У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_3 до виконавчого комітету Сумської міської ради, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Сумитехнобудсервіс», про визнання наймачем квартири за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Сумської області від 9 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до виконавчого комітету Сумської міської ради про визнання її наймачем квартири АДРЕСА_1, що належала її чоловіку - ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на праві користування згідно з ордером на житлове приміщення, видане виконавчим комітетом Сумської міської ради народних депутатів Сумської області 17 серпня 1999 року.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 14 квітня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано ОСОБА_3 наймачем квартири АДРЕСА_1.

Не погодившись з указаним судовим рішенням, ОСОБА_4 звернулась до суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 9 листопада 2016 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 14 квітня 2016 року у справі закрито.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, чинності.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Закриваючи апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 14 квітня 2016 року, суд апеляційної інстанції виходив із того, що скарга подана особою, яка не має передбаченого ст. 292 ЦПК України права на апеляційне оскарження, оскільки питання про її права та обов'язки судом не вирішувались.

Проте такого висновку апеляційний суд дійшов із порушенням вимог процесуального закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

У ст. 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_7 щодо офіційного тлумачення положень п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абз. 3 підп. 3.1 п. 3 мотивувальної частини).

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу VЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Частиною 1 ст. 292 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

За змістом цієї статті право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається в несприятливих для них наслідках.

В абз. 1 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» судам роз'яснено, що рішення суду першої інстанції, у тому числі додаткові, заочні, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку як у цілому, так і в частині, а також щодо обставин (фактів), встановлених судом (незалежно від того, чи вплинули висновки суду про ці обставини (факти) на вирішення справи по суті), або резолютивної частини з питань розподілу судових витрат між сторонами, порядку та способу виконання рішення тощо.

Отже, рішення суду може бути оскаржено і в мотивувальній частині.

Подаючи апеляційну скаргу, ОСОБА_4 посилалась на те, що вона є дочкою померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6, який за життя 17 серпня 1999 року отримав ордер № НОМЕР_1 на квартиру АДРЕСА_2 на своє ім'я та на ім'я дружини - ОСОБА_3, з якою рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 6 січня 2009 року шлюб було розірвано.

Згідно з листом управління обліку, розподілу та приватизації житла Сумської міської ради від 21 вересня 2016 року ОСОБА_4 не має підстав для укладення договору найму житлового приміщення, оскільки рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 14 квітня 2016 року, що набрало законної сили, наймачем квартири визнано іншу особу - ОСОБА_3

Таким чином, рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 14 квітня 2016 року ОСОБА_4, яка є членом сім'ї (дочкою) померлого ОСОБА_6, фактично позбавлено права бути одноосібним наймачем квартири.

Проте зазначені обставини залишились без належної правової оцінки судом апеляційної інстанції.

Ураховуючи викладене та положення п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України, оскаржувана ухвала апеляційного суду не може вважатись законною та підлягає скасуванню, а справа передачі до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Сумської області від 9 листопада 2016 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

О.В.Закропивний

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик