Справа № 697/1071/17
№ пров. 2/697/511/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2017 року

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Русакова Г.С.

з участю секретаря с/з ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Канів Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Канівської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеним позовом та просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на 1/4 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 з відповідною частиною надвірних споруд.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що 07.04.1999 року на протязі 18 років він, добросовісно, відкрито та безперервно фактично володіє 1/4 частиною будинку за адресою АДРЕСА_2 з відповідною частиною надвірних споруд, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_4. 23.09.1998 року він позичив ОСОБА_4 2 000 доларів США, що на той час було еквівалентно 6 660 гривень та нотаріально посвідчено договором займу і зареєстровано в реєстрі за № 1-1474 від 23.09.1998 року з зобовязанням повернути йому до 05.01.1999 р. 05.02.1999 року позивач позичив ОСОБА_4 під розписку 1 000 доларів США, що на той час було еквівалентно 4 095,80 грн., з зобовязанням повернути йому борг до 05.03.1999 року. 16.03.1999 року нотаріусом здійснено виконавчий напис реєстраційний № 1-531 про стягнення боргу в сумі 6660 грн. (2 000 доларів США) на його користь з ОСОБА_4 і передано на виконання в відділ ДВС Канівського міжрайонного управління юстиції. 23.03.1999 року ухвалою Канівського міського суду накладено арешт на частину будинку в АДРЕСА_3, що належить на праві приватної власності ОСОБА_4, та заборонено проводити будь-які дії по відчуженню даного будинку. 07.04.1999 року відділом ДВС Канівського міжрайонного управління юстиції складено ОСОБА_3 опису і арешту майна ОСОБА_4 в АДРЕСА_4. Квартира оцінена в 10 000 грн., не реалізована і передана на зберігання ОСОБА_2, якою він фактично володіє з того часу на протязі 18 років. 26.07.1999 року рішенням по справі № 2-303 Канівський міський суд Черкаської області задовольнив його цивільний позов до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики в сумі 4 095,80 грн. (1 000 доларів США). 24.07.2000 року рішенням по справі № 2-556 Канівський міський суд визнав безвісти відсутнім боржника ОСОБА_4 Правонаступників боржника не виявлено. 29.12.2000 року відділ ДВС виніс постанову про закінчення виконавчого провадження, залишивши його без виконання. 29.11.2007 року ухвалою по справі № 6-81/2007 р. Канівського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_2 було поновлено пропущений ним з поважних причин срок для предявлення в відділ ДВС на виконання виконавчого листа № 2-303/1999 p., про стягнення боргу за договором позики і виконавчого напису нотаріуса на його користь з ОСОБА_4 15.01.2008 року відділ ДВС відкрив виконавчі провадження, а 20.06.2008 року виніс постанову про закінчення виконавчого провадження, залишивши його без виконання. Крім того позивачу стало відомо, що квартира яка належить на праві власності ОСОБА_4 в м. Канів по вул. І.Підкови, буд. 9, має № 4, а не № 5 як вказано в довідках Канівського відділення ЧООБТІ. А також згідно довідки Канівської міської ради по вулиці І.Підкови змінено нумерацію будинків і будинок № 9 по вул. І.Підкови отримав № 11. 19.06.2008 року рішенням № 2-о-57/2008 року Канівський міськрайонній суд встановив юридичний факт про те, що ОСОБА_4 дійсно належить квартира АДРЕСА_5, а не квартира АДРЕСА_6. Відповідно висновку про визначення вартості вищевказаної 1/4 частки жилого будинку за адресою АДРЕСА_7, вартість складає станом на квітень 2017 року - 72 900,00 грн. 24.04.2017 року ПриватБанк надав довідку яка свідчить, що на 27.04.2017 року ОСОБА_5 України встановив офіційний курс для гривни по відношенню до долара США 26,59 грн. за 1 долар США. Згідно витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 4694038 від 02.10.2007 року жила квартира АДРЕСА_8, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_4, в даний час знаходиться під арештом. З 1999 року на протязі 18 років позивач фактично, добросовісно, відкрито та безперервно володіє 1/4 частиною будинку за адресою АДРЕСА_9 з відповідною частиною надвірних споруд, приймає всі необхідні міри, витрачає час і кошти на його збереження, ремонт та охорону від вандалів. Неодноразово невідомі йому особи вибивали шибки у вікнах, зламували замки на вхідних дверях проникаючи в квартиру. На його неодноразові звернення відділ поліції відмовляв у внесенні його заяви і матеріалів перевірки до бази ЄРДР вважаючи це недоцільним у звязку з відсутністю заяви від власника квартири ОСОБА_4 14.04.2017 року він прибув на квартиру АДРЕСА_10 і виявив, що невідомі особи зламали замки на вхідних дверях, проникли до квартири і викрали звідти газову плиту, газову колонку, прибори обліку електроенергії, карнизи та люстру. Він звернувся 19.04.2017 року до чергової частини Канівського відділу поліції з письмовою заявою, однак після перевірки визнано недоцільним вносити матеріали до бази ЄРДР в звязку з відсутністю заяви від власника квартири ОСОБА_4. Про це його повідомили листом вих. № 3669/67/01-17 від 03 травня 2017 року та направили висновок розгляду матеріалів СО № 1780 від 03 травня 2017 року.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засідання проти задоволення позову заперечувала з підстав, що територіальна громада має право на звернення до суду з позовом про визнання спадщини відумерлою.

Суд, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до договору займу від 23.09.1998 року зареєстрованого в реєстрі № 1-1474 ОСОБА_4 взяв позичку у ОСОБА_2 в сумі 6660,00 грн., що еквівалентно 2000 доларів США та зобовязався повернути до 05.01.1999 року (а.с.18).

16.03.1999 року приватним нотаріусом зроблено виконавчий напис реєстраційний № 1-531 про стягнення боргу в сумі 6660 грн., що еквівалентно 2000 доларів США, на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_4 (а.с.18 на звороті).

Ухвалою Канівського міського суду Черкаської області від 23.03.1999 року накладено арешт на частину будинку по вул. І.Підкови, 9/5 в м. Каневі, який на праві власності належить ОСОБА_4 та заборонено Канівській міськрайонній державній нотаріальній конторі та Канівській приватній нотаріальній конторі проводити будь-які дії по відчуженню даного будинку (а.с.5).

Рішенням Канівського міського суду Черкаської області у справі № 2-303/1999р. від 26.07.1999 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 4095,80 грн. (а.с.6).

Актом опису і арешту майна від 07.04.1999 року накладено арешт на АДРЕСА_11, що належить на праві приватної власності ОСОБА_4 (а.с.7-8).

Постановою від 10.08.1999 року державним виконавцем Канівського міського відділу державної виконавчої служби Канівського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження про стягнення боргу за договором позики з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 в сумі 4095,80 грн. на підставі виконавчого листа № 2-303/99 (а.с.11).

Рішенням Канівського міського суду Черкаської області по справі № 2-556/2000р. від 24.07.2000 року визнано безвісно відсутнім ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.12-13).

Постановою від 29.12.2000 року, винесеною державним виконавцем Канівського міського відділу Державної виконавчої служби Канівського міського управління юстиції, виконавче провадження по виконанні виконавчого листа № 2-303 закінчено без виконання, з підстави оголошення боржника безвісно відсутнім, а правонаступників боржника не виявлено (а.с.15).

Постановою від 29.12.2000 року, винесеною державним виконавцем Канівського міського відділу Державної виконавчої служби Канівського міського управління юстиції, виконавче провадження по виконанні виконавчого напису № 1-531 закінчено, з підстави оголошення боржника безвісно відсутнім, а правонаступників боржника не виявлено (а.с.17).

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 29.11.2007 року по справі № 6-81/2007р. поновлено ОСОБА_2 пропущений ним з поважних причин строк для предявлення в відділ ДВС Канівського міжрайонного управління юстиції на виконання виконавчого листа № 2-303/1999р. про стягнення боргу за договором позики в сумі 4095,80 грн. і виконавчого напису нотаріуса реєстраційний № 1-531 від 16.03.1999 року про стягнення боргу в сумі 6660 грн. на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_4, що проживав в ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.20).

З довідки № 1081 від 06.05.2008 року виданої виконавчим комітетом Канівської міської ради вбачається, що будинок по вул. Підкови має нову нумерацію, новий номер № 11/5 (старий № 9/5) (а.с.26).

15.08.2008 року було відкрито виконавчі провадження по виконанню: виконавчого листа № 2-303 про стягнення 4095,80 грн. та виконавчого напису № 1-531 про стягнення 6660,00 грн., а 20.06.2008 року виконавчі провадження було закрито, в звязку з тим, що боржник визнаний безвісно відсутнім (а.с.28-34).

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області № 2-о-57/2008 року від 19.06.2008 року встановлено юридичний факт про те, що ОСОБА_6 дійсно належить квартира АДРЕСА_12, а не квартира АДРЕСА_13 (а.с.35).

Відповіднодо відповіді, наданої державним нотаріусом Канівської державної нотаріальної контори № 1053/01-16 від 26.05.2017 року вбачається, що заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, який помер 24.07.2000 року в нотконтору не надходили (а.с.74-75).

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу, шляхом визнання права.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах захисту права власності та інших речових прав» зазначено, що при вирішенні спорів, повязаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

З 07.04.1999 року та по даний час той факт, що позивач фактично володів 1/4 житлового будинку був очевидним для третіх осіб та ні від кого не приховувався. Володіючи даним майном позивач приймав необхідні міри, витрачав час та кошти на його збереження. Відповідач ніяких претензій щодо будинку позивачеві не предявляв.

У відповідності до ст. 397 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння чужим майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Ураховуючи положення статей 16, 344, 396 ЦК України, до набуття права власності на майно за набувальною давністю особа, яка володіє майном, має право на захист свого володіння від третіх осіб, які не є власниками майна і не мають прав на володіння цим майном в силу іншої передбаченої законом чи договором підстави. Таким чином, давнісний володілець має право на захист свого володіння відповідно до вимог статей 387, 391 ЦК України.

Можливість предявлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У звязку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Згідно ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

ОСОБА_2 підтвердив добросовісність володіння майном і продовжує відкрито, безперервно володіти житловим будинком протягом більше як десять років, з 1999 року арешт на будинок накладено через борги власника будинку ОСОБА_7 перед позивачем ОСОБА_2, в 2008 році виконавчі провадження закрито в звязку з тим, що боржник визнаний безвісно відсутнім. Правонаступників боржника не виявлено, спадщину після ОСОБА_7 ніжно не приймав.

Мотивом прийняття вказаного рішення судом, з огляду на принцип справедливості, є єдиним можливим способом захисту та відновлення невизнаного права позивача на вказаний житловий будинок.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 169, 212-215, 213-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Канівської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю задоволити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживає ІНФОРМАЦІЯ_5, право власності за набувальною давністю на 1/4 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_14 з відповідною частиною надвірних споруд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Черкаської області через Канівський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_8

З оригіналом згідно: оригінал зберігається при матеріалах справи № 697/1071/17.

Головуючий Г . С . ОСОБА_8