Справа № 523/2857/17
Провадження №2/523/2488/17
"12" липня 2017 р. м. Одеса
Суворовський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого судді Виноградової Н.В.,
при секретарі судового засідання Юденко А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним,-
До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в якій просила визнати недійсним договір купівлі-продажу від 16.12.2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, посвідчений ОСОБА_3 державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за №5-2439 та стягнути з відповідача грошову суму у розмірі 318246 грн. та судові витрати.
Представник позивача надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав та просив розглядати справу у його відсутності, не заперечував проти винесення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином оголошеннями в газеті «Одеські вісті» та «Урядовий курєр», жодних клопотань, заперечень до суду не надавала.
У звязку з викладеним, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Так, судом встановлено, що 16.12.2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу квартири, посвідчений ОСОБА_3, державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за №5-2439.
Відповідно до п.1 вказаного договору купівлі-продажу ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_1 купила квартиру під №16-А у будинку під №23 по вулиці Висоцького в місті Одесі, яка в цілому складається з однієї житлової кімнати, житловою площею 17,8 зсв.м., загальною площею 20,9 кв.м.
Право власності на квартиру АДРЕСА_1 було зареєстроване за ОСОБА_1 16.12.2016 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 76104447 від 16.12.2016 року.
Проте, на момент укладення вищевказаного договору купівлі-продажу ОСОБА_2 не мала права відчуження квартири, оскільки не була її власником, а тому договір купівлі-продажу мас бути визнаний судом недійсним, із застосуванням наслідків недійсності правочинів, що підтверджується наступним.
Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо об'єктів нерухомого майна № 69172754 від 04.10.2016 року. ОСОБА_2 була власником вищевказаної квартири на підставі наступних документів:
договір купівлі-продажу №1882, виданий 05.07.2016 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4;
договір купівлі-продажу №1885, виданий 05.07.2016 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 '
Згідно до договору купівлі-продажу від 05.07.2016 року, посвідченого ОСОБА_4, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №1882, ОСОБА_2 купила у ОСОБА_5 нежиле приміщення комори №VІ 16а в будинку №23 по вулиці Висоцького в місті Одесі площею 10,4 кв.м.
Згідно до договору купівлі-продажу від 05.07.2016 року, посвідчений ОСОБА_4, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №1885, ОСОБА_2 купила нежиле приміщення комори №VІ 16б в будинку №23 по вулиці Висоцького в місті Одесі.
Відповідно до декларації про готовність до експлуатації обєкта, який належить до І-ІІІ категорії складності, зареєстрованої Департаментом ДАБІ в Одеській області
Вищевказані декларації про початок виконання будівельних робіт та про готовність обєкта до експлуатації були скасовані у звязку з внесенням ОСОБА_2 недостовірних даних до декларацій.
08.02.2017 року позивачці був вручений припис майстра дільниці №9 КП ЖКС «Північний», відповідно до якого позивачку зобовязано припинити будівельні та ремонтні роботи у приміщенні та надати правовстановлюючі документи на приміщення квартири 16а в будинку №23 по вулиці Висоцького у місті Одесі. З цього моменту ОСОБА_1 й дізналась про скасування правовстановлюючих документів ОСОБА_2
Відповідно до ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Статтею 658 ЦК України встановлено, що право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.
Згідно до вимог ч.І та ч.2 ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.
Пунктом 3 Висновків Верховного Суду України від 01.02.2014 року, викладених в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 Цивільного процесуального кодексу України, за II півріччя 2013 року зазначено, що у розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України- самочинним будівництвом є не тільки новостворений об'єкт, а й об'єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого об'єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт від органів архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об'єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) раніше отримано право власності. Об'єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об'єкти, не є об'єктами права власності (ч. 2 ст. 376 ЦК України), а тому не можуть бути предметом поділу (виділу) згідно з нормами статей 364. 367 ЦК України (постанова судових палат у цивільних та у господарських справах Верховного Суду України від 4 грудня 2013 р. у справі № 6-130цс13).
Як вбачається з вищевикладеного, на момент укладання оспорюваного договору купівлі-продажу, квартира №16а, яка є предметом купівлі-продажу, не належала ОСОБА_2 на праві власності та, взагалі, не була обєктом права власності, оскільки не була введена до експлуатації у встановленому законом порядку. ОСОБА_2, при реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт та про готовність обєкту до експлуатації внесла до них недостовірні дані, що підтверджує факт того, що вона не отримала правомірного дозволу на виконання будівельних робіт. Факт скасування обох декларацій підтверджує ту обставину, що вони були протиправними з моменту їх подання заявником на реєстрацію, а тому ОСОБА_2 не мала права продавати вказану квартиру.
Відповідно до ст.41 Конституції України, а також ч.І ст.319 ЦК України, лише власник наділений правом на свій розсуд володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном.
Частиною 1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цього Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.
Згідно до вимог ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.
Той факт, що на момент укладення договору купівлі-продажу були чинними декларації про початок виконання будівельних робіт та про готовність обєкту до експлуатації, не спростовує обставини щодо відсутності у ОСОБА_2 права власності на квартиру в момент укладення спірного договору купівлі-продажу, оскільки наказами Управління ДАБК ОМР були скасовані реєстрації декларацій як таких, що не відповідали вимогам чинного законодавства на момент їх реєстрації, це є безспірним підтвердженням відсутності у відповідачки права власності на дану квартиру під час укладання договору.
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір, що передбачено ч.2 та ч.3 ст. 60 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях згідно з ч.4 ст. 60 ЦПК України. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному зясуванню обставин по справі, розяснює їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом.
Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними позивачем.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати: 1600 гривень судовий збір.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 64, 88, 208-209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним - задовольнити.
Визнати недійсним договір укладений 16.12.2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, посвідчений ОСОБА_3 державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за №5-2439.
Стягнути з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1. на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_2 грошові кошти у розмірі 318246 грн. та судові витрати у розмірі 4462,27 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня отримання копії рішення.

Суддя: