Справа №173/483/17
Провадження №2/173/435/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2017 р. м.Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Шевченко О.Ю.

при секретарі судового засідання Демяненко С.І.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: органи опіки та піклування в особі Верхньодніпровської районної державної адміністрації та виконавчого комітету Верхньодніпровської міської ради,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову посилається на те, що ОСОБА_3 є батьком неповнолітньої дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач не виконує свої батьківські обов'язки, не бажає займатися вихованням та утриманням своєї дитини. Позивач розірвала шлюб з відповідачем в 2007 році і з того часу відповідач припинив спілкуватися з нею та своєю дитиною, надавати будь-яку матеріальну допомогу. Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів, але ОСОБА_3 продовжує не сплачувати аліменти та станом на 1 березня 2017 року заборгованість становить 65 799 грн. 22 коп. Також позивач зверталася до Верхньодніпровського відділення поліції з приводу несплати аліментів відповідачем. Відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов'язків та син не спілкується з батьком, оскільки відповідач не бажає це робити. В 2016 році ОСОБА_5 вступив до Верхньодніпровського коледжу Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету. Всі витрати, пов'язані з навчанням позивач несе сама. На підставі вищевикладеного, з метою захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини, ОСОБА_1 просила суд позбавити батьківських прав ОСОБА_3 щодо його сина, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, просили суд задовольнити заявлені позовні вимоги.

Позивач суду пояснила, що вони припинили проживати з відповідачем ще в 2006 році та в 2007 році шлюб між ними було розірвано і з того часу вони взагалі не спілкуються. Вихованням їх спільного сина ОСОБА_6 займається вона та її нинішній чоловік. Після розірвання шлюбу син приходив до бабусі, матері відповідача, і там вони з батьком спілкувалися, але останні два роки вони взагалі не спілкуються, навіть телефоном. Син не хоче спілкуватися з батьком, оскільки бачив, що той не виявляв ніякого бажання спілкуватися з ним. Відповідач взагалі не цікавився життям сина та навіть не знав, що ОСОБА_7 поступив в технікум. Ніякої матеріальної допомоги на утримання сина відповідач не надає, аліменти не сплачує. Відповідач почав телефонувати сину та надав кошти лише після того як вона звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Вона ніколи не перешкоджала їхньому спілкуванню, всі ці роки сподівалася, що відповідач виправиться та почне спілкуватися з сином, проте нічого не змінилося. Було засідання комісії з питань захисту прав дитини, куди вона звернулася, проте відповідач на засідання не з'явився.

Представник позивача в судовому засіданні суду пояснила, що відповідач тривалий час не виконує свої батьківські обов'язки, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Така поведінка батька дуже ображає дитину, який бачить, що батько не бажає з ним спілкуватися, а відповідач, в свою чергу, не намагається нічого змінити у відносинах з сином.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали, проти задоволення позовних вимог заперечували.

Відповідач суду пояснив, що він від дитини не відмовляється. Вони дійсно не спілкувалися останні два роки, лише телефоном, але це сталося у зв'язку з негативним налаштуванням позивача та бабусі сина проти нього. ОСОБА_7 просто до нього не пускають, тому вони і не спілкуються. Він не звертався ані до органу опіки та піклування, ані до суду з метою вирішення питання про спілкування з дитиною, сподіваючись, що син сам все зрозуміє. Вони дійсно проживають в одному місті, він знає, де син проживає та навчається, проте у зв'язку з роботою за межами Дніпропетровської області не має можливості часто спілкуватися з сином. В останній раз він спілкувався з сином 22 червня 2017 року, на його День народження, запрошував сина до себе, але він не схотів приходити. Про заборгованість по аліментам йому дійсно відомо, проте він сплачує аліменти за можливістю.

Представник відповідача в судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, вважає вимоги позивача необґрунтованими, оскільки позивачем не доведено наявність правових підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідач має сім'ю, працює, не зловживає спиртними напоями, характеризується позитивно. Відповідач бажає спілкуватися з сином, телефонує йому, але він не хоче з ним спілкуватися.

Представник третьої особи, органу опіки та піклування в особі Верхньодніпровської районної державної адміністрації, в судовому засіданні пояснила, що до органу опіки та піклування звернулася позивач щодо вирішення питання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 щодо його неповнолітнього сина. Представник особисто телефонувала відповідачу та запрошувала на засідання комісії, але він не з'явився. Було встановлено, що відповідач не цікавиться життям дитини, дитина проживає з позивачем та її чоловіком, який фактично його виховує, відповідач має заборгованість по аліментам. Дитина сама хоче, щоб батька позбавили батьківських прав, а відповідач, в свою чергу, байдуже ставиться до цієї ситуації.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Верхньодніпровської міської ради, в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Неповнолітній ОСОБА_5 в судовому засіданні в присутності представника органу опіки та піклування суду пояснив, що він не бажає спілкуватися з батьком, оскільки він тривалий час з ним не спілкувався, бажає, щоб його позбавили батьківських прав, щоб він не був його батьком. Батько навіть йому не телефонував, нічого не купував, кошти не надавав. Почав телефонували лише, коли мати звернулася до суду.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та думку неповнолітньої дитини, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_5, батьками якого є ОСОБА_3 та ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5). Шлюб між батьками дитини розірвано в 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 20 лютого 2007 року (а.с.6). Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати разом з позивачем, а відповідач за цей час неналежним чином виконував свої батьківські обов'язки, а за останні два роки самоусунувся від виховання та утримання дитини.

