Справа № 646/9179/16-ц
№ провадження 2/646/324/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.06.2017 року м. Харків

Червонозаводський районний суд міста Харкова Харківської області у складі:

головуючий суддя Єжов В.А.

при секретарі Марковій О.В.

за участі:

представника позивача ОСОБА_1

представників відповідача ОСОБА_2

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі місцевого суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_4, до публічного акціонерного товариства „СБЕРБАНК, приватного акціонерного товариства „Харківський коксовий завод, товариства з обмеженою відповідальністю „КОКСОТРЕЙД, приватного акціонерного товариства „ТЕРМОЛАЙФ про визнання договору поруки та солідарних зобовязань припиненими,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року в провадження Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява про визнання правовідносин поруки та солідарних зобовязань припиненими.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 04 вересня 2012 року між позивачем та ПАТ «Сбербанк» було укладено Договір поруки, відповідно до умов договору поруки позивач поручився перед Банком за виконання обовязків позичальників - Приватним акціонерним товариством «ХАРКІВСЬКИЙ КОКСОВИЙ ЗАВОД», Товариством з обмеженою відповідальністю «КОКСОТРЕЙД» та Приватним акціонерним товариством «ТЕРМОЛАЙФ».

04.09.2012 року між Банком та Приватним акціонерним товариством «ХАРКІВСЬКИЙ КОКСОВИЙ ЗАВОД» було укладено: Договір про відкриття кредитної лінії № 26-В/12/66/ЮО, за умовами якого позичальнику було відкрито кредитну лінію та надано кредит у сумі 7 280 000 доларів США та Договір про відкриття кредитної лінії № 27-В/12/66/ЮО, за умовами якого позичальнику було відкрито кредитну лінію та надано кредит у сумі 10 873 999,99 доларів США 99 центів.

04.09.2012 року між Банком та Товариством з обмеженою відповідальністю «КОКСОТРЕЙД» було укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 28-В/12/66/ЮО, за умовами якого позичальнику було відкрито кредитну лінію та надано кредит у сумі 4 466 000 доларів США та Договір про відкриття кредитної лінії № 29-В/12/66/ЮО, за умовами якого позичальнику було відкрито кредитну лінію та надано кредит у сумі 400 000 доларів США;

04.09.2012 року між позивачем та Приватним акціонерним товариством «ТЕРМОЛАЙФ» було укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 30-В/12/66/ЮО, за умовами якого позичальнику було відкрито кредитну лінію та надано кредит у сумі 30 980 000 доларів США, та Договір про відкриття кредитної лінії № 31-В/12/66/ЮО, за умовами якого позичальнику було відкрито кредитну лінію та надано кредит у сумі 1 000 000 доларів США.

З метою забезпечення виконання зобовязань позичальників за Кредитними договорами, 04 вересня 2012 року між ПАТ «Сбербанк» та ОСОБА_4 було укладено Договір поруки. Відповідно до умов договору поруки позивач поручився перед Банком за виконання обовязків позичальників.

Позивач вважає, що відповідно до положень статті 559 Цивільного Кодексу України укладений Договір поруки від 04.09.2012 року вважається припиненим, оскільки надана за вказаним договором порука припинилась у звязку із зміною основного зобовязання без згоди на те позивача, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності останнього.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позов у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Просив суд визнати Договір поруки від 04.09.2012 року припиненим, а також визнати припинені солідарні зобовязання позивача за Договорами кредитної лінії що укладені з позивальниками, мотивуючи тим, що без згоди поручителя кредитор і позичальники уклали додаткові угоди, за яких ввели додаткову плату на послуги кредитора, а крім того збільшили процентну ставку за користування кредитом, що є зміною основного зобовязання без згоди на те позивача, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності останнього.

Представники відповідача ПАТ «Сбербанк» в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, посилаючись на їхню безпідставність, і стверджували, що не мала місце зміна основного зобовязання без згоди на те позивача, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності останнього.

Представник відповідачів: приватного акціонерного товариства „Харківський коксовий завод і приватного акціонерного товариства „ТЕРМОЛАЙФ адвокат ОСОБА_5 позовні вимоги визнав частково, виклавши свою позицію у відповідній заяві, просив розглянути справу у його відсутність.

Представник відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю „КОКСОТРЕЙД не скористався наданою законом можливістю на участь у судовому засіданні.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та надані докази, в межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) суд встановив наступне.

04.09.2012 між ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" (нове найменування - Публічне акціонерне товариство "Сбербанк") та ПрАТ "Харківський коксовий завод" було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 26-В/12/66/ЮО (далі - Кредитний договір-1), яким передбачено надання ПрАТ "Харківський коксовий завод" кредиту у розмірі 7 280 000 доларів США у вигляді кредитної лінії (п. 1.2) з остаточним строком повернення кредиту 01.09.2017, та договір про відкриття кредитної лінії № 27-В/12/66/ЮО (далі - Кредитний договір-2), яким передбачено надання ПрАТ "Харківський коксовий завод" кредиту у розмірі 10 874 000 доларів США у вигляді кредитної лінії (п. 1.2) з остаточним строком повернення кредиту 01.09.2017.

04.09.2012 між ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" (нове найменування - Публічне акціонерне товариство "Сбербанк") та ТОВ "Коксотрейд" (позичальник) було укладено договір про відкриття кредитної лінії №28-В/12/66/ЮО (далі - Кредитний договір-3), яким передбачено надання ТОВ "Коксотрейд" кредиту в розмірі 4 466 000 доларів США у вигляді кредитної лінії (п. 1.2) з остаточним строком повернення кредиту 01.09.2017, та договір про відкриття кредитної лінії №29-В/12/66/ЮО (далі - Кредитний договір-4), яким передбачено надання ТОВ "Коксотрейд" кредиту в розмірі 400 000 доларів США у вигляді кредитної лінії (п. 1.2) з остаточним строком повернення кредиту 01.09.2017.

Також 04.09.2012 між ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" (нове найменування - Публічне акціонерне товариство "Сбербанк") та ПрАТ "Термолайф" були укладені договори про відкриття кредитної лінії: № 30-В/12/66/ЮО (далі - Кредитний договір-5), яким передбачено надання ПрАТ "Термолайф" кредиту у розмірі 30 980 000 доларів США у вигляді кредитної лінії (п. 1.2) з остаточним строком повернення кредиту 01.09.2017 (п. 1.4); № 31-В/12/66/ЮО (далі - Кредитний договір-6), яким передбачено надання ПрАТ "Термолайф" кредиту у розмірі 1 000 000 доларів США у вигляді кредитної лінії (п. 1.2) з остаточним строком повернення кредиту 01.09.2017.

Судом встановлено, що за умовами Кредитних договорів -1,-2,-3,-4,-5,-6 позичальники зобовязалися сплачувати Банку за користування кредитом проценти у розмірі, передбаченому кредитним договором. Проценти за кредитом нараховуються на загальну суму заборгованості за кредитною лінією в валюті заборгованості. Умовами кредитних договорів передбачено, що процентна ставка, яка застосовується змінювана процентна ставка. Відповідно до пункту 1.3.2. Кредитних договорів -1,-2,-3,-4,-5,-6 на дату укладення договорів розмір змінюваної процентної ставки складав 11,75 % річних. Згідно пункту 1.3.3. Кредитних договорів максимальний розмір збільшення змінюваної процентної ставки від розміру змінюваної процентної ставки, визначеного на дату укладення цього договору та зазначений в п.1.3.2. кредитних договорів, складає 8,25 % (вісім цілих двадцять пять сотих процентів) річних. Таким чином, в разі максимального збільшення змінюваної процентної ставки, максимальний розмір змінюваної процентної ставки за кредитними договорами буде дорівнювати 20,00 % (двадцять цілих відсотків) річних. Відповідно до пункту 1.3.5. кредитних договорів мінімальний розмір змінюваної процентної ставки становить 11,75 % річних. Детальний порядок визначення розміру процентної ставки визначено в п.п. 1.3.1. 1.3.8. кредитних договорів.

Матеріалами справи підтверджується, а сторонами не заперечується, що відповідачем-1 виконано свої зобовязання по наданню кредитних коштів у відповідності до умов кредитних договорів -1,-2,-3,-4,-5,-6.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 10561 Цивільного кодексу України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання, боржник зобовязаний сплатити неустойку у відповідності до умов Договору.

З метою забезпечення виконання зобовязань позичальників за кредитними договорами, 04 вересня 2012 року між позивачем та ОСОБА_4 було укладено Договір поруки.

Відповідно до п. 2.1. Договору поруки (з урахуванням змін та доповнень), поручитель поручився перед позивачем за виконання зобовязань:

- ПрАТ «Харківський коксовий завод» за Договором про відкриття кредитної лінії № 26-В/12/66/ЮО - зобовязання повернути Банку кредит, наданий в доларах США в межах кредитної лінії за кредитним договором, у сумі 7 280 000 доларів США, в строк/и який/і зазначений/ються в кредитному договорі, а у випадках, передбачених законодавством України та/або кредитним договором та/або договором поруки достроково; за Договором про відкриття кредитної лінії № 27-В/12/66/ЮО - зобовязання повернути Банку кредит, наданий в доларах США в межах кредитної лінії за кредитним договором, у сумі 10 873 999,99 доларів США, в строк/и який/і зазначений/ються в кредитному договорі, а у випадках, передбачених законодавством України та/або кредитним договором та/або Договором поруки достроково;

- ТОВ «КОКСОТРЕЙД» за Договором про відкриття кредитної лінії № 28-В/12/66/ЮО - зобовязання повернути Банку кредит, наданий в доларах США в межах кредитної лінії за кредитним договором, у сумі 4 466 000 доларів США, в строк/и який/і зазначений/ються в кредитному договорі, а у випадках, передбачених законодавством України та/або Кредитним договором та/або договором поруки достроково; за Договором про відкриття кредитної лінії № 29-В/12/66/ЮО - зобовязання повернути Банку кредит, наданий в доларах США в межах кредитної лінії за кредитним договором, у сумі 400 000 доларів США, в строк/и який/і зазначений/ються в кредитному договорі, а у випадках, передбачених законодавством України та/або кредитним договором та/або договором поруки достроково;

- ПРАТ «ТЕРМОЛАЙФ» за Договором про відкриття кредитної лінії № 30-В/12/66/ЮО - зобовязання повернути Банку кредит, наданий в доларах США в межах кредитної лінії за кредитним договором, у сумі 30 980 000 доларів США, в строк/и який/і зазначений/ються в кредитному договорі, а у випадках, передбачених законодавством України та/або кредитним договором та/або договором поруки достроково; за Договором про відкриття кредитної лінії № 31-В/12/66/ЮО - зобовязання повернути Банку кредит, наданий в доларах США в межах кредитної лінії за кредитним договором, у сумі 1 000 000 доларів США, в строк/и який/і зазначений/ються в кредитному договорі, а у випадках, передбачених законодавством України та/або кредитним договором та/або договором поруки достроково.

Згідно п. 4.1. договору поруки позичальник та поручитель відповідають перед Банком як солідарні боржники.

Відповідно до п. 4.2 Договору поруки передбачена ст. 2 Договору поруки відповідальність поручителя наступає у випадку, якщо Боржник/ки допустить/ять прострочення виконання зобовязань. В такому випадку Кредитор звертається з письмовим повідомленням до поручителя про невиконання Позивачем зобовязань, що зазначені в ст. 2 договору поруки, та їх обсяг.

Згідно п. 4.3 Договору поруки поручитель протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту поштового відправлення йому Кредитором письмового повідомлення або і інший термін, зазначений в такому повідомленні, зобовязаний погасити заборгованість Боржника/ків за реквізитами, зазначеним в повідомленні.

Згідно матеріалів справи судом встановлено, що у звязку з невиконанням позичальниками своїх зобовязань за кредитним договором 27.11.2015. Відповідач-1 надіслав на адресу ОСОБА_4 повідомлення-вимогу №11151/4/28-2 від 26.11.2015 поручителю щодо повернення всієї суми заборгованості за договором поруки та кредитними договорами. Відповідно до даного повідомлення, Відповідач-1 вимагав повернення всієї суми заборгованості протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту відправлення повідомлення.

У травні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Сбербанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договорами про відкриття кредитної лінії. Станом на дату розгляду справи у провадженні Дзержинського районного суду міста Харків перебуває справа № 638/8307/16-ц, провадження № 2/638/3503/16 за зазначеним позовом Банку до поручителя.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку.

Частиною 1 статті 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя).

Згідно положень ч. 2 ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Поручитель відповідає перед банком у тому ж обємі, що і позичальник. Позичальник і поручитель відповідають перед банком як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право банку вимагати виконання зобовязань, вказаних у договорі, повністю (чи у будь-якій його частині) як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо.

Відповідальність поручителя виникає як у випадку невиконання позичальником будь-якої частини зобовязань, так і при невиконанні позичальником зобовязань в цілому.

Поручитель відповідає перед банком за виконання зобовязань у повному обємі всім належним йому на праві власності майном та грошовими коштами.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Оцінюючи доводи представника Позивача про наявність підстав для задоволення позову з посиланням на внесення сторонами кредитних договорів змін до кредитних договорів внаслідок яких мало місце збільшення обсягу відповідальності без згоди поручителя судом встановлено наступне.

Зміст договору як угоди (правочину) складає сукупність визначених на розсуд сторін та погоджених ними умов, в яких закріплюються їх права і обовязки, що складають зміст договірного зобовязання (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

У відповідності до абз.5 пп.2.1.1.1, абз.5 пп.2.1.1.2, абз.5 пп.2.1.1.3, абз.5 пп.2.1.1.4, абз.5 пп.2.1.1.5., абз.5 пп.2.1.1.6. договору поруки, сторони погодили, що зміна розміру змінюваної процентної ставки внаслідок її перегляду на умовах та в порядку, зазначеному в п. 1.3, п. 6.6 основних договорів відбувається автоматично і не потребує укладання між сторонами будь-якої додаткової угоди/договору про внесення змін до цього договору, та така зміна є погодженою поручителем.

При цьому умовами кредитних договорів (пп.1.3.3.) встановлені та визначені, як «Максимальний розмір збільшення змінюваної процентної ставки», так і «Максимальний розмір змінюваної процентної ставки» (20% річних), а поручителем в свою чергу підписанням договору поруки надано згоду на можливе зміну процентної ставки до максимального розміру змінюваної процентної ставки, який складає 20% (абз. 6 пп.2.1.1.1., абз. 6 пп.2.1.1.2., абз. 6 пп.2.1.1.3., абз. 6 пп.2.1.1.4., абз. 6 пп.2.1.1.5., абз. 6 пп.2.1.1.6. договору поруки).

Відповідно до п. 6.6. умов договорів кредитної лінії, що укладені ПАТ «СБЕРБАНК» визначено: «у випадку порушення Позичальником будь-якого із своїх зобовязань, передбачених цим Договором, змінювальна процентна ставка за користування Кредитом збільшується шляхом збільшення розміру змінювальної процентної ставки на 2 (два) процентних пункти, після чого розмір змінювальної процентної ставки буде розраховуватися за формулою R=(LIBOR 6M+ M) +2% (два процента) річних. Позичальник погоджує зазначену в цьому пункті Договору зміну розміру змінюваної процентної ставки, що не потребує укладання Сторонами додаткової угоди до цього Договору».

Отже, можливість збільшення розміру змінювальної процентної ставки на 2 (два) процентних пункти, була визначена умовами основних договорів, тому відсутня необхідність визначати такі умови у додаткових угодах до договорів кредитної лінії та додаткових угодах до договору поруки.

Тобто, при укладенні договору поруки поручителем надано згоду на забезпечення виконання зобовязань на умовах змінюваної процентної ставки, що відбувається автоматично без укладення будь-яких додаткових договорів у разі її зміни, а також з встановленням умовами договору поруки максимально можливого розміру такої ставки.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що мало місце внесення змін до кредитних договорів в частині перегляду в сторону збільшення максимального розміру змінюваної процентної ставки.

Не заслуговують на увагу також доводи представника Позивача про необхідність та відсутність згоди поручителя на відтермінування строків сплати окремих траншів з огляду на невідповідність таких посилань умовам договору поруки.

Так, умовами кредитних договорів (пп.1.4) встановлено строки повернення кредиту за кредитними лініями - 01.09.2017, поручителем при укладенні договору поруки (абз. 2 пп.2.1.1.1., абз. 2 пп.2.1.1.2., абз. 2 пп.2.1.1.3., абз. 2 пп.2.1.1.4., абз. 2 пп.2.1.1.5., абз. 2 пп.2.1.1.6. договору) погоджено зазначені строки дії кредитної лінії. Матеріали справи не містять, а сторонами або третіми особами не надано суду жодної додаткової угоди до кредитних договорів, якими змінювались зазначені строки дії кредитної лінії.

Щодо доводів про відтермінуваня строку сплати окремих траншів, судом встановлено, що, положеннями пункту 6.2. Договору поруки сторони погодили, що поручитель дає згоду на пролонгацію Основного/их договору/ів, яка може бути здійснена Кредитором та Боржником/ами. При цьому дія цього Договору автоматично продовжується на строк такої пролонгації.

Водночас положеннями статті 1 («Тлумачення термінів») Договору поруки сторони погодили, що пролонгація Основного/их договору/ів - перенесення на пізніший (у порівнянні з передбаченим Основним/ими договором/ами) термін строку виконання Боржником/ами зобовязань, зазначених в Основному/их договорі/ах.

Відтак, зміна розміру та/або строків повернення позичальниками чергових траншів (платежів) за кредитними лініями, в межах визначеного сторонами кінцевого строку кредитної лінії та в межах ліміту кредитної лінії, а також при наявності згоди поручителя (п.6.2. Договору поруки) на можливе перенесення строку виконання зобовязань не призводить до збільшення обсягу відповідальності поручителя.

Також суд враховує, що не є збільшенням основного зобовязання надання чергового траншу в межах ліміту кредитної лінії, а будь-яких доказів перевищення лімітів кредитних ліній матеріали справи не містять.

Окрім того, не заслуговують на увагу також посилання представника Позивача як на підставу збільшення обсягу відповідальності поручителя на встановлення окремими додатковими угодами комісії за управління коштами кредитної заборгованості в частині внесення змін до кредитних договорів. Так, у відповідності до правових позицій Верховного Суду України у справах № 6-160цс13 та №6-701цс15 відповідні комісії не можуть бути підставою для припинення поруки на підставі ч.1 статті 559 ЦК України, з огляду на те, що така комісія сплачена боржником в день підписання додаткової угоди, не є борговою сумою та не збільшують обсягу відповідальності поручителя.

Відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки повязується зі зміною забезпеченого зобовязання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобовязання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобовязань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобовязанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобовязання (п.22. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»).

Також в обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що ПрАТ «ХАРКІВСЬКИЙ КОКСОВИЙ ЗАВОД», ТОВ «Коксотрейд», ПрАТ «ТЕРМОЛАЙФ» також укладені договори поруки з Банком в забезпечення виконання зобовязань за договорами кредитної лінії. Умови договорів поруки ідентичні за своїм текстом із оскаржуваним Договором поруки від 04.09.2012.

