22-ц/775/514/2017(м)
Категорія 30 Головуючий в першій інстанції - Щербіна А.В.
Доповідач - Принцевська В.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Принцевської В.П.,

суддів Мальцевої Є.Є., Биліни Т.І.

секретарь Зал Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 червня 2017 року по справі за позовом Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення надмірно виплачених коштів,

ВСТАНОВИВ:

18 квітня 2017 року Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради (надалі - УСЗН) до Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення надмірно виплачених коштів щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг. В обгрунтування позову зокрема зазначило, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в УСЗН, як одержувач щомесячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживания, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за адресою фактичного проживання: АДРЕСА_2. Щомісячна адресна допомога внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до вимог чинного законодавства Відповідачу була призначена та сплачувалась з 05.12.2014 по 04.06.2015, з 21.07.2015 по 20.01.2016, з 17.03.2016 по 21.06.2016, з 22.06.2016 по 21.12.2016.

Пункт 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживания, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 №505 передбачає, що грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім'ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, отриманої в порядку передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 №136, у володінні ОСОБА_2 є квартира розташована за адресою: АДРЕСА_1, на території якого органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі.

Наказом Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 07.10.2014 №33/6/а визначено райони та терміни проведення антитерористичної операції Донецька і Луганська області з 07 квітня 2014 року.

Відповідно до розділу 1 пункту 20 розпорядження Кабінету Міністрів України від №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» деякі райони міста Маріуполя визначено як населені пункти, де здійснювалася антитерористична операція.

Проте, відповідними розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №1085р та від 02.12.2015 №1276-р були затверджені переліки населених пунктів на території яких органи державної влади не виконують свою зобов'язання та населених пунктів розташованих на лінії зіткнення, в яких місто Маріуполь Донецької області не зазначено.

Таким чином, за період з 05.12.2014 по 31.10.2016, коли Відповідачу виплачувалась щомісячна адресна допомога, місто Маріуполь Донецької області, де розташована квартира, що належить ОСОБА_2 на праві власності, не входило до переліку населених пунктів на території якого органи державної влади не здійснюють свої повноваження та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, і на території міста органи державної влади України здійснювали та продовжують здійснювати свої повноваження в повному обсязі. Тому наявність у власності житла на території підконтрольній Українській владі та в місті де органи державної влади виконують всі свої зобов'язання в повному обсязі є причиною виникнення переплати раніше виплачених сум допомоги. Спеціалістами управління Відповідачу було повідомлено про надмірно виплачені кошти та запропонована добровільно їх внести на рахунок УСЗН, але станом на 14.04.2017 сума боргу не погашена. Посилаючись, зокрема на ст.ст.16, 1166 ЦК України, просили суд стягнути з ОСОБА_2 суму надміру виплачених коштів щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 16372,07 грн.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 червня 2017 року в задоволенні позовних вимог Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення надмірно виплачених коштів щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг відмовлено.

З даним рішенням не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Він посилається на те, що суд не повно з»ясував обставини справи та ухвалив рішення з порушенням вимог процесуального і матеріального Закону. Просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Відповідач до суду не з»явився, повідомлений про час і місце судового засідання судовою повісткою.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає необхідним відхилити апеляційну скаргу з наступних підстав.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_2 з 19 листопада 2014 року має статус особи, яка переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, а саме: з м.Донецька до м.Маріуполь.

Відповідно до рішень УСЗН від 11.12.2014 року, 29.07.2015 року, 18.03.2016 року, 12.07.2016 року ОСОБА_2 була призначена щомісячна адресна допомога внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг на такі періоди: з 05.12.2014 року по 04.06.2015 рік, з 21.07.2015 року по 20.01.2016 рік, з 17.03.2016 року по 21.06.2016 рік, з 22.06.2016 року по 21.12.2016 рік відповідно.

Згідно з розпорядженням начальника УСЗН від 20.10.2016 року, ОСОБА_2 була призупинена виплата щомісячної допомоги з 01.11.2016 року.

З матеріалів справи також вбачається, що звертаючись до УСЗН із заявами про призначення допомоги, ОСОБА_2 вказувала, що у будь-кого з членів сім'ї у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції немає.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта №75885187 від 15.12.2016 року, ОСОБА_2 має у власності квартиру АДРЕСА_1.

Апеляційний суд перевірив доводи апеляційної скарги та дійшов висновку, що вони є безпідставними.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частина 2 ст.1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлює, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року N 405/2014.

При цьому, ч.1 цієї статті передбачає, що період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

14 квітня 2014 року відповідно до указу в.о. Президента України, Голови Верховної Ради України Т.О.В. від 14 квітня 2014 року N 405/2014 "Про рішення Ради національної безпеки та оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" на території України розпочато проведення антитерористичної операції.

Згідно з наказом керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 07.10.2014 року №33/6/а, Донецька і Луганська області визначені районами проведення антитерористичної операцiї з 07 квітня 2014 року.

Відповідно до п.5 ст.11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», Кабінету Міністрів України доручено затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

30 жовтня 2014 року розпорядженням Кабінету Міністрів України №1053-р, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, відповідно до якого, м.Маріуполь включено до вказаного переліку.

02 грудня 2015 року розпорядженням Кабінету Міністрів України №1275-р, знову затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, відповідно до якого, м.Маріуполь також включено до вказаного переліку.

Відповідно до абз.2 п.6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого, постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 р. №505, в редакції, що діяла до 03.06.2017 року (надалі - Порядок №505), грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім'ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

Суд першої інстанції правильно встановив, що відсутні докази того, що м.Маріуполь було виключено з переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, а також те, що м.Маріуполь не відноситься до району проведення антитерористичної операції.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги є необгрунтованими та задоволенню не підлягають.

Згідно з вимогами статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді