Гусятинський районний суд Тернопільської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2017 р. Справа № 596/2005/16-ц

Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі : головуючого судді Лисюк І.О.

при секретарі Федорів О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Гусятин справу за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в справі за позовом ОСОБА_1 до Гусятинської селищної ради Гусятинського району Тернопільської області про визнання незаконним та скасування розпорядження про звільнення, поновлення на роботі, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача на його користь 2000,00 грн. витрат на правову допомогу, посилаючись на те, що судом не було вирішено дане питання при ухваленні рішення 20 жовтня 2016 року.

У судове засідання сторони не з'явилися.

З огляду на те, що неявка сторін не перешкоджає вирішенню даного питання, суд, в порядку ч.3 ст.220 ЦПК України, ухвалив розглядати заяву за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 20 жовтня 2016 року позов ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування розпорядження про звільнення, поновлення на роботі - задоволено. Визнано незаконним та скасовано розпорядження Гусятинського селищного голови № 143 від 23 серпня 2016 року Про звільнення з посади директора Комунального підприємства «Водоканал-сервіс» ОСОБА_1, та розірвання із ним контракту. Поновлено ОСОБА_1 на посаді директора Комунального підприємства «Водоканал сервіс» з 23 серпня 2016 року. Стягнуто з Гусятинської селищної ради Гусятинського району Тернопільської області на користь держбюджету Гусятинського району судовий збір - 551 гривню 20 копійок.

У відповідності до ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною першою ст.88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Як вбачається з поданої заяви, позивач просить на підставі ст. ст. 84,87 ЦПК України стягнути з відповідача витрати на правову допомогу, повязані з залученням адвоката ОСОБА_2 до участі у розгляді справи.

Згідно ст.84 ЦПК України, витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до ст.47 цього Кодексу учасниками цивільного процесу, крім осіб, які беруть участь у справі (сторони, треті особи, представники сторін та третіх осіб), є секретар судового засідання, судовий розпорядник, свідок експерт, перекладач, спеціаліст, особа, яка надає правову допомогу.

Положеннями ст.56 ЦПК України, правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Особа, зазначена в частині першій цієї статті, має право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії, долучених до справи документів, бути присутнім у судовому засіданні.

Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі.

Як було встановлено судом, інтереси позивача ОСОБА_1 під час розгляду справи судом на підставі довіреності представляв ОСОБА_3

Адвокат ОСОБА_2 жодного разу не приймав участі у судових засіданнях та не знайомився з матеріалами справи.

Крім того, із матеріалів справи та змісту судового рішення вбачається, що суд вирішував питання про судові витрати у відповідності до положення пункту 6 частини 1 статті 214 ЦПК України та абзацу 4 пункту 4 частини 1 статті 215 цього Кодексу.

Нормами Цивільного процесуального кодексу України не передбачено повторного вирішення питання про розподіл судових витрат у справі, зокрема й у порядку встановленому для ухвалення додаткового рішення у справі, тому немає підстав для задоволення заяви з питань поставлених позивачем.

В матеріалах цивільної справи на момент її розгляду судом були відсутні будь-які докази понесення відповідачем витрат на правову допомогу, в тому числі на вивчення нормативної бази та оформлення позовної заяви. Квитанція до прибуткового касового ордера №14 від 19 вересня 2016 року була надана суду заявником лише разом із заявою про ухвалення додаткового рішення. (а.с.190).

Відсутність вказаного платіжного документа унеможливлювало вирішення судом питання про розподіл цієї суми як судових витрат при ухваленні рішення суду. Заяв чи клопотань щодо розподілу судових витрат при розгляді справи у суді не заявлялось.

Ураховуючи наведене, підстав для ухвалення додаткового рішення не має, а тому заяву ОСОБА_1 слід залишити без задоволення та відмовити в ухваленні додаткового рішення.

Відповідно до частини 5 статті 220 ЦПК України про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 40, 42, 44, 56, 79, 84, 88, 220 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Гусятинської селищної ради Гусятинського району Тернопільської області про визнання незаконним та скасування розпорядження про звільнення, поновлення на роботі - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня його проголошення.

Суддя - підпис

З оригіналом вірно

Суддя Гусятинського районного суду І.О. Лисюк