Справа № 599/940/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2017 р. Зборівський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Чорної В. Г.

при секретарі Біловус С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Зборові справу за позовом ОСОБА_1 до Гає-Розтоцької сільської радиЗборівського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Гає-Розтоцької сільської радиЗборівського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно після померлої ОСОБА_2, а саме на житловий будинок та земельні ділянки.

Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує з мотивів викладених у позовній заяві та просить їх задовольнити.

Відповідач надав заяву, про розгляд справи за відсутності його представника, позов визнає. Суд, в силу п.2 ст.158 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу без участі сторін.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_2, що стверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 виданим 13 вересня 2016 року Гає-Розтоцькою сільською радою Зборівського району Тернопільської області, актовий запис № 14. Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, а саме: А житловий будинок, пд. підвал, а веранда, сх. сходи, Б стодола, пд. підвал, В стайня, Г сарай, Д комора, Е літня кухня, Є гараж, 1 ворота, 2 огорожа що АДРЕСА_1; на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,2380 га. (кадастровий номер НОМЕР_2), яка розташована на території Гає-Розтоцької сільської ради згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_3 від 23 лютого 2004 року.

ОСОБА_2 27 серпня 1996 року склала заповіт посвідчений секретарем Гає-Розтоцької сільської ради, Зборівського району, Тернопільської області та зареєстровано в реєстрі за № 7, згідно якого заповіла все належне їй на день смерті майно позивачу, яка спадщину прийняла.

Відповідно до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого законодавством для прийняття спадщини, він не заявив про відмову від неї.

Як вбачається із ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Приймаючи до уваги, що позивач є спадкоємцем майна, згідно заповіту і прийняла спадщину, інші особи не претендують на спадок, до неї правомірно перейшли права та обов'язки (спадщина), отже за нею слід визнати право власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 215, 223 Цивільного процесуального кодексу, ст.ст.328, 1223, 1225,1268 Цивільного кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, а саме: А житловий будинок, пд. підвал, а веранда, сх. сходи, Б стодола, пд. підвал, В стайня, Г сарай, Д комора, Е літня кухня, Є гараж, 1 ворота, 2 огорожа що АДРЕСА_1; на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,2380 га. (кадастровий номер НОМЕР_2), яка розташована на території Гає-Розтоцької сільської ради згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_3 від 23 лютого 2004 року, після померлої - ОСОБА_2.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у разі подання апеляційної скарги, якщо рішення не скасовано, після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга може бути подана до Апеляційного суду Тернопільської області через Зборівський районний суд на протязі 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя підпис З оригіналом згідно:

Суддя Зборівського

районного суду В. Г. Чорна