Ухвала

іменем україни

05 липня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Хопти С.Ф.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Закропивного О.В., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя та стягнення грошової компенсації за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 липня 2016 року та рішення апеляційного суду Черкаської області від 05 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, у якому просила визнати спільною сумісною власністю подружжя автомобіль ZAZ Lanos, 2011 року випуску, бежевого кольору, № кузова (VIN): НОМЕР_1, та стягнути з ОСОБА_4 на її користь грошову компенсацію в розмірі Ѕ частини вартості автомобіля у розмірі 74 450 грн.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з 01 жовтня 2011 року до 29 січня 2015 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1

Під час шлюбу за спільні кошти було придбано автомобіль марки ZAZ Lanos, 2011 року випуску, бежевого кольору, № кузова (VIN): НОМЕР_1, який зареєстрований на ім'я ОСОБА_4

У березні 2015 року їй стало відомо, що даний автомобіль продано та на підставі довідки-рахунку від 18 лютого 2014 року і перереєстровано на іншу особу - ОСОБА_6, яка є матір'ю відповідача.

Посилаючись на те, що згоди на продаж автомобіля, який є спільною сумісною власністю подружжя, вона не надавала, просила позов задовольнити.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 липня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судові витрати у сумі 3 тис. грн.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 05 жовтня 2016 року рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 липня 2016 року скасовано в частині стягнення судових витрат та ухвалено у цій частині нове рішення про відмову у задоволенні зазначених вимог.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що сторони із 01 жовтня 2011 року до 29 січня 2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Соснівського районного суду м. Черкаси.

Піц час шлюбу сторонами було придбано автомобіль марки ZAZ Lanos, 2011 року випуску, бежевого кольору, № кузова (VIN) НОМЕР_1, який був зареєстрований на ім'я ОСОБА_4, а згідно з довідкою-рахунком від 03 січня 2013 року автомобіль продано та зареєстровано на ім'я ОСОБА_6

Станом на 25 березня 2015 року на ім'я ОСОБА_4 транспортні засоби не зареєстровано.

Звертаючись до суду із позовом, позивач вказувала, що вона не була обізнана про наміри відповідача відчужити спірний автомобіль та не надавала згоди на його відчуження.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на те, що на придбання автомобіля ним у своєї матері ОСОБА_6 на підставі розписки, яка ніким не оспорена та не визнана недійсною, було отримано у борг 6 тис. доларів США.

Не маючи можливості повернути кошти, на вимогу матері він передав їй транспортний засіб у рахунок погашення заборгованості, який у подальшому остання продала ОСОБА_7 На момент передачі автомобіля матері їх з позивачкою шлюбні стосунки не були припинені, вони проживали разом і відчуження автомобіля відбулося за спільним рішенням.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив із відсутності підстав для визнання спірного автомобіля об'єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4, так як позивачкою не доведено, що він набутий за спільні кошти подружжя під час шлюбу.

Апеляційний суд фактично погодився із висновками суду першої інстанції, змінивши судове рішення лише в частині розподілу судових витрат.

Висновок судів попередніх інстанцій відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 25 листопада 2015 року у справі № 6-2333цс15, відповідно до якої майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу) (ст. 60 СК України).

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (ст. 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є:

1) час набуття такого майна;

2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття);

3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя.

Норма ст. 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим критеріям.

Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на зазначені вище вимоги закону, встановивши фактичні обставини справи, зокрема те, що спірний транспортний засіб, щодо поділу якого заявлено позовні вимоги, набутий відповідачем у власність за грошові кошти, які не були спільними з позивачкою, а нею, у свою чергу, не доведено зворотнє, суди відповідно до вимог ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку (ст. 212 ЦПК України), дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання зазначеного майна об'єктом спільної сумісної власності подружжя та відмовили ОСОБА_3 у позові.

Крім того, автомобіль був відчужений за рік до розірвання шлюбу.

Вказаним обставинам та наданим сторонами доказам судами надано належний правовий аналіз, що обґрунтовано відображено у мотивувальній частині оскаржуваних заявником судових рішень.

Доводи, на які посилається заявник у своїй касаційній скарзі, висновків судів не спростовують і зводяться до переоцінки доказів, що не є компетенцією суду касаційної інстанції в розумінні ст. 335 ЦПК України, і не дають підстав вважати, що судами при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування судових рішень.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення суду першої інстанції у незміненій при перегляді апеляційним судом частині та рішення суду апеляційної інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 липня 2016 року у незміненій при перегляді апеляційним судом частині та рішення апеляційного суду Черкаської області від 05 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.Ф. Хопта

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.П. Штелик