Справа № 521/5637/17
Провадження № 2/521/3357/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого судді Гуревського В.К.
За секретаря Ардаковської А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності, -
Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів, просила суд визнати договір № Н/96-0453 купівлі-продажу нерухомого майна квартири АДРЕСА_1, укладений 29 квітня 1996 року на Одеській універсальній товарній біржі «Центр», між ОСОБА_5, з однієї сторони, та ОСОБА_2, ОСОБА_3, діючою від свого імені та від імені та в інтересах своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_4, з другої сторони, дійсним, посилаючись на обґрунтування своїх вимог на такі обставини.
Правочин оформлявся на Одеській універсальній товарній біржі «Центр» 29 квітня 1996 року, був укладений між сторонами, всіх істотних умов угоди дотримано. Позивач є спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 (чоловік позивача), на спадкове майно, але їй в прийнятті спадщини було відмовлено, тому що договір купівлі-продажу був укладений на біржі. На сьогоднішній момент позивач проживає в спірній квартирі, сплачує комунальні послуги. Враховуючи, що сторони виконали свої обов'язки за договором, позивач просить визнати у судовому порядку правочин дійсним та право власності на вищезазначену квартиру. В позасудовому порядку позивач не може вирішите це питання.
Позивач надали до суду заяви про слухання справи за їх відсутністю, на позовних вимогах наполягала у повному обсязі та не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідачі в судове засідання не з'явилися повторно, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися в установленому законом порядку, поважних причин неявки в судове засідання суду не представили. Суд у зв'язку з неявкою відповідачів, та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача ухвалив слухати справу за відсутності відповідачів, що не з'явилися, у порядку заочного розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних причин. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів.
ОСОБА_5, з однієї сторони, та ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діяла від свого імені та від імені та в інтересах своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_4, з другої сторони, уклали договір №Н/96-0453 купівлі-продажу нерухомого майна квартири АДРЕСА_1, що укладений 29 квітня 1996 року на Одеській універсальній товарній біржі «Центр».
Вищевказана квартира складається з 3-х кімнат житловою площею 45,7 кв. м., загальною площею 67,4 кв. м., та належала ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого УЖКГ Одеського міськвиконкому 23 квітня 1996 року, за №6-5294, зареєстрованого в КП «ОМБТІ та РОН» 24 квітня 1996 року під №503 стор. 95 кн. 156 пр.
Підтвердженням наміру сторін, досягнення домовленості щодо усіх істотних умов договору, а також змісту умов домовленості про передачу права власності на спірну квартиру є договір купівлі-продажу №Н/96-0453 від 29 квітня 1996 року, укладений на Одеській універсальній товарній біржі «Центр» без наступного нотаріального посвідчення договору.
Після укладення зазначеного договору сторони повністю виконали всі його умови. Факт передачі покупної ціни продавцями від покупця, підтверджується пунктом 5 умов зазначеного договору №Н/96-0453, зареєстрованого на Одеській універсальній товарній біржі «Центр», відповідно до якого продавцями отримана сума за відчужувану квартиру.
Підтвердженням виконання сторонами договору є видача покупцям екземпляру договору, другий екземпляр залишений на збереження на біржі. Оскільки сторонам виданий один екземпляр зазначеного договору купівлі-продажу нерухомого майна - спірної квартири, що зареєстрований в КП «ОМБТІ та РОН» і наданий суду, квартира продавцями передана покупцю, суд вважає, що до покупця перейшло право власності на спірну квартиру. До укладання зазначеного договору купівлі-продажу нерухомого майна це житло належало на праві власності відповідачам, тому згідно ст. 225 ЦК УРСР відповідачі, як власники майна, вправі був здійснювати її відчуження.
ОСОБА_5 помер 25 квітня 2016 року.
Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 (чоловік позивача), на спадкове майно, але їй в прийнятті спадщини було відмовлено, тому що договір купівлі-продажу був укладений на біржі, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-ЖД № 452281 від 26 квітня 2016 року запис № 4382, свідоцтво про одруження серії І-ФП №046751 від 20 квітня 2001 року, запис №134, постанова про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину Пятої Одеської державної нотаріальної контори від 19 грудня 2016 року.
Враховуючи те, що правовідносини між сторонами виникли під час дії Цивільного кодексу України 1963 року, тому мають регулюватися саме його нормами.
Відповідно до ст. 153 ЦК Української РСР 1963 року договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах.
За положеннями ст. 227 ЦК Української РСР 1963 року, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу).
Разом з тим, згідно ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» № 1957 XII від 10 грудня 1991 року в редакції, яка діяла на час укладання договору купівлі-продажу в 1998 році, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Угода вважалась укладеною з моменту її реєстрації на біржі.
Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою виконавчої сторони визнати угоду дійсною. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення угоди не потребується.
На підставі ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 3 ст. 334 ЦК України передбачено, що право власності за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.
Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
В теперішній час позивач має прийняти в спадщину належне майно, тобто квартиру АДРЕСА_1, але нотаріально посвідчити зазначений договір, укладений на Одеській універсальній товарній біржі «Центр», позивач не має можливості, оскільки одна із сторін правочину помер та відповідачі ухиляються від його нотаріального посвідчення.
Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Судом встановлено, що з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. У зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України.
У звязку з тим, що в судовому засіданні встановлений факт ухилення відповідачів від нотаріального посвідчення угоди і така можливість фактично втрачена, правочин підлягав державній реєстрації і така реєстрація була проведена, враховуючи неможливість вирішення цього питання в іншому порядку, ніж судовому, суд приходить до висновку про необхідність захисту прав позивача шляхом задоволення позову в цій частині.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. За ч. 1 статті 15 цього Кодексу кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.
Керуючись ст. ст. 16, 220, 328, 334, 640, 1217, 1218, 1261, 1268 ЦК України, ст. ст. 47, 153, 227 ЦК Української РСР (1963 р.), ст. ст. 11, 15, 60, 61, 174, 213, 215, 224-226, 228 ЦПК України, СУД
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати договір № Н/96-0453 купівлі-продажу нерухомого майна квартири АДРЕСА_1, загальною площею 67,4 кв. м., житловою площею 45,7 кв. м., укладений 29 квітня 1996 року на Одеській універсальній товарній біржі «Центр», між ОСОБА_5, з однієї сторони, та ОСОБА_2, ОСОБА_3, діючою від свого імені та від імені та в інтересах своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_4, з другої сторони, - дійсним.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 67,4 кв. м., житловою площею 45,7 кв. м. у порядку спадкування за законом після ОСОБА_5, померлого 25 квітня 2016 року.
Рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача шляхом звернення із заявою про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.К.Гуревський