Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Чех Н.А.

з участю секретаря - Кузьменко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину,

встановив:

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що з 19.01.2008 року вона перебувала в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають спільну дитину - доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 04.07.2016 року шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. На даний час вона офіційно працює на посаді лікар-стоматолог у КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» Дніпровського району м. Києва. Офіційний оклад станом на 01.01.2017 ороку становить 2 630,00 грн. З січня по грудень 2016 року її дохід склав лише 17 729, 67 грн. Проте, у зв'язку з сучасними реаліями та постійно зростаючими цінами на харчування, комунальні послуги, дитячий одяг тощо, вона не спроможна самостійно здійснювати забезпечення дитини в повному обсязі, яке необхідне для дитини її віку. Починаючи з 01.09.2013 року по теперішній час донька відвідує дошкільний навчальний заклад № 62 «Зернятко» м. Київ, за навчання в якому вона (позивач) сплачує сама, без участі відповідача. За вересень-грудень 2016 року сплачено 1 685,54 грн. Сплачуються нею і комунальні платежі. Їй відомо, що відповідач офіційно не працює, та за його словами займається сільськогосподарською діяльністю в Одеській області с. Кринички. Він має на праві власності три земельні паї, але їх місцезнаходження їй не відомо. Інших дітей відповідач не має, аліменти нікому не платить. Натомість, їх спільна дитина постійно потребує достатнього харчування, одягу, відвідування дошкільного навчального закладу, спортивних та розвиваючих гуртків, а також проведення відпочинку для оздоровлення. Окрім відвідування дошкільного закладу, з вересня 2016 року дитина для розвитку своїх здібностей відвідує заняття спортивно-бального танцю ІНФОРМАЦІЯ_4 (ФОП ОСОБА_4), місячна оплата за навчання коштує 1 600,00 грн. Окрім оплати за навчання, вона змушена робити додаткові витрати на відповідний спортивний одяг для доньки та затрати на участь дитини у змаганнях по танцям. Дитина має значні успіхи та отримує відповідні винагороди. Відвідує дитина і заняття в Печерському Центрі Helen Doron English з вересня 2014 року, проявляє значні здібності у навчанні, постійно підвищує свій розвиток та знання англійської мови. Місячна оплата за навчання по 31.01.2017 року сукупно становила 1 400,00 грн., а з лютого 2017 року становить 1 500,00 грн. У період 2014-2015 років сплачено 6 665,00 грн., у період 2015-2016 років сплачено 8 740,00 грн., у період 2016-2017 роки по лютий включно - 7 450,00 грн. Крім того, за період навчання вона була змушена придбати навчальні посібники для зайняття англійською мовою на загальну суму 5 070,00 грн. Викладене свідчить про необхідність стягнення з відповідача і додаткових витрати на дитину. Оскільки, дитина перебуває на її утриманні, відповідач добровільно кошті не надає, просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини доходів відповідача; 1/2 частину усіх понесених витрат, пов'язаних з розвитком здібностей дитини - 4 800,00 грн. (відвідування танців), 13 963,00 грн. (відвідування занять з вивчення англійської мови); стягнути 1 550,00 грн. щомісячно додаткових витрат; та 5 120,00 грн. за послуги адвоката. В процесі розгляду справи збільшила позовні вимоги щодо проведення витрат на дитину в період знаходження справи в суді, та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини доходів відповідача; 1/2 частину усіх понесених витрат, пов'язаних з розвитком здібностей дитини - 11 310,00 грн. (відвідування танців), 21 513,00 грн. (відвідування занять з вивчення англійської мови); стягнути 1 550,00 грн. щомісячно додаткових витрат; та 5 120,00 грн. за послуги адвоката.

В судовому засіданні представник позивача підтримав обставини викладені в позовній заяві, додаткових поясненнях, збільшені позовні вимоги, просив їх задовольнити. Додатково зазначив, що з 2014 року позивач сама оплачувала витрати на дитину. Однак зазначив, що однією сім'єю сторони проживали до липня 2016 року.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, просив врахувати його письмові заперечення. Зазначив, що не заперечує сплачувати аліменти, згоден на 1/4 частину.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

В суді встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 19.01.2008 року. Від шлюбу мають дитину - доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 04.07.2016 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Після розірвання шлюбу дитина проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Будь-яких доказів того, що відповідач добровільно надає коштів на утримання дитини, суду не надано.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України).

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що неповнолітні діти проживають разом з матір'ю, перебувають на її утриманні, тоді як, відповідно до вимог сімейного законодавства діти мають право на отримання матеріальної допомоги з боку обох своїх батьків. Позивач та відповідач є особами працездатного віку, доказів про наявність медичних протипоказань встановлених щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду не надано.

Як роз'яснено у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Враховуючи матеріали справи та вимоги законодавства, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини в примусовому порядку.

З приводу розміру аліментів суд дійшов наступного.

Позивач просить стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини доходів відповідача. З урахуванням доказів наданих сторонами по справі, суд вважає, що вказаний розмір аліментів є відповідний та вимога в цій частині підлягає задоволенню.

Згідно ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

З проводу стягнення з відповідача 1/2 частини усіх понесених позивачем витрат, пов'язаних розвитком дитини (заняття танцями та вивчення англійської мови) за період з вересня 2014 року по жовтень 2017 року в загальному розмірі 32 823,00 грн. суд вважає, що в цій частині має бути відмовлено виходячи з наступного.

Як зазначив представник позивача, сторони перебували в шлюбних відносинах до липня 2016 року, тобто вели спільне господарство, та мали спільний бюджет. Доказів протилежного сторона позивача не надала.

Крім того, позивачем не надано відповідних доказів щодо наявності у осіб права надання послуг з викладання танців та англійської мови. На квитанціях щодо сплати занять танцями відсутнє прізвище платника. ОСОБА_5, яка підписувала довідки, припинала свою діяльність ще в серпні 2012 року. В інших квитанціях та довідках вказано прізвище «ОСОБА_8», тоді як договір № 32 про надання освітніх послуг підписано лише 12.09.2017 року.

Усі надані позивачем документи не являються належними та допустимими доказами. З вказаних підстав не підлягає задоволенню і вимога про стягнення з відповідача і додаткових витрат у розмірі 1 550,00 грн.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Норма даної статті встановлює, що доказування є обов'язком сторони. Суд не вправі вимагати у сторін надавати докази. Саме позивач повинен доказати факти, що свідчать про існування правовідносин, з приводу яких виник спір, і про порушення відповідачем прав і законних інтересів позивача; відповідач же повинен доказати ті факти, на які він посилається, обґрунтовуючи свої заперечення проти позову. Таким чином, розподіл обов'язків щодо доказування у цивільній справі здійснюється на підставі одного з основних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності, відповідно до якого кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (ч. 3 ст. 10 ЦПК України).

Відповідно до ст.ст. 79, 84, 88 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця права. Несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. В даному випадку з відповідача в дохід держави має бути стягнуто судового збору - 640,00 грн.

По даній справі позивач просить стягнути на її користь 5 120,00 грн. за послуги адвоката ОСОБА_7 Враховуючи, що договір про надання правової допомоги № 01-02/17 між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 не містить підписів учасників договору, та те, що в квитанції від 01.03.2017 року щодо сплати коштів в сумі 5 120,00 грн. відсутні дані про особу, яка їх сплатила, суд відмовляє у стягненні коштів за послуги адвоката.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 180-183, 184, 185 СК України, ст.ст. 60, 79, 84, 88, 212-215, 218, 223, 294, 367 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця міста Києва, аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.07.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 640 грн. в доход держави.

В інших частинах позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: