Справа №521/2782/16-ц
Провадження №2/521//17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2017 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Поліщук І.О.,

при секретарі - Святецької І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 за участю третьої особи - ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И В:

Представник ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 за участю третьої особи - ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, уточнивши який просить суд в рахунок часткового погашення відповідачем заборгованості перед ПАТ «Укрсоцбанк» за Договором кредиту № 2008/13-1-08/322 від 25.06. 2008 року в розмірі 1837 532,80 гривень, звернути стягнення на предмет іпотеки, що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, а саме: двокімнатну квартиру загальною площею 44,5 квадратних метрів, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом реалізації предмету іпотеки з прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження, за ціною встановленою на рівні, не нижчому ніж визначено на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності ТОВ « БІЗНЕС АССІСТ» у розмірі - 647 742 гривні. Також представник позивача просить стягнути з відповідачки судовий збір в сумі 5025,00 гривень. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що 25 червня 2008 року АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 уклали Договір № 2008/13-1-08/322 відповідно до умов якого Позивач надав ОСОБА_2 кредит в сумі - 55 000 доларів США, з порядком повернення кредиту, передбаченим статтею 1 Договору кредиту зі сплатою 15,26 відсотків річних та кінцевим терміном повернення всієї заборгованості за Договором кредиту до 24 червня 2023 року або достроково у випадках, передбачених Договором кредиту. ПАТ «Укрсоцбанк» є правонаступником АКБ «Укрсоцбанк», зміна найменування якого з АКБ «Укрсоцбанк» на ПАТ «Укрсоцбанк» пов'язане з виконанням вимог ч.5 розділу XV II Закону України «Про акціонерні товариства» щодо приведення Статуту Банку у відповідність з вимогами зазначеного Закону.25.06.2008 року в якості забезпечення виконання зобов'язань за Договором кредиту № 2008/13-1-08/322, між Банком та ОСОБА_1 було укладено іпотечний Договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Луняченко Л.В. та зареєстрований за № 2058, відповідно до якого в іпотеку Банку було передано нерухоме майно, а саме двокімнатна квартира,загальною площею 44,5 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Представник позивача зазначає, що свої зобов'язання Банк виконав в повному обсязі, позичальнику відкрито позичковий рахунок в Одеській обласній філії АКБ «Укрсоцбанк» та надано суму кредиту. Позичальником не виконуються умови Договорів Кредиту - порушуються строки повернення кредиту та сплати процентів. Не належне виконання взятих на себе зобов'язань Позичальником за Договором кредиту призвели до виникнення заборгованості, яка станом на 11.11.2015 року становить загальну суму - 80 730, 45 доларів США, що у гривневому еквіваленті складає - 1837 532,80 гривень, та складається із: суми заборгованості за кредитом - 47 209,00 доларів США, що у гривневому еквіваленті - 1 074 539,86 гривень; суми заборгованості за відсотками - 22 686,84 доларів США, що у гривневому еквіваленті - 516 382,68 гривень; пені за несвоєчасне повернення кредиту - 5619,41 доларів США, що у гривневому еквіваленті - 127 905, 25 гривень; пені за несвоєчасне повернення відсотків - 5215, 20 доларів США, що у гривневому еквіваленті - 118705,01 гривень. З врахуванням п.4.1. Договору іпотеки та відповідно до ст.33 Закону України «Про іпотеку», в якому вказується, що у разі невиконання або не належного виконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, представник ПАТ «Укрсоцбанк» звернуся з даним позовом до суду.

Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідачки ОСОБА_1 та третьої особи - ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову вказуючи, що дійсно 25.06.2008 року між ОСОБА_2 та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» повним правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк» було укладено Договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 2008/13-1-08/322, відповідно до умов якого ОСОБА_2, було відкрито кредитну лінію з максимальним лімітом заборгованості в розмірі - 55 200 доларів США із сплатою 14 % річних та кінцевим терміном повернення кредиту 24.06.2023 року. Згідно з п.3.3.8 Кредитного договору Позичальник повинен своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливим штрафними санкціями в порядку визначеному п.1.1, 2.4., 3.3.14 Кредитного договору. Також відповідно до п.4.4 Кредитного договору у разі невиконання (не належного) виконання Позичальником обов'язків визначених п.п.3.3.7.-3.3.9 Кредитного договору (сплата кредиту, відсотків та комісій) протягом більш ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким що сплив, та відповідно Позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції. Останній платіж, відповідно до умов п.3.3.7., 3.3.8 Кредитного договору та у відповідності до графіку повернення кредиту був здійснений 09.12.2011 року. З 10 січня 2012 року кредит перебуває в безперервній про строчці, тобто не виконується в повному обсязі, відповідно до умов Кредитного договору. Останній платіж ОСОБА_2 по кредитному договору згідно графіку погашення кредиту був здійснений 10 липня 2012 року, тобто за три роки та сім місяців до звернення позивачем до суду. Представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наголошував, що ОСОБА_2 з 10 січня 2012 року знаходиться у безперервній про строчці, а тому терміном виконання основного зобов'язання відповідно до вимог п.4.4. Кредитного договору є 10 квітня 2012 року,з чого випливає що вимога до відповідачів мала б бути заявлена не пізніше квітня 2015 року. Кредитором строк на пред'явлення вимоги позичальнику та його майновому поручителю був пропущений, а тому, відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України в задоволенні позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» має бути відмовлено. У запереченнях на позов, поданих до канцелярії суду 20.04.2017 року, представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2, звернула увагу суду, що відповідно до ст. 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотеко держателем за не виконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. ОСОБА_1 самостійно сплачувала платежі за кредитом задля того, щоб зберегти іпотечне майно, у зв'язку з неналежним виконанням кредитного договору позичальником - ОСОБА_2 Сума здійснених платежів ОСОБА_1 - 33838, 37 доларів США, що дорівнює 906 431,80 гривень за офіційним курсом на день подання цих заперечень. Вартість предмету іпотеки, визначена сторонами при укладенні Іпотечного договору від 25.06.2008 року є фактично виконаними, а тому позовні вимоги позивача по справі не підлягають задоволенню, адже у випадку їх задоволення суд порушить імперативну норму закону, викладену в ч.1 ст. 11 ЗУ «Про іпотеку» щодо обмеження розміру відповідальності майнового поручителя.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

У судовому засіданні встановлено, що згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» №514-VI від 17.09.2008 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» перейменований на Публічне акціонерне товариства «Укрсоцбанк».

25 червня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» надалі «Кредитор» та фізичною особою ОСОБА_2 укладено Договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 2008/13-1/322, предметом якого є надання Позичальнику грошових коштів на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, надалі за текстом «Кредит», на умовах визначених цим Договором. Відповідно до пункту 1.1.1. надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами, надалі за текстом кожна частина окремо - «Транш», а у сукупності - «Транші», зі сплатою 14 процентів річних та комісій, в розмірі та порядку визначеному у Додатку № 1 до цього Договору, що є його невід'ємною частиною в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 55 200 доларів США з графіком зниження максимального ліміту заборгованості.

Відповідно до пунктів 3.3.8 та п.3.3.8.1. Позичальник зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі погашати кредит з нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п.1.1., 2.4., 3.3.14. цього Договору; не пізніше останнього робочого дня строку дії відповідного максимального ліміту заборгованості, встановленого на поточний період згідно з урахуванням зниження максимального ліміту заборгованості, зазначеним у п.1.1.1 цього Договору, погашати Кредитору частину заборгованості за кредитом, на яку поточна заборгованість за кредитом може перевищувати максимальний ліміт заборгованості, встановлений на наступний період відповідно до п.1.1.1. цього Договору.

Згідно зі ст. 4.1, 4.4. у разі прострочення Позичальником строків сплати процентів, визначених п.2.4, 2.10 цього Договору, комісій, передбачених умовами цього Договору, а також прострочення строків повернення (Траншів, Кредиту), визначених у п.1.1., 3.2.3.,3.3.8.1,3.3.14 цього Договору, Позичальник сплачує Кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення. У разі невиконання (неналежного виконання) Позичальником обов'язків, визначених п.п.3.3.7,3.3.8. цього Договору протягом більше на 90 (дев'яносто) календарних днів, строк користування Кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно, Позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити Кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Судом встановлено, що 18 серпня 2010 року між Банком та ОСОБА_2 укладено додаткову угоду № 1 про внесення змін до Договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 2008/13-1-08/322 від 25 червня 2008 року, відповідно до п.1 якої, сторони підтверджують, що залишок заборгованості за кредитом станом на дату укладення цієї Додаткової угоди складає 52 744,00 доларів США, залишок заборгованості за нарахованими процентами 9 581,88 доларів США. Відповідно до пункту 2.1.,2.2. Додаткової угоди № 1, Сторони встановили нову процентну ставку за користування кредитними коштами в розмірі 15,62% річних; Встановили новий кінцевий термін повернення кредитної заборгованості за Договором, а саме до 24 червня 2023 рок включно. Відповідно до частини 6 Додаткової угоди № 1 Сторони домовилися, що уразі порушення Позичальником строків сплати процентів та /або Кредиту як в повному обсязі, так і частково,більш ніж на 30 (тридцять) календарних днів, Кредитор має право вимагати дострокового погашення Кредиту, нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій в повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення Позичальнику,а Позичальник в свою чергу, зобов'язується достроково погасити в повному обсязі Кредит, нараховані проценти та можливі штрафні санкції протягом 30 календарних днів з дати одержання вищезазначеного письмового повідомлення Кредитора. Пунктом 7 Додаткової угоди встановлено, що інші умови Договору залишаються незмінними і діють в частині, що не суперечить даній Додатковій угоді, при цьому Сторони підтверджують за ними свої зобов'язання.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором № 2008/13-1-08/322 від 25 червня 2008 року, станом на 11.11.2015 рік загальна сума заборгованості за кредитним договором складає 80730,45 доларів США, що еквівалентно 1837532,80 гривень (курс НБУ станом на 11.11.2015 рік - 22,7613) яка складається з: суми заборгованості за кредитом - 47209,00 доларів США, що еквівалентно 1074539,86 гривень (курс НБУ станом на 11.11.2015 рік - 22.7613), суми заборгованості за відсотками - 22 686,84 доларів США, що еквівалентно 516 382,68 гривень (курс НБУ станом на 11.11.2015 рік - 22.7613), пені за несвоєчасне повернення кредиту - 5619,41 доларів США,що еквівалентно 127905,25 гривень (курс НБУ станом на 11.11.2015 рік - 22.7613), пені за несвоєчасне повернення відсотків - 5215,20, що еквівалентно 118705,01 гривень (курс НБУ станом на 11.11.2015 рік - 22.7613),

З цих підстав суд вважає встановленим, що у зв'язку з порушенням зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним договором № 2008/13-1-08/322 від 25 червня 2008 року, станом на 11.11.2015 рік загальна сума заборгованості за кредитним договором складає 80730,45 доларів США, що еквівалентно 1837532,80 гривень (курс НБУ станом на 11.11.2015 рік - 22,7613).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

В судовому засіданні також встановлено, що сторона 1: АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» - Іпотекодержатель, та, Сторона 2: ОСОБА_1 - Іпотекодавець, яка є майновим поручителем ОСОБА_2, який являється позичальником за Договором кредиту № 2008/13-1-08/322, укладеному між Іпотекодержателем та Позичальником, 25 червня 2008 року, уклали Іпотечний договір, відповідно до пункту 1.1. якого, Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання основного зобов'язання, наступне нерухоме майно: двокімнатну квартиру загальною площею 44,5 квадратних метрів, житловою площею - 30,0 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, та належить Іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору дарування, посвідченого 09 листопада 1995 року Сьомою Одеською державною нотаріальною конторою, право власності на яку зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 22.04.1996 року за номером запису 359, в книзі 21-к-191, реєстраційний номер 23579194, надалі - Предмет іпотеки.

Відповідно до п.п. 4.1., 4.2., 4.5., 4.6., 4.6.1., 4.6.2., іпотечного договору від 25.06.2008 року посвідченого Луняченко Н.В., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 2058, у разі невиконання або неналежного виконання позичальниками основного зобов'язання, Іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених цим договором, іпотеко держатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, з метою забезпечення його належного господарського використання згідно з його цільовим призначенням, а також отримання доходів, предмет іпотеки передається іпотеко держателю, або третій особі за погодженням між іпотекодавцем та іпотеко держателем, в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим договором. Управління предметом іпотеки відповідно до цього пункту може здійснюватись, зокрема, шляхом його передачі в найом (оренду), лізинг, інше платне користування тощо. Іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із наступних способів: на підставі рішення суду; або на підставі виконавчого напису нотаріуса; або шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; або шляхом продажу предмета іпотеки Іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку»; або шляхом організації Іпотекодержателем продажу предмета іпотеки через укладання договору купівлі-продажу предмета іпотеки між Іпотекодавцем та відповідним покупцем в порядку, встановленому статтею 6 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати». У разі звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, реалізація предмета іпотеки здійснюється у спосіб, зазначений у відповідному рішенні суду, а саме: шляхом продажу предмета іпотеки Іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку»; або шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За ч.ч. 1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Як зазначено в п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року, право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором( дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (застави), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки, тощо) належить виключно позивачеві (частин перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Статтею 572 ЦК України передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом.

Оцінивши всі докази у їх сукупності, з урахуванням правових обґрунтувань та позицій сторін, з урахуванням наведених висновків щодо неналежного виконання відповідачами зобов'язань за кредитними договорами зі своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків, керуючись наведеними вище умовами кредитного договору, іпотечного договору позовні вимоги в частині звернення стягнення на предмет іпотеки є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Суд задовольняючи позов враховує, що саме Іпотечним договором, укладеним 25.06.2008 року між Позивачем та Відповідачкою, передбачено, що у разі звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, реалізація предмета іпотеки здійснюється у спосіб, зазначений у відповідному рішенні суду, а саме: шляхом реалізації предмету іпотеки з прилюдних торгів, встановивши ціну на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності, незалежним експертом, в межах процедури виконавчого провадження, а тому позовні вимоги заявлені з дотриманням вимог Закону «Про іпотеку», ст.ст.16, 572 ЦК України. Як вбачається зі Звіту № АВ 170530-002 проведеного суб'єктом оціночної діяльності Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС АССІСТ», що діє на підставі Сертифіката суб'єкта оціночної діяльності від 21 жовтня 2016 року НОМЕР_2, ринкова вартість квартири № 44 загальною площею 44,5 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 складає - 647 742 гривні.

Стосовно правової позиції сторони відповідачів з приводу спливу строку позовної давності щодо вимог, заявлених до ОСОБА_1, суд дійшов наступних висновків.

Вказуючи на сплив строку позовної давності, представник відповідачки звертав увагу суду на п. 4.1, 4.4. Кредитного Договору, де вказується, що у разі прострочення Позичальником строків сплати процентів, визначених п.2.4, 2.10 цього Договору, комісій, передбачених умовами цього Договору, а також прострочення строків повернення (Траншів, Кредиту), визначених у п.1.1., 3.2.3.,3.3.8.1,3.3.14 цього Договору, Позичальник сплачує Кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення. У разі невиконання (неналежного виконання) Позичальником обов'язків, визначених п.п.3.3.7,3.3.8. цього Договору протягом більше на 90 (дев'яносто) календарних днів, строк користування Кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно, Позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити Кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Оскільки Позичальник ОСОБА_2 останній раз сплачував за кредитом 10 січня 2012 року, то строк користування кредитом сплив - 10 квітня 2012 року, тому і строк на пред'явлення вимоги позичальнику та його майновому поручителю сплив 10 квітня 2015 року. Суд не погоджується з цією правою позицією, тому що між Банком та Позичальником ОСОБА_2 18 серпня 2010 року укладено додаткову угоду № 1 про внесення змін до Договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 2008/13-1-08/322 від 25 червня 2008 року, у 6 пункті якої Сторони визначили порядок дострокового погашення всієї суми боргу, а саме зміну кінцевого строку дії кредитного договору. Відповідно до пункту 6 Додаткової угоди, кінцевий строк повернення кредиту може змінитися тільки у випадку направлення Позичальнику письмового повідомлення - вимоги про дострокове повернення всієї суми боргу у визначений строк, оскільки такі повідомлення - вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 надсилалися 04.11.2015 року, то строк виконання основного зобов'язання змінився після отримання письмового повідомлення боржниками. Відповідно до умов Додаткової угоди, Боржник має погасити всю суму заборгованості на протязі 30 днів з дня отримання цього повідомлення. Враховуючи що повідомлення Боржник та Іпотекодавець мали б отримати тільки у 2016 році, позов пред'явлено 10.02.2016 року, а тому суд не вбачає пропущення строку позовної давності для пред'явлення Банком будь-яких вимог як до самого Позичальника так і до його Поручителя.

Як вбачається з листа за вихідним номером 08.506-297/96-20194 від 04.11.2015 року, ПАТ «Укрсоцбанк» на адресу ОСОБА_1 надіслано попередження про початок процедури стягнення заборгованості, у тому числі і за рахунок предмету іпотеки, а саме двокімнатної квартири загальною площею 44,5 кв.м, з адресою: АДРЕСА_1. У листі Банк посилається на ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», де вказується, що уразі не виконання або не належного виконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. З цих підстав суд приходить до висновку, що Банком дотримано вимоги Закону «про іпотеку» та умови Іпотечного договору, щодо попередження як Боржника так і Іпотекодавця про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Судом також враховується, що в матеріалах справи знаходяться квитанції від 01.04.2013 року, від 17 червня 2013 року, 29 липня 2013 року, 20 вересня 2013 року, 03 грудня 2013 року, 17 січня 2014 року, 27 травня 2014 року, 20 червня 2014 року, 17 липня 2014 року, 10 вересня 2014 року, з яких вбачається, що ОСОБА_2 вносилися грошові кошти на виконання умов кредитного договору від 25 червня 2008 року за № 2008/13-1-08/322. Представники відповідачки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 пояснювали суду, що в цей період, тобто на протязі 2013-2014 років, грошові кошти на виконання умов кредитного договору вносилися ОСОБА_1, а не ОСОБА_2, а тому гроші внесені у цей час не переривають позовну давність, оскільки відповідно до пункту 7.2. Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах, затвердженої Постановою НБУ № 492 від 12.11.2003 року в редакції від 23.03.2009 року забороняється зарахування іноземної валюти на рахунок фізичної особи від іншої особи через касу банку. Представник позивача пояснив суду, що відповідно до Інструкції на яку посилаються представники відповідачки, працівникам Банку забороняється приймати іноземну валюту від іншої особи, яка Позичальником не являється. Представник позивача допускав можливість підписання квитанцій ОСОБА_1, однак наполягав, що грошові кошти приймалися тільки від ОСОБА_2, який мав бути присутнім особисто. Проаналізувавши пояснення представників обох сторін, суд приходить до висновку, що оскільки доказів щодо наявності скарг на порушення Інструкції працівниками ПАТ «Укрсоцбанку» при прийнятті грошових коштів від інших осіб, які не є Позичальниками Банку, суду не надано, суд критично оцінює покази представників ОСОБА_1 та ОСОБА_2, в тієї частині що грошові кошти за період 2013-2014 роки, на виконання умов кредитного договору від 25 червня 2008 року за № 2008/13-1-08/322 вносилися ОСОБА_1, а не ОСОБА_2 Суд критично ставиться і до правової позиції сторони відповідачки в тієї частині, що ОСОБА_1 на протязі всього часу дії кредитного договору, тобто з 2008 року самостійно сплачувала платежі за кредитом сума яких складає - 33838,37 доларів США, що дорівнює 906 431,80 гривень, а тому фактично виконала свої зобов'язання за Іпотечним договором, оскільки враховуючи як письмові пояснення так і усні пояснення представників відповідачки в судовому засіданні, ОСОБА_2 до 2010 року самостійно сплачував грошові кошти за кредитним договором, а тільки у 2013 та 2014 роках гроші вносилися ОСОБА_1

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

07.07.2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з яким протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника /майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта, ОСОБА_1 на праві власності належить: квартира АДРЕСА_1, житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_7. Оскільки відповідно до Інформаційної довідки, ОСОБА_1 належить на праві приватної власності приватний будинок, в межах даної справи дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не застосовується.

Враховуючи все вищевикладене, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» та задовольняє їх у повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 5025 гривні 00 копійок підлягають стягненню з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача - ПАТ «Укрсоцбанк».

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 16, 526, 530, 543, 549-552, 553, 554 610, 611, 1048- 1050 Цивільного кодексу України, та керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 169, 209, 212-218 Цивільного процесуального кодексу України , ст.ст. 3, 11, 33, 37 Закону України «Про іпотеку»,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, за участю третьої особи - ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити.

В рахунок часткового погашення заборгованості перед ПАТ «Укрсоцбанк» за Договором кредиту № 2008/13-1-08/322 від 25 червня 2008 року в розмірі 1 837 532,80 гривень, який складається з наступного: суми заборгованості за кредитом - 47209,00 доларів США, що еквівалентно 1074539,86 гривень (курс НБУ станом на 11.11.2015 рік - 22.7613), суми заборгованості за відсотками - 22 686,84 доларів США, що еквівалентно 516 382,68 гривень (курс НБУ станом на 11.11.2015 рік - 22.7613), пені за несвоєчасне повернення кредиту - 5619,41 доларів США,що еквівалентно 127905,25 гривень (курс НБУ станом на 11.11.2015 рік - 22.7613), пені за несвоєчасне повернення відсотків - 5215,20, що еквівалентно 118705,01 гривень (курс НБУ станом на 11.11.2015 рік - 22.7613),звернути стягнення на предмет іпотеки, що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору дарування р№ 3-7377, 09.11.1995 року, посвідченого Сьомою Одеською нотаріальною конторою, а саме: двокімнатну квартиру загальною площею 44,5 квадратних метрів, що розташована за адресою:АДРЕСА_1 шляхом реалізації предмету іпотеки з прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження за ціною встановленою нарівні не нижчому ніж визначена ніж визначено на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «БІЗНЕС АССІСТ» у розмірі - 647742 гривні.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (р/р 0004 в Одеському відділені ПАТ «Укрсоцбанк», МФО 300023, ,місцезнаходження: 01033, м. Київ, вулиця Ковпака,29) судовий збір в сумі 5025,00 (п'ять тисяч двадцять п'ять) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене сторонами до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги на протязі десяти днівз дня отримання його копії.

Головуючий: