заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 22949,94 грн.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 12 жотвня 2016 року встановлено, що 19 березня 2015 року приватним нотаріусом Київського МНО Чуловським В.А. вчинено виконавчі написи за №3917, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 заборгованість, що виникла по кредитному договору №15-170/2010 від 11 травня 2010 року за період з 27 липня 2014 року по 21 січня 2015 року у сумі 92167,05 грн, з яких: 66517,11 грн - заборгованість за кредитом; 22949,94 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 2700,00 грн. - витрати по вчиненню виконавчого напису та за №3907, яким запропоновано звернути стягнення на предмет іпотеки та за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки задовольнити вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання Боржником умов Кредитного договору за період з 27 липня 2014 року по 21 січня 2015 року, всього на загальну суму 92617,05 грн.

Відповідно до постанови державного виконавця Дергачівського РУЮ Харківської області від 27.04.2015 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №3907, виданого приватним нотаріусом 19.03.2015.

Згідно розрахунку за кредитним договором №15-170/2010 від 11.05.2010 року станом на 15.04.2016 року ОСОБА_1 має заборгованість, яка складається з заборгованості по кредиту у сумі 66517,11 грн, заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 46634,96 грн, пеня за останній календарний рік - 17807,26 грн.

Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних мотивів.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.2 ст.1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як вбачається з кредитного договору №15-170/2010 від 11.05.2010 року ПАТ «БАНК КІПРУ» надав ОСОБА_1 грошові кошти.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За весь час користування кредитом ОСОБА_1 свої зобов'язання не виконувала та не сплатила суму заборгованості по кредиту та відсотках.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Суд вважає встановленою наявність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги про стягнення заборгованості, оскільки ОСОБА_1 не виконала умови договору та не повернула запозичені нею кошти.

При цьому суд дійшов висновку, що підлягає стягненню тільки заборгованість за період з 22 січня 2015 року по 15 квітня 2016 року у розмірі 40492,28 грн, а саме по процентам за користування кредитом у сумі 22685,02 грн та пеня - 17807,26 грн.

Суд відмовляє у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за кредитом у сумі 66517,11 грн та суми заборгованості по відсоткам за користування кредитом 22949,94 грн, оскільки зазначена заборгованість стягнена на підставі відповідного виконавчого напису.

Суд не бере до уваги посилання представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 про знаходження у суді цивільної справи №619/1545/16-ц, оскільки провадження у зазначеній справі зупинено.

Щодо вимог до поручителів.

Статтею 546 ЦК України, передбачено виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до вимог ст.599 ЦК України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Загальні умови виконання зобов'язання зазначені у ст.526 цього Кодексу.

Відповідно до ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, якщо кредитор не пред`явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги), якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов`язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості з боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.

Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року № 6-53цс14, який відповідно до ст.3607 ЦПК України є обов`язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Як вбачається з договору поруки №15-170/2010-П2 від 11.05.2010 року поручитель ОСОБА_2 зобов'язується відповідати перед позивачем за належне виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов'язань, що витікають з договору.

Як вбачається з договору поруки №15-170/2010-П3 від 11.05.2010 року поручитель ОСОБА_12 зобов'язується відповідати перед позивачем за належне виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов'язань, що витікають з договору.

13 лютого 2015 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до боржника та поручителів з вимогою у тридцятиденний строк достроково повернути кредит, сплатити нараховані відсотки за користування кредитом.

28 квітня 2016 року у зв`язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитним договором ТОВ «Кредитні ініціативи»пред'явило позов до боржника та поручителів про стягнення з них в солідарному порядку всієї суми кредиту й пов'язаних із ним платежів.

ТОВ «Кредитні ініціативи» протягом строку дії поруки не звернулося з позовом до поручителів. У зв'язку з цим порука є припиненою.

Таким чином, суд відмовляє у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості з поручителів.

Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Так як суд задовольняє позов частково, то з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1295,32 грн. (40492,28/130959,33=0,31; 1964,39х0,31=608,96).

Відповідно до ч.1 ст.209 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 58-60, 88 ч.1, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ухвалив

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованість за Кредитним договором №15-170/2010 від 11.05.2010 року станом на 15.04.2016 року у розмірі 40492,28 грн, а саме по процентам за користування кредитом у розмірі 22685,02 грн та пеню у розмірі 17807,26 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» судові витрати у розмірі 608,96 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в судову палату по цивільних справах Апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є. А. Болибок