Роздільнянський районний суд Одеської області
Справа № 511/1209/17
Номер провадження: 2/511/571/17
13 липня 2017 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Панчук А. І.,
при секретарі Міщенко М.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Роздільнянська міська рада Одеської області про визнання таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, про зняття особи з реєстрації місця проживання,
26 червня 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою за адресою: АДРЕСА_1; та зняти з реєстраційного обліку громадянина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 по вказаній адресі.
Свої вимоги мотивує тим, що вона є власницею квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2. Крім неї по вказаній адресі, що належить їй на підставі договору купівлі продажу, реєстровий №3788 від 27.09.1996 року, зареєстровані члени її родини, а саме дочка - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 та відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5. Однак з дати реєстрації і по теперішній час за вищевказаною адресою не проживає, будь-яких витрат по оплаті комунальних послуг не несе, в звязку з чим просить позов задовольнити.
Позивач у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, у якій заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, просила справу розглянути без її участі у заочному порядку.
Відповідач ОСОБА_6 у судове засідання не зявився, за місцем реєстрації не проживає, про зміну місця проживання не повідомляв, а тому вважається таким, що повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Поштове повідомлення наявне в матеріалах справи (а.с.).
Третя особа Роздільнянська міська рада Одеської області у судове засідання не зявилися, надали суду заяву, в якій просили провести судове засідання без участі їх представника.( а.с.).
Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного належним чином, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, ознайомившись та дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, громадянка України, її особа посвідчена паспортом серії КЕ 803970, виданого Роздільнянським РВ УМВС України в Одеській області 04.12.1997 року (а.с.13).
Також судом встановлено, що ОСОБА_1 є власницею квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу квартири, реєстровий №3788 від 27.09.1996 року.
Наявність квартири підтверджується договором купівлі продажу та технічним паспортом на квартиру за адресою: АДРЕСА_3, загальною площею 31,00 кв.м., житловою площею 23,60 кв.м. ( а.с.6-7).
Таким чином, позивач володіє вищезазначеною квартирою, а тому має право вимагати усунення перешкод у користуванні та розпорядженні своєю власністю.
Згідно довідки виданої Виконавчим комітетом Роздільнянської міської ради Одеської області від 29.06.2017 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, дійсно зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_8(а.с.17)
Згідно акту про обстеження умов мешкання позивача ОСОБА_1 від 15.06.2017 року, складеного комісією у складі: заступника міського голови ОСОБА_7, начальника загального відділу ЖКГ, містобудування та архітектури ОСОБА_8 та начальника загального відділу ОСОБА_9 сусідів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_2, зареєстрований ОСОБА_2, 25.01.1967 народження, але зі слів сусідів громадянин ОСОБА_2 за місцем реєстрації не проживає з 2005 року й до теперішнього часу. ( а.с.12 ).
Як власник квартири ОСОБА_1 реалізувати своє право на володіння, користування та розпорядження власним майном не може через реєстрацію в її квартирі відповідача, зокрема позивач постійно вимушена нести щомісячні витрати по сплаті комунальних послуг.
Таким чином, на підставі наявних у справі доказів судом достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_6 на теперішній час зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9, однак в належній позивачеві ОСОБА_1 квартирі не проживає без поважних причин, з дати його реєстрації за вказаною адресою, витрат на утримання квартири не несе, квартира для проживання не використовує, а тому втратив право користування вказаним житлом з моменту реєстрації в квартирі.
Позивач заперечує проти реєстрації відповідачів за вказаною адресою, так як дані обставини перешкоджають йому в реалізації права володіння та користування належній їй на праві власності майном.
Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до статей 316-317 Цивільного кодексу України право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежного від волі інших осіб. Власнику надається право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України).
Згідно до ст. 150 ЖК України, громадяни які мають у приватній власності житловий будинок, квартиру користуються ним (нею) для особистого проживання та проживання членів їх сімей та вправі розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Так, відповідно до ст.391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положеннями Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
З погляду Європейського Суду повага власності основний метод права, міжнародного й внутрішнього дотримання. У Конвенції говориться, що держава зобов'язана дотримувати, виконувати, зміцнювати, захищати й забезпечувати права власності фізичних і юридичних осіб. Порушення Конвенції й Протоколів будуть тоді, коли піде недотримання, невиконання й не забезпечення державою зазначених норм.
Відповідно до ст.1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».
В силу ст.13 розділу І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Протокол № 1 стаття 1 «Захист власності» говорить «Кожна фізична або юридична особа має право на повагу своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». Тим самим у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод чітко встановлено: право власності кожної фізичної і юридичної особи, неурядової організації й групи приватних осіб, повинне поважаться.
У першу чергу ця повага повинна виходити від держави й втілюватися у вигляді прийняття законодавчих, виконавчих дій, що захищають право власності від незаконних зазіхань із боку кого б то не було.
Як встановлено матеріалами справи та було вище зазначено, що ОСОБА_2 на даний час позбавлений права володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю.
Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що в даному випадку вимоги ОСОБА_1, як власниці квартири, оскільки реєстрація відповідача в належній їй квартирі, порушує її право власності, створює перешкоди в користуванні власністю.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.
Відповідно до ст.79 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Частиною 1 ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Судом встановлено, що при подачі позову, позивач сплатив судовий збір у розмірі 640 грн.00коп. (а.с.1-2). та витрати на правовоу допомогу у розмірі 300 грн. (а.с.3).
За таких обставин, сплачений ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640 грн.00 коп., та витрати на правовому допомогу у розмір 300 грн. підлягають стягненню з відповідача на її користь.
Керуючись ст.ст.319,346,383,386,391 ЦК України, ст.ст.10,11,209,212, 214-215,224-226 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Роздільнянська міська рада Одеської області про визнання таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, про зняття особи з реєстрації місця проживання - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. В іншій частині позову відмовити.
Вказане рішення є підставою для зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь позивача ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 300 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Роздільнянський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А. І. Панчук