Провадження № 2-з/761/506/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову

17 листопада 2017 року суддя Шевченківського районного суду м.Києва Осаулов А.А., розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду перебуває вказаний позов, де ухвалою суду від 15.11.2017 року у вказаній справі було відкрито провадження та її було призначено до розгляду по суті за участю сторін.

Між тим, разом з позовною заявою до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову у цій справі шляхом накладання арешту на належне відповідачу нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1. Необхідність вжиття заходив заходів забезпечення позову позивач мотивував тим, що наразі борг відповідачем повернуто не було, а належну їй квартиру вона може перереєструвати на інших осіб, що унеможливить в подальшому реалізацію спадкових прав позивача.

Частиною 1 ст.153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 та ч.3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до ч.6 ст.153 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Крім того, ч.3 ст.152 ЦПК України імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Зі змісту позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що представник в інтересах позивача звернувся до суду з позовом до відповідача із вимогами про стягнення боргу за договором позики в сумі - 160 тис.грн.

Між тим, за заявою про забезпечення доказів позивач просить суд вжити заходів забезпечення цивільного позову шляхом накладення арешту квартиру відповідача в цілому, що вказує на не співмірність цим вимог, заявленим у позові про стягнення боргу.

Також, не надано доказів тому, що вказаний об»єкт нерухомості відповідач може відчужити, або обґрунтованих доказів обгрунтованності побоюватись, що такий об»єкт нерухомості може бути відчужено чи інших обставин, що ускладнять виконання судового рішення у разі задоволення позову по суті.

Позивачем суду було надано докази зареєстрованого за відповідачем права власності на квартиру АДРЕСА_1 станом на січень 2017 року, хоча вказана інформація станом на даний час є неактуальною та підлягає поновленню з метою встановлення права власності саме за відповідачем на вказаний об»єкт нерухомості.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз'яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв'язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 151-153, 209, 210 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника позивача від 10.10.2017 року про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м.Києва через Шевченківський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали суду про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя: А.А.Осаулов