Справа № 529/283/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Гвоздика А. Є.

при секретарі Цихоцька Л.М.,Кривенко Р.С.,

з участю представника позивача за первинним позовом ОСОБА_1,

представника відповідача за первинним позовом та позивача за зустрічним адвоката ОСОБА_2,та

відповідач за первинним позовом ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Диканька цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю 'Агрофірма 'ім. Довженка' до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , Приватного нотаріуса Решетилівського районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_5 про визнання договору оренди недійсним та скасування державної реєстрації права оренди та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ТОВ " АФ "ім. Довженка" про визнання договору недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Вказуючи на те, що 03. 09. 2012 року між позивачем ТОВ "Агрофірма "ім. Довженка" та відповідачем ОСОБА_4 було укладено договір оренди землі, відповідно до якого даний відповідач передає позивачу земельну ділянку, яка розташована на території Чапаєвської сільської ради Диканського району Полтавської області площею 3,45 га строком на 5 років, яка належить даному відповідачу ОСОБА_4 на підставі державного акту на право власності на землю серія ПЛ № 084644. Даний договір оренди було зареєстровано у відділі Держкомзему у Диканському районі 10. 12. 2012 року під записом № 01182.

Далі, вказана земельна ділянка передана у користування на умовах оренди, згідно договору оренди № 45 від 10. 08. 2016 року відповідачу ОСОБА_3 терміном на 49 років і цей договір зареєстрований відповідачем - приватним нотаріусом Решетилівськго районного нотаріального округу ОСОБА_5

Вказуючи на те, що укладення та реєстрація вищевказаного договору оренди землі від 10. 08. 2016 року грубо порушує його права на користування земельною ділянкою на умовах діючого договору оренди землі від 03. 09. 2012 року, позивач просить суд визнати недійсним договір оренди землі № 45 від 10.08.2016 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та скасувати державну реєстрацію права оренди, скасувавши рішення приватного нотаріуса Решетилівського районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_5 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 16. 08. 2016 року, індексний номер 30954522, а також стягнути з відповідача ОСОБА_4 понесені ним судові витрати в розмірі 3 200 грн. 00 коп.

Під час розгляду справи, 27 червня 2017 року відповідач ОСОБА_6 та його представник до суду подали зустрічну позовну заяву про визнання недійсним договору оренди землі від 03.09.2012 року укладений між ОСОБА_4 та ТОВ Агрофірмою ім. Довженка та визнати недійсним запис у Державному реєстрі земель № 01182 від 10.12.2012 року про реєстрацію договору оренди землі від 03.09.2012 року. Свої позовні вимоги ОСОБА_4 та його представник обґрунтовує тим, що зазначений вище договір він особисто не підписував та згоди на його укладання не надавав. Також, вважає, що слід визнати недійсним реєстрацію зазначеного договору оренди, мотивуючи це тим, що договір оренди землі підлягає державній реєстрації на підставі ч. 1 ст. 201, ч. 3 ст. 640 ЦПК України, ч. 2 ст. 125 ЗК України й ст. 18 Закону України Про оренду землі та є укладеним з моменту його підписання та державної реєстрації. Крім того в своїх позовних вимогах ОСОБА_4 просить зобовязати позивача за первинним позовом повернути йому спірну земельну ділянку.

Ухвалою суду від від 04 липня 2017 року первинний позов ТОВ АФ ім. Довженка був обєднаний в одне провадження з зустрічною позовною вимогою відповідача по первинному позову та позивача по зустрічному позову ОСОБА_4, а цивільній справі було присвоєно спільний номер 529/283/17.

