У Х В А Л А
25 травня 2017 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М.,Лященко Н.П., Л.І. Охрімчук
розглянувши заяву публічного акціонерного товариства «Банк «Таврика» про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 березня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, приватний нотаріус Запорізького районного нотаріального округу Масловець Людмила Сергіївна, товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації», публічне акціонерне товариство «Банк «Таврика», про встановлення нікчемності договорів купівлі-продажу, скасування державної реєстрами права власності на житловий будинок,

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 6 квітня 2016 року позовні вимоги задоволено.

Встановлено нікчемність договору купівлі-продажу житлового будинку від 14 лютого 2008 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, який діяв від імені ОСОБА_4, та застосовано наслідки його недійсності - витребувано від ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 спірний житловий будинок. Встановлено нікчемність договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14 лютого 2008 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, який діяв від імені ОСОБА_4, та застосовано наслідки його недійсності - витребувано від ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 спірну земельну ділянку. Скасовано державну реєстрацію права власності на житловий будинок за ОСОБА_5, проведену ОП «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» 3 жовтня 2008 року.

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 1 листопада 2016 року заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 6 квітня 2016 року скасовано, ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 березня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_4 задоволено. Рішення апеляційного суду Запорізької області від 1 листопада 2016 року скасовано, заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 6 квітня 2016 року залишено в силі.

У травні 2017 року ПАТ «Банк «Таврика» звернулося до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 березня 2017 року з передбаченими пунктами 1, 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції частини другої статті 240 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) у подібних правовідносинах та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах частини третьої статті 238 ЦК України.

На обґрунтування підстав перегляду зазначеного судового рішення, заявник посилається на ухвалу Вищого господарського суду України від 1 лютого 2011 року (справа № 11/1047) та постанову Верховного Суду України від 16 травня 2011 року (справа № 3-31гс11).

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

За положеннями пунктів 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах та невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах одних и тих самих норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

Постановляючи ухвалу від 15 березня 2017 року, про перегляд якої подано заяву, суд касаційної інстанції скасував рішення апеляційного суду, та погодився з висновками суду першої інстанції про невідповідність договору частині третій статті 238 ЦК України та частині другій статті 240 ЦК України, як такого, що вчинено представником у своїх інтересах, та без повідомлення довірителя про укладення договору про передоручення обов'язку за договором про представництва.

В ухвалі Вищого господарського суду України від 1 лютого 2011 року, наданій заявником для порівняння, касаційний суд погоджуючись з рішеннями попередніх інстанцій про відмову в позові, виходив з того, що відповідно до статті 240 ЦК України встановлено, що довірителя не було повідомлено про передоручення, проте відмовив у позові про визнання договору недійсним, оскільки зміст договору права довірителя не порушує.

Отже, у справі, яка переглядається, суд виходив з положень статей 238 та 240 ЦК України, а у справі, на рішення в якій посилається заявник на обґрунтування своєї заяви про перегляд судового рішення, суд виходив з положень статті 240 ЦК України.

У постанові Верховного Суду України від 16 травня 2011 року містяться висновки про те, що частина третя статті 238 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843277/ed_2011_05_12/pravo1/T030435.html?pravo=1> не може застосовуватися, коли одна й та сама особа виступає від імені двох інших осіб - сторін договору як їх представник, зокрема, договір хоч і був укладений в інтересах Концерну, проте сторонами у ньому є Банк та Товариство.

Таким чином, порівняння змісту постанови Верховного Суду України від 16 травня 2011 року, зі змістом ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 березня 2017 року, про перегляд якої подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що зазначена ухвала суду касаційної інстанції не відповідає викладеному у вказаній постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, за встановленням судами різних фактичних обставин справи.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску вказаної вище справи до провадження Верховного Суду України в частині перегляду судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України, необхідно відмовити.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, приватний нотаріус Запорізького районного нотаріального округу Масловець Людмила Сергіївна, товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації», публічне акціонерне товариство «Банк «Таврика», про встановлення нікчемності договорів купівлі-продажу, скасування державної реєстрами права власності на житловий будинок за заявою публічного акціонерного товариства «Банк «Таврика» про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 березня 2017 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Сімоненко

Л.І. Охрімчук

Н.П. Лященко