АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/5704/16
Справа №640/4417/16ц Головуючий 1 інст. Бородіна Н.М.
Категорія :стягнення заборгованості Доповідач - Швецова Л.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2017 року

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Швецової Л.А.,

суддів Котелевець А.В.,Піддубного Р.М.,

при секретарі Кучер Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Київського районного суду м.Харкова від 21 липня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, та просив стягнути в солідарному порядку з відповідачів суму боргу в сумі еквівалентній 1200 доларів США за курсом НБУ на час ухвалення рішення суду.

В обґрунтування позову посилався на те, що між ним та ОСОБА_2 був укладений договір позики, відповідно до умов якого він надав ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 1200 доларів США, а останній зобовязався їх повернути. Однак ОСОБА_2 своїх вимог не виконав. Враховуючи, що на теперішній час сума позики не повернута, ОСОБА_1 просив стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3, як поручителя, запозичені кошти.

Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 21 липня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн 20 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення районного суду скасувати, новим рішенням задовольнити його позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції не враховано те, що відсутність у борговій розписці вказівки на особу кредитора не є достатньою правовою підставою для відмови в задоволенні позову.

Вислухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не зявилися, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, судова колегія вважає можливим розглядати справу, за відсутності не зявившихся сторін.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що розписка, яка надана суду не підтверджує укладання договору позики саме між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, оскільки у розписці відсутні дані про особу у кого саме отримані гроші. Окрім цього, оскільки відсутній договір поруки, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 то суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність свої позовних вимог.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Ця особливість реальних договорів зазначена в ч. 2 ст. 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Частина 2 ст. 1047 ЦК України допускає пред'явлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Згідно правового висновку про застосування статей 1046, 1047 ЦК України, що міститься в постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс 13 та від 2 липня 2014 року у справі № 6-79цс14, досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суди для визначення факту укладення договору, його умов та його юридичної природи з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України повинні виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Крім того, ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов'язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 взяв у борг 1200 у.е. та зобовязується повернути кошти за вимогою.

Розписка не містить даних про особу, у якої взяті гроші у борг, тобто відсутні докази укладання договору між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,або з будь-якою іншою особою.

Окрім цього, з розписки не зрозуміло в якій саме валюті взято гроші у борг.

Статтями 10, 11, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

За змістом ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Статтею 545 ЦК України встановлено, що прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку.

Відповідно до статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (стаття 58 ЦПК України)

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1ст. 212 ЦПК України).

Зазначеним доводам суд першої інстанції дав правильну оцінку, вказавши на відсутність доказів того, що грошові кошти, що були взяти саме у ОСОБА_4

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права, вірно, з урахуванням вимог закону визначив суму стягнення. Доводів щодо розрахунків суми стягнення апеляційна скарга не містить.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні інших вимог позовної заяви позивачем не оскаржувалося, у звязку з чим рішення суду першої інстанції в цій частині судовою колегією не переглядалося.

Судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, надані сторонами докази, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Підстав, передбачених ст.309 ЦПК України для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ч. 1 ст. 303, ст. 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст. 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315,317,319 ЦПК України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Київського районного суду м.Харкова від 21 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після проголошення але протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Л.А.Швецова

Судді А.В.Котелевець

ОСОБА_6