Ці обставини підтверджуються показаннями свідків та письмовими, доказами, які були досліджені безпосередньо у судовому засіданні.

Так свідок ОСОБА_8 суду показала що вона є матір'ю позивача. Після розірвання шлюбу з її донькою відповідач не приймає участі у вихованні та утримання свого сина. Останнім часом ОСОБА_7 припинив ходити до батька взагалі. Відповідач не ходив до школи, не відвідував батьківські збори, не цікавився життям та здоров'ям свого сина, нікуди не їздив з ним на відпочинок, не відправляв на канікули до таборів. Вихованням та утриманням дитини займається позивач та її нинішній чоловік. За весь цей час відповідач навіть не намагався спілкуватися з сином. Дитину ніхто проти батька не налаштовував, ОСОБА_7 вже в тому віці, коли вже сам розуміє ставлення до нього з боку батька. Вважає, що відповідач свідомо не виконує свої батьківські обов'язки та не спілкується з сином. Вони проживають в одному місті, є телефони, тому відповідач міг спілкуватися з дитиною, але не бажав цього.

Свідок ОСОБА_9 суду показав, що він є чоловіком позивача. вони проживають разом з 2007 року, із її сином ОСОБА_7 також. Відповідач за весь час не приходив до сина, ніяких подарунків не купував. Можливо бабуся та дідусь, щось передавали від відповідача, але йому про це не відомо. Відповідачу ніхто ніколи не забороняв спілкуватися з дитиною.

Свідок ОСОБА_10 суду показав, що він знайомий і з позивачем і з відповідачем з того часу як вони проживали разом. ОСОБА_7 залишився проживати з матір'ю, а відповідач припинив спілкуватися з сином, приймати участь в його вихованні та утриманні. ОСОБА_7 ображається на батька через те, що вони не спілкуються. Йому відомо, що позивач ніколи не перешкоджала їхньому спілкуванню, а відповідач байдуже ставиться до свого сина.

Також в судовому засіданні встановлено, що згідно з розрахунком заборгованості по аліментам станом на 1 березня 2017 року заборгованість становить 38 953 грн. 22 коп. (а.с.8-9).

Рішенням органу опіки та піклування в особі Верхньодніпровської районої державної адміністрації від 26 квітня 2017 року було зроблено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 щодо його неповнолітнього сина, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.35).

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані турбуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний та духовний розвиток. Статтею 51 Конституції України на батьків покладено обов'язки утримувати дітей до досягнення повноліття.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають, в тому числі, особа, в сім'ї якої проживає дитина.

Дослідженими у справі доказами, які не суперечать один одному та підтверджують доводи позивача, встановлено, що ОСОБА_3 свідомо не виконує своїх батьківських обов'язків, не займається вихованням, утриманням, лікуванням своєї неповнолітньої дитини, що, на думку суду, слід розцінювати як підставу для позбавлення його батьківських прав. Жодних доказів на спростування таких обставин відповідачем надано не було. Доводи представника відповідача про те, що відповідач одружений та проживає разом з повнолітнім сином його нинішньої дружини не спростовують висновків суду про неналежне виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків щодо його неповнолітньої дитини.

Також при вирішенні питання про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, суд, керується, в першу чергу, інтересами неповнолітньої дитини, яка фактично виховуються позивачем та її чоловіком, що ОСОБА_5 підтвердив безпосередньо у судовому засіданні. Окрім того суд звертає увагу на позицію відповідача щодо вирішення цього питання, який байдуже ставиться до своєї участі у вихованні дитини, оскільки не звертався ані до органу опіки та піклування, ані до суду, якщо вважає, що його права на спілкування з дитиною було порушено. Також суд звертає увагу на позицію відповідача щодо його участі в утриманні дитини, а саме те, що він, як сам пояснив, сплачує аліменти за можливістю, внаслідок чого утворилася значна заборгованість, що, на думку суд, слід розцінювати як безвідповідальне ставлення від виконання свого обов'язку утримувати дитину до її повноліття. Окремо слід зауважити, що відповідач фактично самоусунувся від виховання дитини, від участі в її житті, він не відвідував батьківські збори, не приймав участі у шкільному житті дитини, тобто навіть не намагався виконувати свої батьківські обов'язки. Також суд звертає увагу на те, що за час розгляду справи відповідач не зміг налагодити контакт з сином, не зважаючи на те, що суд надавав час для цього та сприяв вирішенню спору.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позивачем доведено наявність правових підстав для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, а саме ухилення його від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 є законними та обґрунтованими, а позов підлягає задоволенню.

При цьому суд звертає увагу на те, що у випадку зміни поведінки відповідача, налагодження контакту з сином, належного виконання ним свого обов'язку по утриманню дитини, його батьківські права можуть бути поновлені судом у відповідності до ст. 169 Сімейного кодексу України.

Оскільки згідно з рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2007 року з ОСОБА_3 вже стягуються аліменти на сина, ОСОБА_5, суд приходить до висновку про недоцільність вирішення питання про стягнення аліментів у відповідності до ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, приймаючи до уваги, що позивачем було понесено судові витрати в сумі 640 грн. (а.с.1), суд приходить до висновку, що понесені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до ч. 5 ст. 164 Сімейного кодексу України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає державному органу реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 164, 166 Сімейного кодексу України, ст. ст. 10,11, 88, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, щодо його неповнолітньої дитини, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_5) понесені судові витрати в сумі 640 грн.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати Верхньодніпровському районному відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області для виконання.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ю.Шевченко