Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22-ц/778/2367/17 Суддя-доповідач: Кримська О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Кримської О.М.,

суддів: Дашковської А.В.,

Подліянової Г.С.,

секретаря Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Запорізької державної інженерної академії в особі Запорізького гідроенергетичного коледжу Запорізької державної інженерної академії, третя особа - Запорізька державна інженерна академія, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із вказаним позовом, який обґрунтовувала тим, що 01 вересня 1995 року позивачка разом зі своїм чоловіком ОСОБА_4 на підставі ордеру на поселення №17 від 24.11.1995 року ВАТ «Дніпроенергосгіецремонт», виданого на їх ім'я, вселилися у квартиру АДРЕСА_1

У 1996 році у них народилася донька ОСОБА_5, яка з часу народження постійно була зареєстрована та проживала з батьками в зазначеній квартирі.

Відповідно до свідоцтва на право власності від 19.05.2000 року НОМЕР_1, в цілому гуртожиток, що розташований в АДРЕСА_1 належить державі в особі Верховної Ради України на праві державної власності та перебуває на балансі Запорізької державної інженерної академії в особі Запорізького гідроенергетичного коледжу Запорізької державної інженерної академії (далі - ЗГЕК ЗДІА). До 1998 року ЗГЕК ЗДІА крім Міністерства освіти, підпорядковувався також і Міністерству енергетики та електрифікації України (далі - Міненерго).

Листом від 19.04.1997 року №06/08-313 Міненерго повідомило директора Запорізького гідроенергетичного технікуму про те, що не заперечує проти постійного проживання працівників ЗГЕК ЗДІА та підприємств Міненерго України на поверхах, вільних від студентів, і які мають окремий вхід, з наступною приватизацією житла, яке вони займають. В листі також було зазначено, що всі дії ЗГЕК ЗДІА необхідно узгодити з відповідними органами місцевої влади згідно чинного законодавства.

Однак, всупереч вказівкам Міненерго посадові особи ЗГЕК ЗДІА не узгодили всі необхідні формальності після реконструкції гуртожитку з відповідними органами місцевої влади і не вжили заходів для приватизації.

У січні 1998 року Фондом державного майна України було вжито заходів щодо приватизації квартир п'ятого поверху гуртожитку їх мешканцями, але цей процес не був завершений, оскільки весь гуртожиток, у тому числі і п'ятий поверх був переданий на баланс Запорізької державної інженерної академії, яка вийшла з підпорядкування Міненерго до Міністерства освіти та науки.

29 жовтня 2014 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області за №ЗП 94 було зареєстровано Декларацію про готовність об'єкта до експлуатації. Зокрема, в декларації у пункті 13 «Характеристика житлових будинків (з урахуванням результатів технічної інвентаризації) (за наявності)» було зазначено, що кількість поверхів у будинку - 5; кількість квартир у житловому будинку дорівнює 50, з них однокімнатних - 28, двокімнатних - 20, трикімнатних - 2.

Квартира № НОМЕР_2, де мешкає позивачка та члени її сім'ї, розташована на п'ятому поверсі п'ятиповерхового будинку АДРЕСА_1

26.10.2015 року з метою подальшої реалізації свого права на приватизацію квартири державного житлового фонду, позивачка звернулась до директора Запорізького гідроенергетичного коледжу ЗДІА, як до підприємства, що обслуговує будинок, із заявою про видачу їй довідки про склад сім'ї та займані приміщення згідно Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396. Натомість Відповідач листом від 09.11.2015 року №579 безпідставно відмовив у видачі вищезазначеної довідки, посилаючись на ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Позивачка вважає дії відповідача незаконними та неправомірними, оскільки квартира, в якій проживає вона разом з сім'єю, не відноситься до переліку об'єктів, що не підлягають приватизації, передбаченого Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року №2482-XIІ (далі - Закон №2482-XIІ) та Положенням про порядок передачі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженим наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року №396, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29 січня 2010 р. за № 109 /17404, а тому вважає посилання відповідача в листі від 09.11.2015 року № 579 на ст. 2 Закону №2482-XIІ, як на підставу відмови у видачі довідки, необґрунтованим та незаконним, у зв'язку з чим просила суд визнати протиправними дії ЗГЕК ЗДІА щодо відмови у видачі їй довідки про склад сім'ї та займані приміщення в квартирі № НОМЕР_2, розташованій по АДРЕСА_1, та зобов'язати відповідача видати вказану довідку.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03 квітня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

ЗГЕК ЗДІА надано заперечення на апеляційну скаргу ОСОБА_3, в яких вони просить суд відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03 квітня 2017 року без змін (а.с.159-162).

