Справа № 215/2761/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2017 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу

в складі: головуючого судді - Квятковського Я.А.

за участю секретаря - Пономаренко М.В.

відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» до ОСОБА_1 про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В:

19.08.2017 р. представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» (далі ТОВ «Служба миттєвого кредитування») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

В обґрунтування позову вказує, що 01.03.2016 р. між відповідачем та ТзОВ «Служба миттєвого кредитування» було укладено кредитний договір № 56 (далі Договір), за яким відповідач отримав кредит в розмірі 2000 грн. Відповідно до п.3.3 умов договору ОСОБА_1 зобов'язувалася повернути отримані кошти, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 440 грн. строком до 16.03.2016 р.

16.03.2016 р. відповідач сплатив відсотки за користування кредитом в сумі 440 грн., частково сплатив суму кредиту у розмірі 60 грн. та пролонгував договір строком до 01.04.2016 р.; зобов'язався повернути суму кредити разом з відсотками у розмірі 2560,80 грн., після чого будь-яких виплат здійснено не було .

Відповідач порушує свої зобов'язання, ухиляється від їх виконання, в зв'язку з чим станом на 15.06.2017 р. заборгованість останнього перед ТзОВ «Служба миттєвого кредитування» складає 19632,80 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 1940 грн. та процентами за договором 620,80 грн., а також пені - 17072,00 грн. за період 02.04.2016 - 15.06.2017.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, на позові наполягає.

Відповідач в судове засідання з'явився, позов визнав частково, надав суду письмове заперечення, в якому просив відмовити в задоволенні вимог щодо стягнення пені, оскільки позивачем пропущено строк позовної давності.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що відповідно до заяви - анкети та договору від 01.03.2016 р. відповідач ОСОБА_1 отримала кредит у ТзОВ «Служба миттєвого кредитування» в розмірі 2000 грн. зі строком повернення до 16.03.2016 р., а в подальшому до 01.04.2016 р., та зі сплатою відсотків в розмірі 440 грн. У разі прострочення повернення кредиту відповідач зобов»язувалася сплатити 2% відсотків за кожен день користування кредитом, також неустойку у розмірі 2 %, а.с.3, 10-14. Однак, станом на 15.06.2017 року заборгованість за кредитним договором не погашена і становить 19632,80 грн., яка згідно розрахунку складається з заборгованості за кредитом - 1940 грн., відсотками за користування коштами - 620,80 грн., пеня за несвоєчасне погашення боргу - 17072,00 грн. за період 02.04.2016 - 15.06.2017 року, а.с. 15-19.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконувати належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Як випливає зі змісту ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

З урахування викладеного та враховуючи неналежне виконання своїх зобовязань за договором, позов в частині стягнення з відповідача основного боргу та відсотків за користування коштами підлягає задоволення.

Згідно до ст.ст.549,550 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Відповідно до ч.2 ст.258 ЦК України, передбачено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Отже, аналіз норм статті 266, частини другої статті 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Як випливає з матеріалів справи, строк повернення заборгованості за договором було пролонговано до 01.04.2016 р. Станом на 01.04.2016 кредит відповідач погашено не було, та з цього часу у позивача виникло право на стягнення пені в межах 12-місячного періоду.

Однак позивач ТзОВ "Служба миттєвого кредитування звернулось до суду з позовом 20.06.2017, згідно штемпелю на поштовому конверті, а.с.26, тобто з пропуском строку позовної давності.

Згідно до ч.ч.3, 4 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові

Отже, суд приходить до висновку, що в задоволенні вимоги щодо стягнення пені за несвоєчасне повернення кредиту слід відмовити, оскільки позивачем пропущено строк позовної давності.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме 208 грн. судового збору.

На підставі вищевикладеного ст.ст. 258, 261, 267, 526, 527, 530, 549, 625, 1050, 1054 ЦК України, та керуючись ст.ст. 10, 27, 31, 60, 88, 169, 212-215 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» до ОСОБА_1 про стягнення боргу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» заборгованість за кредитним договором №56 від 01.03.2016 р. у розмірі 2560 (дві тисячі п"ятсот шісдесят) грн. 80 коп., яка складається з заборгованості за кредитом 1940 грн., відсотків за договором 620,80 грн.

Стягнути з ОСОБА_1, (індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» судовий збір у розмірі 208 (двісті вісім) грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене особами, які беруть участь у справі до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-и денний строк з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: