Справа № 347/126/16
Провадження № 22-ц/779/1091/2017
Головуючий у 1 інстанції Бельмега М.В. М. В.
Суддя-доповідач Малєєв
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Малєєва А.Ю.,

суддів: Горблянського Я.Д., Девляшевського В.А.,

секретаря Петріва Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Косівського районного суду від 06 вересня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а :

У січні 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним позовом, в якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором від 05 січня 2011 року б/н, яка утворилася станом на 30 листопада 2015 року, у розмірі 22 414 грн 27 коп., із яких: 6 550 грн 12 коп. - заборгованість за кредитом; 12 128 грн 31 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 2 192 грн 30 коп. - пеня та комісія; 500 грн - штраф (фіксована частина); 1 043 грн 54 коп. - штраф (процентна складова), крім того, судовий збір у сумі 1 218 грн.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що відповідно до кредитного договору від 05 січня 2011 року № б/н ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, затвердженими наказом банку від 06 березня 2010 року № СП-2010-256, та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 30 листопада 2015 року має заборгованість 22 414 грн 27 коп., яку позивач просив стягнути з нього на свою користь.

Рішенням Косівського районного суду від 06 вересня 2016 року у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 17 жовтня 2016 року рішення Косівського районного суду від 06 вересня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 05.01.2011 року станом на 30.11.2015 року в розмірі 22414,27 грн., з яких 6550,12 грн заборгованість за кредитом; 12128,31 грн заборгованість за процентами; 2192,30 грн заборгованість за пенею та комісією; 500 грн штраф (фіксована частина); 1043,54 грн штраф (процентна складова) та судовий збір у сумі 2557,80 грн (т.1 а.с. 184-185).

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 21 жовтня 2016 року виправлено описку та арифметичну помилку в резолютивній частині вищевказаного рішення. Резолютивну частину викладено у такій редакції: «стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 05.01.2011 року станом на 30.11.2015 року в розмірі 19342,21 грн, з яких 6550,12 грн заборгованість за кредитом; 10648,55 грн заборгованість за процентами; 600 грн заборгованість за пенею; 500 грн штраф (фіксована частина); 1043,54 грн штраф (процентна складова) та судовий збір у сумі 2557.80 грн (т.1 а.с. 192-193).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 травня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_1 ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 17 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 21 жовтня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т.2 а.с. 43-46). Згідно з Ухвалою, позивач в апеляційній скарзі зменшив розмір позовних вимог, що чинним ЦПК України під час перегляду справи в апеляційному порядку не передбачено. До апеляційної скарги позивачем додано скриншот інформацію за картою строком дії до 03/16, проте судом не встановлено строку дії цієї картки. Наявні у справі Умови і Правила надання банківських послуг не підписані відповідачем як позичальником, апеляційний суд повинен був дослідити питання чи є вони складовою частиною укладеного між сторонами договору та які насправді умови цього договору. Установивши, що останній платіж відповідачем було вчинено 06.12.2012 в сумі 13 грн 25 коп., суд не зясував, яким чином було внесено вказану суму. Таким чином, питання щодо застосування строку позовної давності з урахуванням зазначених обставин належним чином не зясовано. Також не є достатньо обґрунтованими висновки апеляційного суду про стягнення з відповідача 600 грн пені, 500 грн штрафу (фіксована частина) та 1043 грн 54 коп. штрафу (процентна складова).

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» оскаржив рішення Косівського районного суду від 06 вересня 2016 року в апеляційному порядку, оскільки вважає, що воно прийняте без повного, всебічного та обєктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм процесуального та матеріального права. Апелянт зазначає, що судом першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову вказав що позивачем пропущено строк позовної давності. Однак такий висновок суду є припущенням та не відповідає фактичним обставинам справи. На думку апелянта, звернення ПАТ КБ «ПриватБанк» було вчасним. Згідно договору відповідач 05.01.2011 отримав кредитну картку «Універсальна» від банку. Згідно знімку екрану з банківського програмного комплексу «Приват 48» відображена інформація про те що кредитна картка «Універсальна» з відповідним номером, зі строком дії який закінчується в березні 2016 року, тому строк позовної давності спливає саме в цей термін, а банк з даним позовом звернувся до суду у грудні 2015 року, тобто в межах строку позовної давності. Апелянт вважає, що висновки суду першої інстанції ґрунтуються на припущеннях, тому що судом не досліджено термін дії кредитної картки.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції, та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов банку повністю.

У судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримала, просила її задовольнити з указаних у ній мотивів.

Представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечив, просив її відхилити.

Заслухавши пояснення представників сторін, суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то права й обовязки виникають у кожного контрагента.

Згідно матеріалів справи, 05 січня 2011 року між сторонами було укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого відповідач отримав у банку кредит у розмірі 500,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (т.1 а.с. 7).

На а.с. 9-31 в т.1 містяться Умови і правилами надання банківських послуг, затверджені наказом від 06.03.2010 № СП-2010-256, не підписані відповідачем.

Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н від 05 січня 2011 року станом на 30 листопада 2015 року заборгованість склала 22414,27 грн, з яких: 6550,12 грн заборгованість за кредитом; 12128,31 грн заборгованість по процентах за користування кредитом; 2192,30 грн заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн штраф (фіксована частина); 1043,54 грн штраф (процентна складова) (т.1 а.с.4-6).

З розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж відповідачем було вчинено 06 грудня 2012 року в сумі 13,25 грн (т.1 а.с.5-зворот).

Відповідачем заявлено клопотання про застосування строку позовної давності (т.1 а.с. 96-98).

Як вбачається з матеріалів справи, строк дії картки № 535206 «Універсальна» установлено до березня 2016 року (03/16) (т.1 а.с. 129).

Разом з тим, пунктом 1.1.7.12 Умов і правил надання банківських послуг визначено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання.

Вказані Умови не містять підпису позичальника; не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника, а тому в даному випадку варто застосовувати правила загальної позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Аналогічну за змістом правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, яка відповідно до положень частини першої статті 3607 ЦПК України, є обовязкової для всіх судів України.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції встановив, що боржник узяв на себе зобов'язання повернути суму кредитів з відповідними процентами, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами).

Таким чином, умовами кредитного договору установлені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами. Отже, право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Судом також встановлено, що боржник припинив оплату чергових платежів з 06 грудня 2012 року, а позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договорам 28 січня 2016 року.

Висновок суду першої інстанції про те, що позивач пропустив позовну давність, у межах якої він міг звернутись до суду з вимогою про стягнення з боржника заборгованості за кредитним договорам, ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, а також відповідає позиції ВСУ, висловленій у справі № 6-1996цс16 від 29 березня 2017 року.

Підстав для скасування рішення немає.

Керуючись ст. ст. 209, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Косівського районного суду від 06 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий А.Ю. Малєєв

Судді: Я.Д. Горблянський

ОСОБА_3