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що у Запорізької державної інженерної академії не має законних підстав для надання довідки про склад сім'ї та займаних приміщень ОСОБА_3. за формою, яка подається для приватизації житлового приміщення.

Колегія суддів погоджується із таким висновком з огляду на наступне.

Вирішуючи спір суд правильно керувався нормами Житлового Кодексу Української РСР, Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність, затвердженим наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 №396 (далі - Положення).

Згідно із ст. 9 Житлового Кодексу Української РСР громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Відповідно до п. 17, 18 Положення громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім'ї на умовах найму квартиру (будинок), окрім інших документів, має подати до органу приватизації, зокрема, довідку про склад сім'ї та займані приміщення.

Відповідно до п. 19 Положення довідка про склад сім'ї та займані приміщення береться громадянином на підприємстві (організації), що обслуговує жилий будинок, гуртожиток. У довідці вказуються члени сім'ї наймача, які зареєстровані та мешкають разом з ним, а також тимчасово відсутні особи, за якими зберігається право на житло.

Звертаючись до відповідача із заявою про видачу довідки про склад сім'ї та займані приміщення ОСОБА_3 посилалася саме на вказане Положення (а.с.16).

Разом із тим, у пункті 3 Положення зазначено, що не підлягають приватизації об'єкти, визначені Законами України «Про приватизацію державного житлового фонду», «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», «Про перелік об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» та іншими законами

Відповідно до ст. 1 Закону України №2482-XII від 19.06.1992 року «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 1 Закону України №500-VI від 04.09.2008 року «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» сфера дії цього Закону не поширюється на громадян, які проживають у гуртожитках, призначених для тимчасового проживання, у зв'язку з навчанням, перенавчанням чи підвищенням кваліфікації у навчальних закладах та у зв'язку з роботою (службою) за контрактом.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно із ордером №17 від 11 грудня 1995 року, виданого на підставі спільного рішення адміністрації профсоюзного комітету підприємства №3 від 24 листопада 1995 року, ОСОБА_3 здобула право на вселення у кімнату НОМЕР_2 студентського гуртожитку (поверх для малосімейних) за адресою: АДРЕСА_1, без права приватизації вказаного приміщення (а.с.29).

Встановлено, що гуртожиток по АДРЕСА_1 згідно із свідоцтвом про право власності НОМЕР_1 від 19.05.2000 року зареєстровано як гуртожиток у цілому, а не як гуртожиток призначений для проживання сімей та одиноких осіб (а.с.9).

Листом Міністерства освіти та науки України №16/210 від 16.12.2010 року підтверджено, що гуртожиток АДРЕСА_1 входить до цілісного майнового комплексу ЗГЕК ЗДІА, знаходиться на балансі та закріплено за ЗГЕК ЗДІА на праві оперативного управління, використовується відповідно до статутних завдань Запорізької державної інженерної академії в особі ЗГЕК ЗДІА, а саме для поселення студентів на період навчання, а тому не може бути переданий до комунальної власності, в приватну (спільну часткову) власність та не підлягає приватизації окремі кімнати у вказаному студентському гуртожитку (а.с.28).

Відповідно до ч. 2 ст. 70 Закону України №1556-VII від 01.07.2014 року «Про вищу освіту» майно закріплюється за державним або комунальним закладом вищої освіти на праві господарського відання і не може бути предметом застави, а також не підлягає вилученню або передачі у власність юридичним і фізичним особам без згоди засновників закладу вищої освіти та вищого колегіального органу самоврядування закладу вищої освіти, крім випадків, передбачених законодавством.

Таким чином, у Запорізької державної інженерної академії в особі Запорізького гідроенергетичного коледжу Запорізької державної інженерної академії відсутні повноваження для видачі ОСОБА_3 довідки про склад сім'ї та займаних приміщень за формою, передбаченою Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність, затвердженим наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 №396.

Правильно встановивши фактичні обставини справи та застосувавши до спірних правовідносин норми права, які їм відповідають, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в позові.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження у суді першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону і матеріалам справи, підстав для його скасування судова колегія не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 317 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03 квітня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді: