Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЛуспеника Д.Д.,
суддів:Гулька Б.І.,Журавель В.І.,
Хопти С.Ф., Штелик С.П.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Балтської районної державної адміністрації Одеської області, Балтської районної ради Одеської області, відділу культури Балтської районної державної адміністрації Одеської області, Балтської міської ради Одеської області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Балтського районного суду Одеської області від 20 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 07 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Балтської районної державної адміністрації Одеської області, Балтської районної ради Одеської області, відділу культури Балтської районної державної адміністрації Одеської області, Балтської міської ради Одеської області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що згідно з рішенням сесії Балтської районної ради Одеської області від 24 січня 2014 року № 393--IV він призначений на посаду директора комунального закладу «Балтський районний будинок культури» Балтської районної ради Одеської області (далі - КЗ «Балтський РБК»), про що зроблено відповідний запис № 7 у його трудовій книжці. 01 лютого 2014 року між ним, як керівником районного комунального закладу, та Балтською районною державною адміністрацією Одеської області, в особі голови Бабанського В.М., було укладено контракт строком до 01 лютого 2015 року.

Наказом від 30 січня 2015 року № 15-к його було звільнено із займаної посади на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України у зв'язку із закінченням строку дії контракту, про що зроблено відповідний запис № 8 у його трудовій книжці.

Позивач вказував, що його звільнено із порушенням вимог законодавства, оскільки відповідно до п. 5 рішення сесії Балтської районної ради Одеської області від 27 грудня 2013 року № 384-VI укладання і розірвання трудового договору, контрактів з керівниками комунальних підприємств, установ та закладів, зазначених у переліку, та внесення до них змін здійснюється безпосередньо головою районної державної адміністрації на підставі рішення районної ради. Згідно з п. 2 зазначеного рішення сесії Балтської районної ради Одеської області затверджено Положення про Порядок призначення та звільнення з посади, укладення трудового договору, контракту з керівником підприємства, установи, що є спільною власністю територіальних громад Балтського району. Відповідно до розділу 2 вказаного Положення керівники підприємств призначаються на посаду та звільняються з неї рішенням районної ради за поданням районної державної адміністрації, висновків та рекомендацій постійних комісій районної ради. Крім того, згідно з п. 7.1 статуту КЗ «Балтський РБК» безпосереднє керівництво закладом здійснює директор, який призначається та звільняється з посади рішенням сесії Балтської районної ради.

Посилаючись з урахуванням уточнень на те, що на день його звільнення не існувало подання голови Балтської ради та жодного рішення сесії Балтської районної ради про припинення із ним трудових відносин у зв'язку із закінченням строку дії контракту, а його трудовий договір є укладеним на невизначений строк, позивач просив визнати неправомірним та скасувати наказ відділу культури Балтської районної державної адміністрації Одеської області від 30 січня 2015 року № 15-к про звільнення його у зв'язку із закінченням терміну контракту, поновити його на роботі та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу й моральну шкоду.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Балтського районного суду Одеської області від 20 жовтня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 07 грудня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_6 до Балтської районної державної адміністрації Одеської області, Балтської районної ради Одеської області, відділу культури Балтської районної державної адміністрації Одеської області, Балтської міської ради Одеської області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржені рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Статтею 23 Загальної декларації з прав людини передбачено, що кожна людина має право на працю, на вільний вибір роботи, на справедливі і сприятливі умови праці та на захист від безробіття. Кожна людина, без будь- якої дискримінації, має право на рівну оплату за рівну працю. Кожний працюючий має право на справедливу і задовільну винагороду, яка забезпечує гідне людини існування, її самої та її сім'ї, і яка в разі необхідності доповнюється іншими засобами соціального забезпечення

Відповідно до ч. 6 ст. 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Судами встановлено, що згідно з рішенням Балтської районної ради Одеської області від 24 січня 2014 року № 393-VI «Про призначення на посаду директора КЗ «Балтський РБК» Балтської районної ради», прийнятого на пленарному засіданні Балтської районної ради Одеської області, ОСОБА_6 призначено на посаду директора КЗ «Балтський РБК».

