Ухвала іменем україни
12 липня 2017рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЧервинської М.Є., суддів: Коротуна В.М., Мазур Л.М.,Писаної Т.О., Попович О.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій Нива», товариства з обмеженою відповідальністю «Твердиня» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за несвоєчасний розрахунок, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 09 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з 15 вересня по 12 листопада 2014 року працював директором товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій Нива» (далі - ТОВ «Санаторій Нива») та був звільнений з посади за власним бажанням з підстав, передбачених ст. 38 КЗпП України.

Зазначає, що в день звільнення остаточний розрахунок з ним не було проведено, тому на підставі ст. ст. 116,117 КЗпП України просив суд стягнути з відповідачів заборгованість із заробітної плати у розмірі 2 600 грн та середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні у сумі 56 473 грн 20 коп.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 09 червня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати і справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК Українипід час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, виходив із необґрунтованості та недоведеності позовних вимог.

Такі висновки судів є правильними та відповідають встановленим у справі обставинам.

Судами встановлено, що згідно з наказом від 15 серпня 2014 року № 66-к на підставі протоколу зборів учасників ТОВ «Санаторій Нива» від 14 серпня 2014 року ОСОБА_6 призначено на посаду директора санаторію з 15 серпня 2014 року за умовами контракту з наданням усіх прав та обов'язків директора.

Того ж дня між ТОВ «Санаторій Нива» і ОСОБА_6 було укладено контракт, згідно з яким останнього прийнято на роботу в товариство на посаду директора з 15 серпня 2014 року з випробувальним терміном три місяці.

Наказом від 01 вересня 2014 року № 68-к у зв'язку із зменшенням обсягів роботи підприємства ОСОБА_6 як директор ТОВ «Санаторій Нива» перевів себе з 01 вересня 2014 року на неповний робочий тиждень з робочим днем 6 годин і оплатою праці за фактично відпрацьований час від посадового окладу 5 103 грн.

Наказом від 01 листопада 2014 року № 110-к ОСОБА_6 перевів себе на 0,25 ставки з окладом 1 275 грн 75 коп. у місяць з основним графіком роботи.

Наказом від 12 листопада 2014 року № 115-К ОСОБА_6 звільнено з роботи за ст. 38 КЗпП України - за власним бажанням.

Вказані накази занесені до книги реєстрації кадрових наказів. Відповідно до довідок ТОВ «Санаторій Нива» від 16 лютого 2015 року № 20 та від 17 березня 2015 року № 35 за період роботи у товаристві ОСОБА_6 нараховано і виплачено заробітну плату за серпень 2014 року у розмірі 2 052 грн 43 коп. (1 ставка); за вересень і жовтень 2014 року - по 3 078 грн 64 коп. (0,75 ставки); за листопад - 1 309 грн 33 коп. (0,25 ставки) компенсації невикористаної відпустки (а. с. 34, 51, 56).

Згідно із ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Факт виплати заробітної плати у вказаних розмірах підтверджується відомостями на виплату грошей працівникам товариства, завіреними ОСОБА_6 як керівником товариства, на яких напроти прізвища ОСОБА_6 також міститься його підпис про отримання нарахованих коштів.

Доводи позивача про те, що він не підписував вищевказані накази, не підтверджені належним та допустимими доказами у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20 березня 2015 року у справі за клопотанням позивача було призначено судову почеркознавчу експертизу (а. с. 72).

У зв'язку з тим, що позивач не сплатив вартість проведення експертизи, ухвала районного суду повернута експертною установою до суду без виконання.

За таких обставин, оскільки судами не встановлено, що під час звільнення позивача було порушено його право та не проведено повний розрахунок із заробітної плати, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для застосування положень ст. ст. 116, 117 КЗпП України та стягнення з відповідача заборгованості із сплати заробітної плати та середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні.

Із матеріалів справи та змісту оскаржуваних судових рішень не вбачається, що судом при розгляді скарги допущено неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК Українияк підстави для скасування рішення.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, постановлено законне і обґрунтоване рішення, подану касаційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 09 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді: В.М. Коротун Л.М. Мазур Т.О. Писана О.В. Попович