АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/8207/2017 Доповідач - Музичко С.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Музичко С.Г.,

Суддів - Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

при секретарі - Сербін Т.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 23 травня 2017 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Чубарева О.О.,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 23 травня 2017 року відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Чубарева О.О.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалусуду скасувати та направити справу для розгляду справи до суду першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що державним виконавцем безпідставно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, оскільки у виконавчому листі його прізвище не зазначено.

Вказує, що ним було направлено на адресу державного виконавця копію квитанції про погашення солідарної заборгованості у розмірі 4 432,00 грн., проте державним виконавцем безпідставно продовжено звернення стягнення на його особисте майно. 06.02.2017 року ним було здійснено повторну оплату заборгованості у розмірі 4 875,20 грн. на користь ОСОБА_4.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_2, який апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив із того, що дану скаргу не належить розглядати в порядку цивільного судочинства, а скаржник може захистити свої права шляхом подання позову до адміністративного суду.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено, що у травні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва зі скаргою на дії державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби ЧубареваО.О., в якій просив визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби ЧубареваО.О. відносно виконання виконавчого листа № 1/752/4/13, виданого 03.12.2013 року Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 грошових коштів у розмірі 4 432 грн.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Звертаючись до суду з даною скаргою, ОСОБА_2 оскаржує дії державного виконавця у виконавчому провадженні, відкритому за виконавчим листом, виданим 03.12.2013 року на підставі вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 03.12.2013 року у кримінальній справі № 1-5/13 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 грошових коштів у розмірі 4 432 грн.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства та щодо визначеного кола правовідносин.

За змістом статті 15 ЦПК України під цивільною юрисдикцією розуміється компетенція загальних судів вирішувати з додержанням процесуальної форми цивільні справи у видах проваджень, передбачених цим Кодексом.

У порядку цивільного судочинства загальні суди вирішують справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, зокрема, спори, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також із інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства (статті 3, 15 ЦПК України).

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Згідно зі статтею 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; 6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації.

Критерієм розмежування справ цивільного судочинства від справ адміністративного судочинства є одночасно як суб'єктивний склад учасників процесу, так і характер спірних правовідносин.

Проте, висновок суду першої інстанції про підсудність спору у даній справі адміністративним судам, є невірним, адже ОСОБА_2 звернувся зі скаргою на дії державного виконавця, щодо якої положення КАС України не поширюються.

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах і Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у постанові від 07.06.2016 року по справі №21-3280а15 дійшла висновку, що підстави, порядок звернення та розгляду цивільного позову в кримінальному процесі передбачено статтею 128 Кримінального процесуального кодексу України, зокрема, відповідно до частини четвертої та п'ятої цієї статті форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред'являються у порядку цивільного судочинства. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв'язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Тобто інститут цивільного позову у кримінальному провадженні є суміжним із позовним провадженням, унормованим ЦПК.

Отже, скаргу на рішення, дію чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, оскільки вона має розглядатися в порядку цивільного судочинства судом, який видав виконавчий документ.

Скаржник до суду апеляційної інстанції надав копію ухвали Окружного адміністративного суду м.Києва від 13.07.2017 року, якою відмовлено у відкритті провадження за позовом ОСОБА_2 до Старшинського державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Чубарева О.О. про визнання дій протиправними, стягнення коштів, оскільки заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З урахуванням наведеного оскаржувана ухвала постановлена з порушенням встановленого порядку для вирішення питання про відмову у відкритті провадження у справі на підставі п.3 ч.2 ст.122 ЦПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 305, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 23 травня 2017 року скасувати з передачею питання на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді