Провадження № 6/161/572/17
У Х В А Л А

22 грудня 2017 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ковтуненка В.В.,

при секретарі Царюк Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Луцьк подання головного державного виконавця РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області Бенещук Людмили Валеріївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України,

В С Т А Н О В И В :

Головний державний виконавець РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області Бенещук Людмила Валеріївна звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника. Просить суд тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, Волинська область, Луцький район, смт. Торчин, вулиця Луцька, будинок 3 до виконання зобовязань, покладених на нього виконавчим листом Луцького міськрайонного суду № 202/24741/13-ц від 09 липня 2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в розмірі 84 240,75 гривень та 942,41 гривень судового збору, з підстав, викладених у поданні.

Головний державний виконавець РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області Бенещук Людмила Валеріївна в судове засідання не зявилася, про дату, час і місце розгляду подання повідомлялася належним чином, подала до суду заяву про розгляд подання у його відсутності.

А тому за таких обставин, з метою дотримання вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод щодо права на справедливий судовий розгляд, вимог ЦПК України щодо строків розгляду подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, суд проводить розгляд подання у відсутності державного виконавця.

Дослідивши письмові матеріали подання, суд приходить до висновку, що подання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця..

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у ЦК України до особистих немайнових прав фізичної особи (кн. друга ЦК), а саме - до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи (гл. 21 кн. другої ЦК). Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК особисті немайнові права тісно пов'язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом від 21 січня 1994 р. № 3857-XII "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України".

Положеннями ст. 6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у таких випадках:

- якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України (п. 2);

- якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань (п. 5); якщо щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі (п. 8).

Судом при розгляді подання встановлено, що головний державний виконавець РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області Бенещук Людмила Валеріївна звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника 22 грудня 2017 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції Луцького міськрайонного суду Волинської області (а.с. 1).

Також судом встановлено, що в ЦПК України, чинному на день звернення з вказаним поданням, взагалі відсутня стаття «377-1», на яку державний виконавець посилається як на підставу свого подання.

Таким чином, суд приходить до висновку, що головний державний виконавець РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області Бенещук Людмила Валеріївна як на підставу свого звернення до суду з поданням посилається на положення ЦПК України в редакції, що втратили чинність з 15 грудня 2017 року.

Приймаючи до уваги викладене, та враховуючи, що головний державний виконавець РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області Бенещук Людмила Валеріївна як на підставу свого звернення до суду з поданням посилається на положення ЦПК України в редакції, що втратили чинність з 15 грудня 2017 року. При цьому, головний державний виконавець РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області Бенещук Людмила Валеріївна звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника 22 грудня 2017 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції Луцького міськрайонного суду Волинської області. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні подання.

Керуючись Законом України "Про виконавче провадження", Законом України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України", Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження правил перетинання державного кордону громадянами України", ст. 441 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Відмовити головному державному виконавцю РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області Бенещук Людмилі Валеріївні у задоволенні її подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до апеляційного суду Волинської області.

Суддя: В.В. Ковтуненко