Позивач вказує, що договори поруки, що укладені з ПрАТ «ХАРКІВСЬКИЙ КОКСОВИЙ ЗАВОД», ТОВ «Коксотрейд», ПрАТ «ТЕРМОЛАЙФ» оскаржені в судовому порядку з тих самих підстав, що викладені в позові, зокрема, суду надані копії рішення суддів першої та апеляційної інстанції у справах №922/5729/15, №922/5740/15, №922/5787/15, якими були задоволені позови та визнані укладені договори поруки припиненими.

З цього приводу, судом встановлено, що рішення судів на які посилається позивач у справах про визнання договорів поруки припиненими, що укладені з ПрАТ «ХАРКІВСЬКИЙ КОКСОВИЙ ЗАВОД», ТОВ «Коксотрейд», ПрАТ «ТЕРМОЛАЙФ» скасовані постановами Вищого господарського суду України.

Постановою Вищого господарського суду України від 06.09.2016 у справі №922/5729/15 задоволено касаційну скаргу ПАТ «Сбербанк», скасовано постанову Харківського апеляційного господарського суду від 06.06.2016 та рішення Господарського суду Харківської області від 14.04.2016, якими задоволено позов ПрАТ «Термолайф» до ПАТ «Сбербанк» про визнання поруки припиненою.

Постановою Вищого господарського суду України від 12.12.2016 у справі №922/5740/15 задоволено касаційну скаргу ПАТ «Сбербанк», скасовано рішення господарського суду Харківської області від 21.04.2016 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 02.06.2016, за позовом ПрАТ «Харківський коксовий завод» до ПАТ «Сбербанк» про визнання Договору поруки від 04.09.2012 припиненим.

Постановою Вищого господарського суду України від 12.12.2016 у справі №922/5787/15 задоволено касаційну скаргу ПАТ «Сбербанк» скасовані рішення господарського суду Харківської області від 18.07.2016 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 31.08.2016 в частині задоволення позовних вимог ТОВ «Коксотрейд» про визнання поруки припиненою.

Таким чином посилання позивача на рішення суддів першої та апеляційної інстанцій у справах №922/5729/15, №922/5740/15, №922/5787/15 є безпідставними, оскільки вони скасовані постановами Вищого господарського суду України.

З урахуванням наведеного судом констатовано відсутність підстав вважати припиненою поруку відповідача на підставі положень частини 1 статті 559 ЦК України.

На підставі досліджених судом умов договору поруки та кредитних договорів -1,-2,-3,-4,-5,-6 в частині строків дії кредитної лінії, строків повернення окремих траншів кредитної лінії, а також - аналізу наданих суду вимог про дострокове повернення кредитних коштів та доказів звернення Відповідача-1 до суду з позовом до Позивача, суд також приходить до висновку про відсутність підстав для застосування положень частини 4 статті 559 ЦК України.

Відтак, встановлені фактичні обставини свідчать про відсутність підстав вважати припиненим укладений з позивачем договір поруки, а відповідно і припинення солідарних зобовязань за договорами кредитної лінії -1,-2,-3,-4,-5,-6, що укладені з позичальниками Приватним акціонерним товариством «ХАРКІВСЬКИЙ КОКСОВИЙ ЗАВОД», Товариством з обмеженою відповідальністю «Коксотрейд», Приватним акціонерним товариством «ТЕРМОЛАЙФ».

На підставі викладеного та керуючись статтями 525-526, 546, 553, 554, 559, 610, 611, 625, 1049, 1050, 1054, 1056 Цивільного кодексу України, статтями 213-215 226 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_4, до публічного акціонерного товариства „СБЕРБАНК, приватного акціонерного товариства „Харківський коксовий завод, товариства з обмеженою відповідальністю „КОКСОТРЕЙД, приватного акціонерного товариства „ТЕРМОЛАЙФ про визнання договору поруки та солідарних зобовязань припиненими - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Харківської області через Червонозаводський районний суд міста Харкова протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.А. Єжов