В судовому засіданні представник позивача за первинним позовом позовні вимоги ТОВ АФ ім. Довженка підтримав та просив їх задоволити виходячи з змісту позовних вимог вказаного сільськогосподарського підприємства та пояснень даних ним в судовому засіданні, Він вважав , що умови договору оренди від 03 вересня 2012 року сторонами виконувалися без будь-яких порушень. Відповідач за первинним позовом своєчасно отримував орендну плату, претензій до орендаря не предявляв, а тому відсутні підстави щодо визнання вказаного договору не дійсним. За вказаних обставин він заперечував проти зустрічного позову відповідача за первинним позовом ОСОБА_4 При цьому в судовому засіданні представник ТОВ АФ ім. Довженка не заперечував проти висновку комісійної судово - технічної експертизи документів та судово - почеркознавчої експертизи по цивільній справі, згдно якої був встановлений факт, що підписи на договорі оренди землі від 03 вересня 2012 року та на Акті прийому передачі земельної ділянки від 10 грудня 2012 року не належать відповідачу по первинному позову ОСОБА_4

Посилаючись на зазначені вище обставини, представник ТОВ "Агрофірма "ім. Довженка" просив суд відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 за безпідставністю, задоволити первинний позов та визнати недійсним договір оренди землі № 45 від 10.08.2016 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, скасувати державну реєстрацію права оренди за цим договором, здійснену приватним нотаріусом Решетилівського районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_5 та стягти сплачений ТОВ "Агрофірма "ім. Довженка" судовий збір з відповідачів за первинним позовом пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з них.

Представник відповідача ОСОБА_4, адвокат ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог позивача ТОВ "Агрофірми" ім. Довженка", так як вважала їх безпідставними, бо договір оренди земельної ділянки, який був укладений між позивачем за первинним позовом та відповідачем за зустрічним позовом ОСОБА_4, на її думку не відповідає вимогам чинного законодавства, мотивуючи це тим, що договір оренди земельної ділянки від 03.09.2012 року був укладений відповідачем не з ТОВ "Агрофірма"ім. Довженка", яке є юридичною особою, а з орендарем ТОВ ВП Гоголево "Агрофірма" ім. Довженка", яке є виробничим підрозділом, і не є юридичною особою, не зареєстроване в Єдиному державному реєстрі, а тому не вправі було укладати угоди з гр. ОСОБА_4

Разом з тим представник відповідача за первинним позовом та позивача за зустрічним позовом підтримала позовні вимоги свого довірителя, ОСОБА_4 та просила їх задоволити так як вважала, що останній про укладання між ним та ТОВ "АФ" Довженка" договору оренди земельної ділянки від 03 вересня 2012 року дізнався лише в квітні 2017 року, бо даний договір він не підписував. Відповідно до вимог ст. 203 ч. 1 ЦПК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як показав висновок почеркознавчої експертизи від 04.10 2017 року, що підписи на договорі оренди землі та Акті передачі земельної ділянки не належать позивачу по зустрічному позову ОСОБА_4, що свідчить про правдивість тверджень останнього. Посилаючись на вказані обставини, представник позивача по зустрічному позову вважала наявними підстави для визнання недійсним договору оренди землі від 03.09.2012 року та запису про його державну реєстрацію.

Також, представник відповідача за первинним позовом адвокат ОСОБА_2 в суді вказала, що укладення договору оренди землі від 10.08.2016 року та державна реєстрація права оренди за вказаним договором були здійснені відповідно до вимог законодавства, а тому відповідачі за первинним позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_3, укладаючи між собою договір оренди землі, жодним чином не порушували вимог законодавства. Посилаючись на вказані обставини, просила суд задоволити в повному обсязі позовні вимоги за зустрічним позовом та відмовити у задоволенні позовних вимог за первинним позовом за безпідставністю.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечувала проти позову ТОВ "Агрофірма "ім. Довженка" мотивуючи це тим, що до неї за фінансовою допомогою звернувся відповідач по справі ОСОБА_4 та запропонував передати у власність наявну в нього земельну ділянку площею 3,45 га, яка перебувала в оренді ТОВ "Агрофірма " ім. Довженка", строк дії якої закінчувався в 2017 році. Отримавши згоду, в подальшому було укладено договір оренди землі № 45 від 10. 08. 2016 року строком на 49 років з орендною платою щорічно. Після чого, вказаний договір від 10 серпня 2016 року був зареєстрований приватним нотаріусом Решетилівського районного нотаріального округу ОСОБА_5, а 12. 08. 2016 року був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. При цьому відповідач по первинному позову ОСОБА_3 підтримала позовні вимоги відповідача за первинним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4 та вважала, що укладення між нею та ОСОБА_4 договору оренди землі від 10.08.2016 року і подальша реєстрація права оренди за ним були проведені згідно законодавства і підстави для задоволення первинного позову відсутні.

Відповідач - приватний нотаріус Решетилівського районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_5, у судове засідання не з'явився, а до суду надіслав до суду письмові заперечення в яких вказав, що у зв'язку з відсутню необхідної інформації в Державному земельному кадастрі про земельну ділянку, що підтверджується витягом з вказаного державного реєстру від 20. 09. 2016 року, наданого до суду представником позивача за первинним позовом він, як приватний нотаріус Решетилівського районного нотаріального округу 16. 08. 2016 року провів державну реєстрацію права оренди земельної ділянки між орендодавцем відповідачем ОСОБА_4 та орендарем відповідачем ОСОБА_3 Дана реєстрація була проведена відповідно до чинного законодавства, а тому представник відповідача за первинним позовом ОСОБА_5, вважає, що в задоволенні позовних вимог про визнання недійсним договору оренди землі, який укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 слід відмовити.

Крім цього, відповідач по первинному позову ОСОБА_5 в своєму письмовому запереченні зазначив, що на доданому ТОВ "Агрофірма "ім. Довженка" до позовної заяви записі із Поземельної книги відносно державної реєстрації спірної земельної ділянки за ТОВ "Агрофірма "ім. Довженка" відсутня печатка Держземагенства, не вказано строк дії оренди, відсутня дата підписання, прізвище та ініціали посадової особи, яка видала та зареєструвала договір, внесла зміни до запису, прізвище та ініціали особи, яка отримала договір, а отже цей запис не відповідає вимогам діючого на той час законодавства, а тому на його думку вказаний запис про державну реєстрацію договору оренди землі від 10.12.2012 року є недійсним.

Представник третьої особи за зустрічним позовом - Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, тому розгляд справи був проведений в його відсутність на підставі нгаявних в справі доказів.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_2, вивчивши письмові заперечення приватного нотаріуса Решетилівського районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_5 та дослідивши докази по справі, суд дійшов до наступних висновків, що позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_4 підлягають задоволенню в повному обсязі, а в задоволенні первинного позову ТОВ "Агрофірма "ім. Довженка" слід відмовити за безпідставністю, виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як було встановлено у судовому засіданні, що 03. 09. 2012 року між позивачем ТОВ "Агрофірма імені Довженка" та відповідачем ОСОБА_4 було укладено договір оренди землі, відповідно до якого відповідач по первинному позову ОСОБА_4 передав позивачу за первинним позовом земельну ділянку, яка розташована на території Чапаєвської сільської ради Диканського району Полтавської області площею 3,45 га строком на 5 років. Дана земельна ділянка відповідачу ОСОБА_4 належить на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ПЛ № 084644.

Вказаний договір оренди було зареєстровано у відділі Держкомзему у Диканському районі 10.12.2012 року під записом № 01182. Відповідно до умов договору оренди, після закінчення строку договору позивач має право поновлення його на новий строк, а також на передання у семиденний термін після державної реєстрації. Згідно з актом приймання-передачі від 10.12. 2012 року відповідач за первинним позовом ОСОБА_4 передав, а позивач з первинним позовом прийняв в оренду дану земельну ділянку, та термін дії договору закінчується тільки 10.12.2017року.

Із змісту поданого відповідачем по первинному позову та позивачем по зустрічному позову ОСОБА_4 та наданих у судовому засіданні пояснень його представника вбачається, що вказана особа вищевказані договір оренди землі від 03.09.2012 року та акт приймання-передачі земельної ділянки від 10 12. 2012 року особисто ОСОБА_4 не підписував та довіреності на підписання цього договору іншій особі не надавав.

