Справа № 141/1164/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2017 року смт. Оратів

Оратівський районний суд Вінницької області

В складі: головуючого - судді Слісарчука О.М.

за участю секретаря Ставничого С.А.

розглянувши у попередньому судовому засіданні в смт. Оратів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Оратівської селищної ради Оратівського району Вінницької області про визнання права власності на ? частку житлового будинку з господарськими будівлями в порядку спадкування за законом, у відсутність сторін, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Оратівського районного суду Вінницької області з позовною заявою до Оратівської селищної ради Оратівського району Вінницької області про визнання права власності на ? частку житлового будинку з господарськими будівлями в порядку спадкування за законом.

Позивач ОСОБА_1, будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи в судове засідання не з'явився, надавши заяву, щоб справу розглянули без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_3, будучи належним чином повідомлена про день та час розгляду справи в судове засідання не з'явилася, надавши заяву, щоб справу розглянули без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача Оратівської селищної ради Оратівського району Вінницької області Барський І.І., будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги на розсуд суду.

Від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 158 ЦПК України, у зв'язку з чим в силу ч. 2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст.174 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із слідуючого.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 11.03.1996 року ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року в с. Рожична Оратівського району Вінницької області.

ОСОБА_5 заповіту не залишила. Спадкоємцями першої черги, згідно ст. 549 ЦК УРСР (в ред. 1963 року), є чоловік - ОСОБА_6, який згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 18.10.2017 року помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року не встигнувши переоформити ? частку житлового будинку своєї дружини,та діти спадкоємця - ОСОБА_1, який бажає прийняти спадщину та ОСОБА_7, який від прийняття спадщини відмовився написавши відповідну заяву. Осіб, які згідно ст. 535 ЦК УРСР (в ред. 1963 року) мають право на обов'язкову частку у спадщині немає.

На день смерті ОСОБА_5 залишилось спадкове майно, яке складається із ? частки житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого по АДРЕСА_1.

14.12.2012 року Гайсинським бюро технічної інвентаризації виготовлено технічний паспорт на ? частку житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1, власником якого є ОСОБА_8.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_3 від 28.12.2012 року виданого виконавчим комітетом Рожичнянської сільської ради Оратівського району Вінницької області, ОСОБА_8 належить ? частка житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 на праві приватної спільної часткової власності.

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4 від 19.03.1959 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 одружилися 19.03.1959 року. Прізвище дружини після одруження змінено на ОСОБА_8.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 08.12.1959 року ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 року батьками якого вказані ОСОБА_8 та ОСОБА_5.

Відповідно до заяви від 24.11.2017 року ОСОБА_7 відмовляється від прийняття спадщини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 від 06.10.1964 року ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 року батьками якого вказані ОСОБА_8 та ОСОБА_5.

Як вбачається з витягу зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові справи) № 50020113 від 24.11.2017 року заповіт ОСОБА_5 не складався.

Як вбачається з витягу зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 50020144 від 24.11.2017 року спадкова справа до майна померлої ОСОБА_5 не заводилась.

Згідно рішення Рожичнянської сільської ради Оратівського району Вінницької області 8 сесії 7 скликання від 18.04.2016 року перейменовано вулиці в АДРЕСА_1

Як вбачається з довідки № 474 від 27.11.2017 року виданої Оратівською селищною радою Оратівського району Вінницької області, що в записах в по господарській книзі № 2 особовий рахунок НОМЕР_7 погосподарський двір в АДРЕСА_1 побудований у 1962 році відноситься до колгоспного двору. Станом на 15.04.1991 року склад двору слідуючий: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Як вбачається з довідки № 475 від 27.11.2017 року виданої Оратівською селищною радою Оратівського району Вінницької області, що на день смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року згідно записів в погосподарській книзі № 2 особовий рахунок НОМЕР_8 в АДРЕСА_1 спільно проживав та був зареєстрований: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 663/01-16 від 24.11.2017 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року на ? частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на ? частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель належну спадкодавцю ОСОБА_5.

Юридично оформити прийняття спадкового майна позивач ОСОБА_1 позбавлений можливості, оскільки нотаріусом було відмовлено, оскільки за життя спадкодавця не було виготовлено правовстановлюючих документів на житловий будинок, тому змушений звернутися до суду з відповідною позовною заявою.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України законами України від 2 вересня 1993 року N 3425-ХІІ "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року N 2709-IV «Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами.

З метою забезпечення однакового застосування законодавства про спадкування Пленум Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» (далі-Постанова Пленуму) дав відповідні роз'яснення.

Відповідно до частин 2 та 3 п.1 Постанови Пленуму відносини спадкування регулюються правилами ЦК ( 435-15 ), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004-року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли і продовжують існувати після набрання ним чинності.

До відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини. Спадщина відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_4 року в день смерті спадкодавця ОСОБА_5. В цей час діяв ЦК УРСР (1963 року). Згідно цього, зазначений нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення цих спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Момент відкриття спадщини міститься в правилі ст. 525 ЦК УРСР , а саме моментом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

За змістом розділу VІІ ЦК УРСР (1963 р.), прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об'єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР (1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (1963 р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР (1963 року), якщо спадкоємець в установлений ст. 549 ЦК УРСР строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 85 ЦК України. Спадкування за законом здійснюється почергово. Право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги.

На підставі ст. ст. 524-527, 534, 548, 549 ЦК УРСР (1963 року), керуючись ст.ст. 1, 3, 60, 208, 209, 212, 215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Оратівської селищної ради Оратівського району Вінницької області про визнання права власності на ? частку житлового будинку з господарськими будівлями в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на ? частку житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Вінницької області через Оратівський районний суд Вінницької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

СУДДЯ (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя О.М. Слісарчук