Ухвала

іменем україни

26 квітня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В., Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом державного виконавця відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні Лепської Аліни Володимирівни про визначення частки у спільному сумісному майні, за касаційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 26 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 05 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року державний виконавець відділу Державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні ЛепськаА.В. звернулась до суду з поданням про визначення частки у спільному сумісному майні, посилаючись на те, що на виконанні відділу державної виконавчої служби перебуває зведене виконавче провадження із примусового виконання виконавчих листів від 28 жовтня 2015 року та 25 листопада 2015 року, виданих Суворовським районним судом м. Херсона про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 96 000 грн та на користь ОСОБА_5 100 098 грн 48 коп. в рахунок відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Звертала увагу на те, що ОСОБА_3 в добровільному порядку не виконує рішення суду. В ході проведення виконавчих дій, установлено, що в період з 28 серпня 1971 року по 27 жовтня 2015 року останній перебував у шлюбі з ОСОБА_2 До 13 січня 2015 року за ОСОБА_3 було зареєстровано автомобіль марки Soueast Lioncel, державний номерний знак НОМЕР_1, право власності на який 14 січня 2015 року зареєстровано за ОСОБА_2

Посилаючись на те, що право власності на автомобіль набуто ОСОБА_2 за час шлюбу з ОСОБА_3, просила визначити частку майна останнього у спільному сумісному майні.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26 травня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 05 липня 2016 року, подання задоволено.

Визначено частку майна ОСОБА_3, яким він володіє спільно з ОСОБА_2, у спільному сумісному майні, а саме - Ѕ частини автомобіля Soueast Lioncel, державний номерний знак НОМЕР_1.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасуватиоскаржувані ухвали судів попередніх інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасуватиоскаржувані ухвали судів попередніх інстанцій та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні подання, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судами встановлено, що на виконанні відділу Державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції м. Херсона перебуває зведене виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа від 28 жовтня 2015 року, виданого Суворовським районним судом м. Херсона про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 95 000 грн в рахунок відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, та виконавчого листа від 25 листопада 2015 року, виданого Суворовським районним судом м. Херсона про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 100 098 грн 48 коп. на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином.

В межах виконавчого провадження державним виконавцем накладено арешт на все майно боржника, в тому числі 06 листопада 2015 року на автомобіль марки Soueast Lioncel, державний номерний знак НОМЕР_1.

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля марки Soueast Lioncel, державний номерний знак НОМЕР_1 з 30 липня 2008 року був ОСОБА_3

Відповідно до відомостей Територіального сервісного центру вищевказаний автомобіль знято з обліку 13 січня 2015 року та 14 січня 2015 року здійснено реєстрацію зазначеного транспортного засобу на ім'я ОСОБА_2

На час звернення державного виконавця з указаним поданням до суду ОСОБА_3 відчужив автомобіль колишній дружині ОСОБА_2, незважаючи на надану ним в рамках кримінального провадження письмову розписку про збереження автомобіля для відшкодування шкоди, завданої потерпілим тяжким ушкодженням здоров'я.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 24 листопада 2004 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано, державна реєстрація розірвання шлюбу здійснена 27 жовтня 2015 року.

Задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив з того, що в порядку ст. 60 СК України ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належить Ѕ частини автомобіля марки Soueast Lioncel, державний номерний знак НОМЕР_1. При цьому судами відхилено доводи ОСОБА_3 та ОСОБА_2 щодо розірвання шлюбу між ними за рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 24 листопад 2004 року, оскільки фактично шлюб було розірвано 27 жовтня 2015 року, що підтверджується копією паспорту останньої.

Колегія суддів не може погодитись з такими з висновками судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного виконавця у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

В п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що хоча розірвання шлюбу, здійснене на підставі рішення суду, потребує подальшої реєстрації у державному органі РАЦС, моментом припинення шлюбу є день набрання чинності рішенням суду про його розірвання (ч. 2 ст. 114 СК України). Це правило не поширюється на випадки, коли шлюб було розірвано у судовому порядку до 1 січня 2004 року, тобто до дня набрання чинності СК України.

Як вбачається з матеріалів справи, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 24 листопада 2004 року, яке набрало законної сили 05 грудня 2004 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Постановляючи ухвалу про задоволення подання, суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, не врахував, що рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 24 листопада 2004 року, яке набрало законної сили 05 грудня 2004 року,шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано, і з цього часу він є припиненим, а проведення його реєстрації тільки 27 жовтня 2015 року у державному органі реєстрації актів цивільного стану не впливає на час припинення шлюбу, не надав цим обставинам належної оцінки, зробив помилковий висновок про те, що, незважаючи на рішення суду про розірвання шлюбу, він вважається розірваним тільки з часу отримання свідоцтва про розірвання шлюбу та державної реєстрації відповідних відомостей.

У силу наданих чинним ЦПК України повноважень апеляційний суд міг усунути допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права, проте, не врахувавши доводів апеляційної скарги, залишив без змін ухвалу суду першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню, а постановлена у справі ухвала апеляційного суду - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 05 липня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

О.В. Умнова

І.М. Фаловська