РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/12494/16-ц

Провадження № 2/643/1157/17

20.11.2017 р. м. Харків

Московський районний суд м. Харкова в складі:

Головуючого судді - Сиротникова Р.Є.

За участю секретаря Новакової Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участі третіх осіб - Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори, ОСОБА_3, про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до суду із позовом до відповідача про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позову зазначила, що вона народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Н. Бурлук Великобурлуцького району Харківської області, на час її народження записи в свідоцтві про народження робилися виключно російською мовою. При оформленні свідоцтва про народження, з невідомих причин, вона була записана як «ОСОБА_1», а її батько - «ОСОБА_8». Позивач зазначає, що її вірним прізвищем вважалось саме «ОСОБА_1», як і зазначено в її свідоцтві про шлюб, коли вона змінила своє прізвище на «ОСОБА_1».

Від першого шлюбу у батька позивача народився син, (рідний брат позивача) - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ІНФОРМАЦІЯ_3 брат позивача, ОСОБА_4 та його син - ОСОБА_5, померли, після їх смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1, яка належала позивачам на праві спільної часткової власності, кошти, що перебували на банківських рахунках, акції ВАТ «ХТЗ», та які вони (брат та племінник позивача) отримали у спадщину після смерті ОСОБА_6 (їх дружини та матері - відповідно).

Позивач вказувала в своїй позовній заяві, що вона є спадкоємцем другої черги після смерті брата та спадкоємцем третьої черги - після смерті племінника.

У встановлений законом строк вона звернулась до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, оскілки встановлена розбіжність у написанні її дівочого прізвища та прізвища спадкодавців, в зв'язку із чим їй рекомендовано звернутися до суду за встановленням факту рідства.

Її заяву, подану до відповідного суду в порядку окремого провадження залишено без розгляду, оскільки судом встановлено наявність спору про право. В зв'язку із чим вона змушена звертатися до суду із цим позовом.

В судовому засіданні позивач та її представник, що діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності, - ОСОБА_7 позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з урахуванням поданих 06.03.2017 року уточнень, та посилаючись на вищевикладене, просили суд позов задовольнити.

Відповідач - ОСОБА_2 на судові засідання не з'являлась, подала до суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначила, що проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 вона заперечує у повному обсязі, оскільки вважала, що доказів на підтвердження факту родинних відносин між позивачем та померлими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 позивачем не надано. Так, відповідач в своїх запереченнях зазначила, що із копії актового запису про народження позивача, в якому її батьком записано ОСОБА_8, а мати - ОСОБА_9, з чого можливо зробити висновок про те, що батьки позивача у шлюбі не перебували, а відтак є підстави ставити під сумнів батьківство ОСОБА_8, бо у разі відсутності зареєстрованого шлюбу між батьками дитини, відомості про батька дитини заносились до актового запису про народження зі слів матері.

В зв'язку із викладеним просила суд у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Від представника третьої особи - Харківської державної нотаріальної контори №11 до початку судового розгляду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності.

Третя особа - ОСОБА_3, залучена до участі у справі на підставі ухвали суду, на судові засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за її відсутності, не надала, про час та місце розгляду справи повідомлялась неодноразово своєчасно та належним чином.

Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, ознайомившись із запереченнями відповідача, допитавши свідків, дослідивши докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (як вказано в копії свідоцтва про народження) народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Н. Бурлук Великобурлуцького району Харківської області та її батьками є: батько - ОСОБА_8, мати - ОСОБА_9 (а.с. 10).

З копії свідоцтва про одруження (а.с. 11) вбачається, що ОСОБА_1, 1937 року народження, уродженка с. Н. Бурлук, та ОСОБА_13 05.03.1957 року уклали шлюб, після реєстрації шлюбу дружинні присвоєно прізвище ОСОБА_1.

З копії паспорту громадянина України на ім'я ОСОБА_1 (а.с. 4) вбачається, що остання народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Н. Бурлук Шевченківського району Харківської області та 05. 03.1957 року зареєстровано її шлюб із ОСОБА_13.

З копії архівної довідки №01-29/3-1253 від 05.07.2016 року (а.с.12) та копії запису про народження №50 (а.с. 13) ОСОБА_4 від 26.09.1925 року, вбачається, що у вказаному записі про народження батьками ОСОБА_4 зазначені: батько - ОСОБА_8, мати - ОСОБА_14.

Таким чином, для суду є очевидним той факт, що при складанні (актових) записів про народження позивача та ОСОБА_4 допущено помилки у написанні прізвищ: в свідоцтві по народження позивача, помилково зазначено її прізвище як «ОСОБА_1» замість «ОСОБА_1», а в свідоцтві про народження ОСОБА_4 - допущено помилку у прізвищі його матері - вказано «ОСОБА_1» замість «ОСОБА_1».

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_15 пояснив, що він є сином позивача, добре знав ОСОБА_4, який приходився братом його матері, а йому - дядьком. Дядько та його син за життя часто приїздили до них, вони родинами спілкувалися, підтримували родинні стосунки. ОСОБА_8 він також знав, - це його дід, батько його матері, позивача по справі. ОСОБА_8 завжди ставився до його матері як до дочки, а до нього - як до онука. Жодних сумнівів у тому, що ОСОБА_8 був батьком ОСОБА_1 в нього ніколи не виникало.

Допитана в судовому засідання в якості свідка ОСОБА_19. повідомила суду, що вона добре знайома із родиною позивача, яку знає ще з дитинства. Свідок добре знала і батька позивача - ОСОБА_8, знала і інших його дітей, - ОСОБА_4, ОСОБА_16 та інших. Вони мешкали у сусідньому селі, були приблизно одного віку, спілкувались. Свідок беззаперечно стверджувала, що ОСОБА_4 був рідним братом позивача, в них був один батько - ОСОБА_8. Жодних сумнівів у їхньому рідстві ніколи не виникало.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_17 пояснив, що позивача, її братів ОСОБА_4 та ОСОБА_16 знає з дитинства, вони ходили в одну школу. Свідок також добре знав ОСОБА_8, - батька позивача, в якого було багато дітей, він до всіх них ставився однаково, сумнівів у їх спорідненості ні в кого ніколи не виникало. ОСОБА_4 був рідним братом ОСОБА_1 по батьку.

З урахуванням наведеного вище, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками ОСОБА_15, ОСОБА_19., ОСОБА_17 Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи не встановлено, їх показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

В зв'язку із викладеним, суд вважає що позовна вимога ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин між нею та померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4, який є її рідним братом, є обґрунтованою, доведеною належними доказами і такою, що підлягає задоволенню.

З приводу позовних вимог ОСОБА_1, про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом після смерті її брата та племінника, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 85).

Після його смерті у Одинадцятій Харківській державній нотаріальній конторі відкрито спадкову справу №360/2016 (а.с. 83). Із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4 09.04.2016 року звернулась ОСОБА_2 - племінниця померлого.

30.05.2016 року до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті брата, ОСОБА_4, звернулась ОСОБА_1 (а.с. 116).

Постановою №5304/02-31 від 156.06.2016 року ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність документів, що підтверджують ступень спорідненості заявника та спадкодавця (а.с. 121).

04.08.2016 року до нотаріальної контори звернулась ОСОБА_3, племінниця померлого ОСОБА_4, яка своєю заявою відмовилась від прийняття спадщини після смерті дядька на користь ОСОБА_2 (а.с.127). ступінь родинних відносин ОСОБА_3 та спадкоємця підтверджена належними доказами, копії яких містяться в справі (а.с. 128-130).

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 49), після його смерті у 11 ХДНК заведено спадкову справу №361/2016 (а.с. 47).

Із заявою про прийняття спадщини після смерті двоюрідного брата 09.04.2016 року звернулась ОСОБА_2 (а.с.48).

30.05.2016 року до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті племінника, ОСОБА_5, звернулась ОСОБА_1 (а.с. 116).

04.08.2016 року до нотаріальної контори звернулась ОСОБА_3, двоюрідна сестра померлого ОСОБА_5, яка своєю заявою відмовилась від прийняття спадщини після смерті двоюрідного брата на користь ОСОБА_2 (а.с.73).

В матеріалах справи наявні витребувані за ухвалою суду копії спадкових справ, заведених після смерті ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, з яких вбачається, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 23.12.1998 року, їм, - ОСОБА_5, ОСОБА_4, та ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_1.

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 138), після її смерті із заявами про прийняття спадщини звернулись її чоловік, - ОСОБА_4 та син, - ОСОБА_5 (а.с.136,137), які, згідно копії довідки (а.с. 139) на момент смерті спадкодавця постійно мешкали та були зареєстровані разом із нею.

З копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.11.2009 року (а.с. 165), вбачається, що його видано ОСОБА_4 на 1/2 частку спадкового майна, яке складається з 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, тобто ОСОБА_4 після смерті дружини отримав у спадщину 1/6 частину спірної квартири.

З копії цього ж свідоцтва про право на спадщину за законом, вбачається, що на 1/2 частину спадкового майна свідоцтво про право на спадщину ще не видане ОСОБА_5.

З відповіді на запит нотаріуса (а.с. 104) вбачається, що на момент смерті на ім'я ОСОБА_4 у відділеннях ТВБВ ХОУ АТ «Ощадбанк» відкриті рахунки та компенсаційні рахунки, заповідальні розпорядження відсутні.

Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою фізичних або юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів наданими сторонами, які беруть участь в справі.

Згідно ч.3 ст. 10, ст. 60 ЦПК Украины кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Стаття 1226 ЦК України визначає, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно ст.372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

У третю чергу, відповідно до ст. 1263 ЦК України, право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця.

Частини 3-5 4 ст. 1266 ЦК України визначає, що племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну.

Згідно з ч.1 ст. 1268 ЦК України: спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч.3 ст. 1268 ЦК України: спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Факт своєчасного звернення позивача до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті її брата та племінника також знаходить своє підтвердження належними доказами, що містяться в матеріалах справи.

Згідно ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно ст. 1299 ЦК України якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу).

Статтею 1273 ЦК України, встановлено право на відмову від прийняття спадщини. Так, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини… Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною.

При цьому, згідно ч.2 ст. 1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Аналізуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Оскільки ОСОБА_3 своїми заявами відмовилась від прийняття припадаючої їй частки спадщини на користь ОСОБА_2, то частки спадкоємців мають бути розподілені з урахуванням положень ст. 1274 ЦК України.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 та його сину на момент смерті належало по 1/2 частині спірної квартири. Черга спадкування позивача після смерті брата, ОСОБА_4, - друга, після смерті племінника - третя; відповідач ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_3 - відповідно, після смерті ОСОБА_4 є спадкоємцями другої черги за правом представлення, а після смерті ОСОБА_5 - третьої черги за правом представлення, а відтак, спадщина після смерті кожного з спадкодавців має бути поділена на кількість спадкоємців.

Стосовно вимоги ОСОБА_1 про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом після смерті її брата та племінника на акції ВАТ «Харківський тракторний завод», суд вважає за необхідне зазначити, що матеріали цивільної справи не містять відомостей щодо належності вказаних акцій спадкодавцям на момент відкриття спадщини, а тому вважає за необхідне в задоволенні позову в цій частині відмовити.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 174, 209, 212, 214,215, 218 ЦПК України, ст. ст. 368,372,1226,1258,1262,1263,1266,1268,1270,1273,1274,1296,1299 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_4, померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1, а саме визнати, що ОСОБА_1 є рідною сестрою ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті її брата, ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті племінника, ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3.

В іншій частині - в задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з моменту отримання його копії.

Суддя Р.Є. Сиротников