22-ц/775/805/2017(м)
Головуючий у 1-й інстанції Соловйов О.Л.
Суддя-доповідач Биліна Т.І.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

30 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючої - Биліни Т.І.,

суддів - Баркова В.М., Лопатіної М.Ю.,

при секретарі - Зал Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на ухвалу Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 грудня 2010 року про забезпечення позову, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 грудня 2010 року задоволено заяву Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк»(надалі ПАТ«ОТП Банк») про забезпечення позову до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кристал»(надалі ТОВ «Кристал»), ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №СМ-8МЕ 105/079/2008 від 03.04.2008 року. Заборонено 1-й Маріупольській державний нотаріальній конторі здійснювати будь-які нотаріальні дії (правочини) з нежитловою будівлею загальною площею 1976,8кв.м, розташованою в м.Маріуполі по вулиці Готфейській, 74а, належною ОСОБА_2 відповідно до нотаріально посвідченого свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів від 03.11.2003 року за реєстром № 7-1956. Накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, яке належить на праві власності ТОВ «Кристал», ОСОБА_2 та ОСОБА_3

ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», як правонаступник іпотекодержателя на підставі договору факторингу від 23.08.2016 року, укладеного з ПАТ «Вектор Банк», який в свою чергу 23.08.2016 року уклав договір факторингу з ПАТ «Райффайзенбанк», подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати ухвалу Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 грудня 2010 року в частині накладення арешту на майно, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 оскільки воно нею було частково передано в іпотеку ПАТ «Райффайзенбанк», а також, стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» сплачений судовий збір.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що вказаною ухвалою по справі № 2-11857/10р./19 був накладений арешт на все рухоме та нерухоме майно належне на праві власності ТОВ «Кристал», ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яке було ними передано 25.07.2006 року в іпотеку АППБ «Аваль» переєрестрованого в подальшому в ПАТ «Райффайзенбанк». Про наявність ухвали про забезпечення позову ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» стало відомо 27.10.2017 року з інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 101823404 від 27.10.2017 року, постанови про відкриття виконавчого провадження, б/н від 23.12.2010 року. Просив скасувати вказану ухвалу, оскільки вона перешкоджає здійснювати заходи по задоволенню їх вимог за рахунок предмета іпотеки.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» - Бондар І.П., просила апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду скасувати.

Представники ТОВ «ОТП Банк», ТОВ «Кристал» та відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про час та місце розгляду справи попереджені належним чином.

Зважаючи на положення ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апелянта, дослідивши письмові матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 293 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо забезпечення позову, а також щодо скасування забезпечення позову.

Відповідно до частини 3 статті 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Розглядаючи скаргу, колегія суду врахувала, що ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» не є стороною у справі, під час розгляду якої було постановлено оскаржувану ухвалу.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Кристал» та відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 є боржниками ТОВ «ОТП Банк» (раніше ПАТ «ОТП Банк»). 13 грудня 2010 року постановлено ухвалу про задоволення заяви ПАТ«ОТП Банк» про забезпечення позову до ТОВ «Кристал», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №СМ-8МЕ 105/079/2002 від 03.04.2008 року.

Відповідно до положень п.10 Постанови від 22.12.2006 N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Згідно рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 26.03.2012 року з боржників на користь ТОВ «ОТП Банк» стягнуто борг в сумі 430768.71доларів США. Вказане рішення залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 08.08.2012 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 23.10.2012 року.

На теперішній час рішення, яке набуло чинності не виконано, а як наслідок відсутні підстави для скасування ухвали про забезпечення позову.

В судовому засіданні представник ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» заявив, що вказана ухвала заважає боржнику здійснити погашення заборгованості на їх користь шляхом передачі іпотечного майна в добровільному порядку.

Колегія суддів вважає вказане обґрунтування не є переконливим.

Відповідно до положень ч.ч. 5, 6 ст.51 Закону України «Про виконавче провадження» за рахунок коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, здійснюються відрахування, передбачені пунктами 1 і 2 частини першої статті 45 цього Закону, після чого кошти перераховуються заставодержателю та стягується виконавчий збір. Якщо заставодержатель не є стягувачем у виконавчому провадженні, йому виплачуються кошти після належного підтвердження права на заставлене майно. У разі задоволення в повному обсязі вимог заставодержателя залишок коштів використовується для задоволення вимог інших стягувачів у порядку, встановленому цим Законом. Спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 грудня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Т.І. Биліна

Судді: В.М. Барков

М.Ю. Лопатіна