АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 646/2243/16-ц Головуючий І інстанції - Сорока О.П.
Провадження № 22ц/790/6188/17 Головуючий ІІ інстанції - Кісь П.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого - Кіся П.В.,

суддів: - Кружиліної О.А.,

- Хорошевського О.М.,

за участю секретаря - Пузікової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 31 серпня 2017 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області, -

встановив:

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу Червнозаводського районного суду м.Харкова від 31.08.2017 року, вважаючи її невмотивованою, необґрунтованою та незаконною, і направити матеріали скарги на новий розгляд до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_3 вказує, що суд розглянув справу і ухвалив судове рішення без з'ясування обставин, що мають значення для справи, а факти та обставини виконавчого провадження судом не доведені і не встановлені. Вважає, що ухвала суду не ґрунтується ні на доказах, ні на нормах права (закону)

В уточненій редакції апеляційної скарги, ОСОБА_3, посилаючись на порушенням судом норм процесуального права, просив ухвалу суду скасувати і постановити нову. Обґрунтовуючи уточнену апеляційну скаргу ОСОБА_3 вказував про незаконність та необґрунтованість ухвали суду від 31.07.2017 року і додатково посилався на те, що суд першої інстанції розглянув справу і постановив ухвалу, не дослідивши в порядку перевірки його доводів матеріали зведеного виконавчого провадження, безпідставно відхилив його клопотання про витребування цих матеріалів, не звернув увагу на подану ним уточнену скаргу, в якій він, згідно ч.2 ст.31 ЦПК України, змінив предмет скарги, а відтак суд фактично не розглянув його скаргу у передбаченому законом порядку. Вважає, що висновок суду про задоволення скарги є формальним, ґрунтується лише на його поясненнях, у повному обсязі його скарга не розглянута.

Представник суб'єкта оскарження в судове засідання апеляційного суду не з'явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, свідченням чого є поштове повідомлення про отримання ним судової повістки 13.11.2017р., про причину неявки та про відношення до апеляційної скарги не повідомив, знехтувавши наданою йому можливістю виконувати передбачені ст.27 ЦПК України права та обов'язки.

Зважуючи на приписи ст.303-1 та ч.2 ст.305 ЦПК України апеляційний суд розглядає справу за відсутністю осіб, які беруть участь у справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскарженого ОСОБА_4 судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково за таких підстав.

30.12.2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області, у якій просив визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області Кононенко Олега Миколайовича при проведенні примусового стягнення з боржника КС «Регіон» грошовий коштів на користь ОСОБА_3 у виконавчому провадженні № 45007934.

Скаргу заявник обґрунтував тим, що 18.09.2014 року, 07.10.2014 року, 29.05.2015 року та 05.08.2016 року на підставі рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова були видані виконавчі листи про стягнення з КС «Регіон» на користь ОСОБА_3 грошових коштів на загальну суму 77763,93 грн. та відкриті виконавчі провадження. Вказані виконавчі провадженні були приєднані до виконавчого провадження № 45007934.

22.12.2016 року при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження заявник ОСОБА_3 з'ясував, що державний виконавець у вищевказаному виконавчому провадженні тривалий час не проводить всіх необхідних дій для виявлення майна на грошових коштів КС «Регіон», а саме: не викликає до виконавчої служби керівника КС «Регіон» ОСОБА_6 для отримання відомостей про майно і грошових коштів боржника, не вимагає у ОСОБА_6 декларації про її доходи та майно КС «Регіон», не перевіряє наявність у КС «Регіон» заборгованості у виді непогашеної заборгованості позичальників перед КС «Регіон» по наданим їм кредитам, не перевіряє наявність майна КС «Регіон» в камері схову речових доказів ГУНП в Харківській області, не перевіряє пояснення ОСОБА_3 щодо наявності у конкретних осіб майна КС «Регіон», не стягує грошові кошти на основі кредитних договорів, які надані заявником, не отримує копії усіх кредитних договорів укладених КС «Регіон» з позичальниками, не виявляє відкриті виконавчі провадження, де стягувачем є КС «Регіон», не проводить виходи за місцем знаходженням КС «Регіон», не перевіряє касу КС «Регіон» з метою виявлення грошових коштів.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 31 серпня 2017 року скаргу ОСОБА_3 задоволено.

Суд ухвалив: визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області Кононенко Олега Миколайовича при проведенні примусового стягнення з боржника КС «Регіон» грошовий коштів на користь ОСОБА_3 у виконавчому провадженні № 45007934.

Обґрунтовуючи висновок про задоволення скарги, суд першої інстанції описав обставини справи у відповідності до зазначених заявником доводів, докладно навів відповідні норми закону, за якими вона має бути вирішена, в тому числі і щодо строків вирішення скарги, та, посилаючись на відсутність заперечень та доводів на їх підтвердження з боку суб'єкта оскарження, визнав неправомірною бездіяльність державного виконавця при проведення примусового стягнення з боржника КС «Регіон» грошових коштів на користь ОСОБА_7 у виконавчому провадженні №45007934.

Разом з тим, з вказаною ухвалою колегія суддів погодитися не може у зв'язку з порушенням норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення скарги та допущеного судом порушення порядку, встановленого для її вирішення.

Дійсно, як правильно вказував суд, законом (ч.1 ст.386 ЦПК) передбачає стислий строк для вирішення скарги, який в реальних умовах та у разі несумлінного здійснення своїх процесуальних прав та обов'язків особами, які беруть участь у справі, складно дотриматися. Скарга надійшла до суду 30.12.2016 року, тривалий час (вісім місяців) знаходилась без вирішення в провадженні декількох суддів, а 04.08.2017 року передана у порядку, передбаченому ст.11-1 ЦПК України судді, яким і закінчено розгляд шляхом постановлення 31.08.2017 року оскарженої ОСОБА_3 ухвали.

Разом з тим, тривале знаходження справи у інших суддів без її вирішення не є підставою для вирішення скарги без дотримання встановленого законом порядку.

Так, згідно ст.ст. 386, 387 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Якщо заявник, державний виконавець або інша посадова особа органу державної виконавчої служби, приватний виконавець не можуть з'явитися до суду з поважних причин, справу може бути розглянуто за участю їх представників.

Якщо суд встановить, що особа, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються, не працює на попередній посаді (не здійснює відповідну діяльність), він залучає до участі в справі посадову особу, до компетенції якої належить вирішення питання про усунення порушення прав чи свобод заявника.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

У будь-якому випадку судове рішення як у формі ухвали (ст.210 ЦПК) так і у формі рішення (ст.215 ЦПК) повинно містити мотивувальну частину із зазначенням встановлених судом обставин і мотивів, з яких суд дійшов висновків, та закон, яким керувався суд, постановляючи судове рішення.

За загальним правилом, передбаченим ч.4 ст.60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Однак висновок суду про наявність підстав для задоволення скарги ОСОБА_3 ґрунтується виключно на його доводах, не забезпечених жодним доказом, не перевірених шляхом витребування від суб'єкта оскарження відповідних пояснень та матеріалів виконавчого провадження. Крім того, поза увагою суду залишилась та обставина, що і скарга ОСОБА_3, подана 30.12.2016р., і подана ним 24.07.2017р. заява про зміну предмету (вимоги) скарги за змістом не узгоджуються з загальними вимогами і не забезпечують можливість ухвалення відповідного судового рішення, передбаченого ч.ч.2,3 ст.387 ЦПК України, у повній відповідності до ст.1 ЦПК України, оскільки і в скарзі ОСОБА_3, а відтак і в ухвалі суду від 31.08.2017 року відсутнє зазначення про усунення порушення або іншим шляхом поновлення порушених прав ОСОБА_3, як стягувача у виконавчому провадженні.

Крім того, судом не перевірено доводи заявника в частині кола осіб, діями чи бездіяльністю яких, на його думку, порушено його права, враховуючи, що виконавче провадження, як стверджує заявник, більше двох років знаходиться в Київському ВДВС, не вжив передбачені ч.4 ст.10 ЦПК України заходи з метою визначення заявником вимог про шляхи поновлення порушеного права, не направив суб'єкту оскарження заяву ОСОБА_3 від 24.07.2017 року з доданими до неї письмовими поясненнями (а.с.36, 37 -41).

Тобто, судом першої інстанції у передбаченому законом порядку не з'ясовувалися обставини, що мають значення для справи.

За таких обставин апеляційний суд скасовує ухвалу Червонозаводського районного суду м.Харкова від 31.08.2017 року і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки суд порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.4 ч.2 ст.307, п.3 ч.1 ст.312, ст.ст.313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити

Ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 31 серпня 2017 року скасувати.

Передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції для вирішення у передбаченому процесуальним законом порядку.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, касаційному оскарженню, згідно ст.324 ЦПК України, не підлягає.

Головуючий - П.В. Кісь

Судді: О.А. Кружиліна

О.М. Хорошевський