У Х В А Л А

26 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

судді-доповідачаГриціва М.І.,
суддів:Кривенди О.В., Прокопенка О.Б., -
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 14 березня 2017 року, постановленої у справі за її позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську про визнання дій неправомірними,

встановила:

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 31 травня 2016 року на підставі пункту 1 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2015_04_08/pravo1/T052747.html?pravo=1>) відмовив у відкритті касаційного провадження на ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2017 року.

Із змісту судового рішення вбачається, що вони прийнятті на підставі пункту 2 частини першої статті 1832 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2190/ed_2015_04_08/pravo1/T052747.html?pravo=1>КАС в порядку скороченого провадження.

Не погодившись з ухвалою Вищого адміністративного суду України, ОСОБА_4 подала заяву про її перегляд Верховним Судом України з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права.

Підстави для подання заяви про перегляд судових рішень, вимоги до неї та порядок її подання встановлені статтями 237, 239-2391 КАС.

За правилами пункту 2 частини першої статті 237 КАС одним із мотивів перегляду Верховним Судом України судових рішень в адміністративних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності справ або встановленої законом юрисдикції адміністративних судів.

Зі змісту заяви, тексту оскарженого рішення та доданого до заяви іншого судового рішення висновується, що касаційний суд не тлумачив названих у заяві норм процесуального закону, а відповідно до їх положень в кожному конкретно індивідуальному випадку з'ясовував обґрунтованість доводів касаційних скарг. Зокрема, в ситуації з оскарженим рішенням доводи сторони, яка подала касаційну скаргу, цей суд визнав необґрунтованими і недостатніми для відкриття касаційного провадження про перегляд рішення апеляційного суду, оскільки воно було ухвалене за наслідками скороченої процедури провадження і за правилами статті 1832 КАС не підлягає касаційному перегляду. В ухвалі від 14 березня 2017 року (справа

№ К/800/7481/17) суд касаційної інстанції доводи касаційної скарги визнав достатніми для відкриття касаційного провадження.

Такі обставини унеможливлюють прийняття рішення про відкриття провадження у справі і дають підстави вважати заяву необґрунтованою.

Керуючись пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів», статтею 235-240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

ухвалила:

Відмовити у допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську про визнання дій неправомірними для перегляду ухвали Вищого адміністративного суду України від 14 березня 2017 року.

Суддя-доповідач М.І. Гриців
Судді: О.В. Кривенда
О.Б. Прокопенко