На підставі вказаного рішення Балтської районної ради, 01 лютого 2014 року Балтською районною державною адміністрацією було укладено із ОСОБА_6 контракт (строковий трудовий договір) строком з 01 лютого 2014 року до 01 лютого 2015 року.

Відповідно до п. 5.2 спірного контракту він припиняється після закінчення терміну його дії.

Згідно п. 5.5 спірного контракту за один місяць до закінчення строку дії контракту керівник звітує органу управління майном про результати діяльності установи. З урахуванням зазначеного звіту, за погодженням з РДА та Власником та на підставі відповідного рішення Власника сторони можуть укласти новий контракт, про що орган управління майном видає відповідне розпорядження.

Також судами установлено, що позивачем за один місяць до закінчення строку дії контракту не надано звіту органу управління майном про результати діяльності установи, Балтська РДА не зверталася із поданням до районної ради про укладення нового контракту з позивачем чи його звільнення, і дане питання не було предметом розгляду відповідними постійними комісіями та районною радою.

Наказом начальника відділу культури Балтської районної державної адміністрації від 30 січня 2015 року № 15-к було звільнено ОСОБА_6 з посади директора комунального закладу з 31 січня 2015 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України у зв'язку із закінченням строку дії контракту.

Відмовляючи ОСОБА_6 у позові, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що звільнення позивача із займаної посади є законним, таким, що проведено із дотриманням вимог трудового законодавства, у зв'язку із закінченням строку дії контракту, який було встановлено за домовленістю між роботодавцем та ОСОБА_6, у зв'язку із чим наказ №15-к про звільнення позивача на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України видано без порушення трудових прав ОСОБА_6

Колегія суддів погоджується із указаними висновками судів першої та апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про культуру» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) керівники закладів культури призначаються на посаду шляхом укладення з ними трудового договору (контракту). Укладення контракту регулюється виключно законами України.

Рішенням Балтської районної ради №394-УІ від 24.01.2014 року затверджено Статут КЗ «Балтський РБК», відповідно до п.1.1 якого комунальний заклад «Балтський районний будинок культури» Балтської районної ради Одеської області є самостійним закладом, що діє з метою створення умов для самодіяльної творчості, формування громадської думки, духовного розвитку, задоволення культурних потреб і організації відпочинку населення і перебуває у спільній власності територіальних громад Балтського району. Відповідно до п. 1.5. Статуту КЗ «Балтський РБК» перебуває в оперативному управлінні Балтської районної державної адміністрації, відповідно до наданих районною радою повноважень, та підпорядковується відділу культури райдержадміністрації.

Пунктом 7.1. Статуту КЗ «Балтський РБК» визначено, що безпосереднє керівництво закладом здійснює директор КЗ «Балтський РБК», який призначається на посаду та звільняється з посади за рішенням сесії Балтської районної ради. У контракті визначаються права, обов'язки й відповідальність директора, умови його матеріального забезпечення, інші умови найму.

Згідно ч. 3 ст. 21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Закінчення строку дії трудового договору (контракту) є самостійною підставою припинення трудового договору.

Суди першої та апеляційної інстанції обґрунтовано врахували, що умова щодо припинення дії спірного контракту після закінчення терміну його дії визначена сторонами, відображена у змісті контракту та погоджена зокрема ОСОБА_6 у момент його укладення (п. 5.2 спірного контракту).

Доводи ОСОБА_6 повно та всебічно розглянуто судами (ст. 203, 215 ЦПК України) і не знайшли свого підтвердження.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій та зводяться до переоцінки доказів у справі, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції (ст. 335 ЦПК України).

Враховуючи те, що висновки судів першої та апеляційної інстанції відповідають встановленим у справі обставинам, оскаржувані рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, касаційну скаргу необхідно відхилити відповідно до положень ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Балтського районного суду Одеської області від 20 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 07 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

С.П.Штелик