Відповідно до висновку комісійної судово-технічної експертизи документів та судово - почеркознавчої експертизи № 1163/1164-1165 від 04 жовтня 2017 року, виконаних експертами Полтавського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_7, підписи від імені ОСОБА_4 у договорі оренди землі від 03.09.2012 року у розділі "Підписи Сторін" у графі "Орендодавець ___" та акті приймання-передачі земельної ділянки в оренду від 10.12. 2012 року у графі "Орендодавець: ___ (підпис)" та у наданих для проведення експертизи документах та експериментальних зразках підписів і почерку ОСОБА_4 виконані різними особами.

Відповідно до п. 42 вказаного договору оренди землі від 03.09.2012 року він набуває чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Згідно з ст. ст. 14, 16, 18, 20 ЗУ "Про оренду землі" (в редакції, чинній на момент укладення договору оренди землі від 03.09.2012 року) договір оренди землі укладається у письмовій формі після досягнення домовленості з усіх істотних умов та набирає чинності з моменту державної реєстрації у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Волевиявлення є важливим чинником без якого неможливо вчинити правочин, що узгоджується з свободою договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно з ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За вказаних обставин суд вирішуючи спір повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон повязує визнання правочинів недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту правочину вимогам закону; додержання встановленої форми правочину; правоздатність сторін; в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення правильного вирішення спору.

Виходячи з аналізу вищевказаних норм законодавства, враховуючи те, що договір оренди землі від 03 вересня 2012 року та Акт приймання-передачі земельної ділянки в оренду від 10.12.2012 року ОСОБА_4 особисто не підписував, що підтверджується, зокрема, висновком судово-почеркознавчої експертизи та не заперечувалося в судовому засіданні представником ТОВ "Агрофірма "ім. Довженка", що свідчить про відсутність вільного волевиявлення позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4 на укладення вказаного договору відповідно до викладених у ньому умов, керуючись ч. 3 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, суду є всі підстави вважати у позивача по зустрічному позову ОСОБА_4 не було волевиявлення на укладання вказаного вище договору оренди землі від 03 вересня 2012 року, а тому є вся підстави для визнання недійсним вказаного договору оренди землі та запису про його реєстрацію у Державному реєстрі земель за № 01182 від 10 грудня 2012 року.

При цьому суд не бере до уваги і вважає безпідставним твердження представника ТОВ "Агрофірма "ім. Довженка" про те, що відповідач по первинному позову та позивач по зустрічному позову ОСОБА_4, отримуючи протягом 2012-2015років орендну плату, при цьому не вимагав у товариства повернути належну йому земельну ділянку, такими своїми діями фактично схвалив договір оренди земельної ділянки від 03.09.2012 року, бо за вказаних вище обставин тривале виконання умов договору оренди землі від 03.09.2012 року обома сторонами є підтвердженням того, що його укладення відповідало внутрішній волі відповідача по первинному позову та позивача по зустрічному позову ОСОБА_4, виходячи з наступного.

Відповідно до чинного цивільного законодавства право на підписання договору оренди землі належить лише власнику землі або уповноваженій ним у встановленому законом порядку особі, а підписання договору іншою, не уповноваженою власником землі особою свідчить про порушення законних прав орендодавця під час укладення та підписання договору оренди.

У п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" роз'яснюється, що виконання чи невиконання сторонами зобов'язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним.

За таких обставин, факт отримання орендної плати за оспорюваним договором та невитребування земельної ділянки має значення лише для визначення наслідків недійсності договору, а правового значення для вирішення спору про визнання договору оренди землі недійсним не має.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

За вказаних обставин, у суду є всі підстави вважати у позивача за зустрічним позовом та відповідача за первинним позовом ОСОБА_4 не було волевиявлення на укладання договору з позивачем по первинному позову та відповідачем по зустрічному позову ТОВ АФ ім.Довженка від 03 вересня 2012 року, бо про існування зазначеного договору він не знав. Даний факт підтверджується поясненнями в суді представника ОСОБА_4І та висновком почеркознавчої експертизи, який в судовому засіданні, представником позивача за первинним позовом, не заперечувався.

Орендарем ТОВ АФ ім.Довженка в момент вчинення зазначеного правочину не було додержано вимоги передбаченої ч. 3 ст. 203 ЦК України.

Враховуючи те, що укладений між відповідачем за первинним позовом та позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_4 та ТОВ "Агрофірма "ім. Довженка" договір оренди землі від 03 вересня 2012 року підлягає визнанню недійсним, керуючись ч. 1 ст. 216 ЦК України, суд вважає за необхідне зобов'язати ТОВ "Агрофірма "ім. Довженка" повернути ОСОБА_4 належну йому земельну ділянку загальною площею 3,45 га, розташовану на території Чапаєвської сільської ради Диканського району, задоволивши таким чином в повному обсязі позовні вимоги за зустрічним позовом.

Як вбачається з матеріалів справи 10 серпня 2016 року року між відповідачами за первинним позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено договір оренди земельної ділянки та 12 серпня 2016 року приватним нотаріусом Решетилівського районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_5 була проведена державна реєстрація права оренди за вказаним договором.

Враховуючи те, що договір оренди землі від 03.09.2012 року, укладений між ОСОБА_4 та ТОВ "Агрофірма "ім. Довженка" підлягає визнанню недійсним, а тому укладення договору оренди землі від 10 серпня 2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та державна реєстрація права оренди за цим договором є правомірними, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог ТОВ "Агрофірма "ім. Довженка" за первинним позовом та відповідачем по первинному позову ОСОБА_4 слід відмовити у повному обсязі за безпідставністю.

Так як зустрічний позов ОСОБА_4 підлягає задоволено в повному обсязі, то згідно ст. 88 ЦПК України з ТОВ "Агрофірма "ім. Довженка" підлягають стягненню на користь ОСОБА_4 судові витрати у вигляді сплаченого ним судового збору при зверненні до суду з вказаним позовом у розмірі 1 280,00 грн. та витрат за проведення судово - технічної експертизи документів та судово-почеркознавчої експертизи у сумі 9 523,20 грн., а всього разом 10 803,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 203 ч. 3, 207 ч. 2, 215 ч. 1, 216 ч. 1, 626 ч. 1, 627 ч. 1, 638 ч. 1 ЦК України, ст. ст. 14, 16, 18, 20 ЗУ "Про оренду землі" (в редакції, чинній на момент укладення договору оренди землі від 03.09.2012 року), п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", ст. ст. 10, 11, 60, 79, 88, 169 ч. 4, 212-215, 292 ч. 1, 294 ч. 1 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні первинного позову ТОВ "Агрофірма "ім. Довженка" Шишацького району до ОСОБА_4, ОСОБА_3, приватного нотаріуса Решетилівського районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_5 про визнання договору оренди землі недійсним та скасування державної реєстрації права оренди відмовити у повному обсязі за безпідставністю.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ТОВ "Агрофірма "ім. Довженка" Шишацького району, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання договору недійсним задоволити.

Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 3,45 га, кадастровий номер :00:003:0131, укладений 03 вересня 2012 року між ОСОБА_4 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "ім. Довженка" Шишацького району і зареєстрований Відділом Держкомзему у Диканському районі у Державному реєстрі земель 10 грудня 2012 року за № 01182.

Визнати недійсним та скасувати запис у Державному реєстрі земель від 10 грудня 2012 року за № 01182 про реєстрацію договору оренди землі від 03 вересня 2012 року, укладеного між ОСОБА_4 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "ім. Довженка" Шишацького району.

Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "ім. Довженка" Шишацького району повернути ОСОБА_4 належну йому земельну ділянку площею 3,45 га, кадастровий номер :00:003:0131, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Чапаєвської сільської ради Диканського району Полтавської області.

Стягти з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "ім. Довженка" Шишацького району на користь ОСОБА_4 понесені ним судові витрати по справі у загальному розмірі 10 803 /десять тисяч вісімсот три/ грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі через Диканський районний суд апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: