РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2017 року Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючої судді - Панас О.В.

при секретарі - Корнійчук А.В.

з участю:

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації втрати доходів за порушення строків їх виплати, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду з позовною заявою , вимоги за якою 17.11.2017 р. були уточнені, до Приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації втрати доходів за порушення строків їх виплати та просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість із виплати середнього заробітку за час затримки повного розрахунку у розмірі 35897,88 грн., та заборгованість із виплати компенсації втрати доходів за порушення строків їх виплати в розмірі 1184,83 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 22.07.2010 р. між ВАТ «Рівнеазот» ( на даний час приватне акціонерне товариство «Рівнеазот») було укладено безстроковий трудовий договір.

Наказом № 1677 від 29.06.2017 р. був звільнений з займаної посади на підставі ч.3 ст. 38 КЗпП України з 30.06.2017 року.

Розрахунку при звільненні з ним не проведено.

Розрахункові кошти отримав 13.09.2017 р. згідно наказу Рівненського міського суду, проте середній заробіток за час затримки виплачено не було.

Розрахунок середнього заробітку за період з 01.07.2017 р. по 12.09.2017 р. становитиме (середньоденний (годинний) заробіток) х (число робочих днів/годин):Липень 2017 р. -21 день, серпень 2017 р. -22 дні, вересень 2017 р. -8 днів.

Отже, ПрАТ « Рівнеазот» зобовязаний виплатити йому середній заробіток за період з 01.07.2017 р. по 12.09.2017 року (51 роб.днів х 8 х 87,9850), що становить 35897,88 грн.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю в межах доводів уточненої позовної заяви, просив позов задовольнити повністю.

Представник ПрАТ «Рівнеазот» ОСОБА_2 заперечив проти задоволення позовних вимог, покликаючись на ту обставину, що вини ПрАТ « Рівнеазот» у невиплаті належних звільненому працівникові сум немає, оскільки ПрАТ» Рівнеазот» не отримало всіх належних сум за надані послуги від РОВКП «Рівнеоблводоканал. Крім того, з 07 березня 2017 року на підприємстві повністю обмежили поставку природного газу, не давши змоги виробити продукцію. Вважає, що ПрАТ « Рівнеазот», порушуючи строки розрахунку із звільненими працівниками діяв у стані крайньої необхідності, а тому на підставі ч.2 ст. 1171 ЦК України просить суд звільнити ПрАТ « Рівнеазот» від відшкодування шкоди частково або повністю.

За таких обставин, просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослiдивши письмовi докази по справi, та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов пiдлягає до задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював на ПрАТ «Рівнеазот» та з 30.06.2017р. звільнений з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, у звязку з невиконанням власником законодавства про працю згідно наказу № 1677-ВК від 29.06.2017 року. Розрахунок на день звільнення з ним не проведено.

Встановлено, що розрахункові кошти ОСОБА_1 отримав 13.09.2017 р. згідно судового наказу Рівненського міського суду.

Відповідно до частини 1статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно із ст.47, частиною 1 статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1статті 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені встатті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку.

Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості сум належних при звільненні роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

Така правова позиція, яка відповідно до положеньстатті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України, викладена в постанові Верховного Суду України від 29.01.2014 р. у справі № 6-144цс13.

Так, вимога ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненнні стосуються періоду з 01.07.2017року по 12.09.2017року, повний розрахунок з ОСОБА_1 не проведено по 12.09.2017р..

За таких обставин та враховуючи те, що мало місце порушення ст.ст. 116,177 КЗпП , суд приходить до висновку , що позов підлягає задоволення , та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненнні за період з 01.07.2017 р. по 12.09.2017 р., що становить 51 роб. днів .

З довідки про середню заробітну плату № 2337 від 16.11.2017р. вбачається, що загальна сума доходу ОСОБА_1 за квітень-травень 2017 року становить 18934,37 грн., середньогодинна заробітна плата становить 87,9850 грн., виходячи з того, що в квітні ним було відпрацьовано 127,00 годин, в травні 88,20 годин, а всього 215,20 годин за період квітень-травень 2017 року.

Період затримки розрахунку з позивачем складає: з 01.07.2017 року року по 12.09.2017 року включно, заборгованість становить 35 897,88 грн. з розрахунку : 51 роб.день (період затримки) х 703,88 грн. (середньоденна зарплата з розрахунку 87,9850 середньогодинна зарплата х 8 год./день) = 35 897 грн.88 коп.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Згідно ст. 3 вказаного Закону сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місячць (після утримання податків і обовязкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу ( інфляція місяця, за який виплачується дохід, до уваги не береться).

Згідно розрахунку, сума компенсаційних виплат, що підлягає сплаті позивачу становить 1184,83 грн.

Суд не приймає до уваги покликання представника відповідача на той факт, що невиплата заробітної плати позивачу відбулась у стані крайньої необхідності, а відтак на підставі ч.2 ст. 1171 ЦК України суд може звільнити ПрАТ «Рівнеазот» від відшкодування шкоди оскільки право позивача на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку є абсолютним і виникає із трудових правовідносин, і до вказаних правовідносин не можуть застосовуватись норми, які випливають із деліктних зобов»язань, оскільки правила ст. 1171 ЦК України застосовуються при вирішенні спору, що стосуються відшкодування шкоди..

Суд визнає безпідставними і покликання представника відповідача на відсутність їх вини у невиплаті заробітної плати, оскільки подані ним докази, зокрема, рішення міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі про призупинення дії антидемпінгових мит та рішення Господарського суду Рівненської області про стягнення з ОВКПВ КГ «Рівнеоблводоканал» на користь ПрАТ « Рівнеазот» заборгованості, жодним чином не свідчать про відсутність вини відповідача щодо невиплати заборгованості із заробітної плати позивачу.

Відповідно до ст. 88 ЦПК судові витрати - судовий збір в сумі 640,00 грн., підлягає до стягнення з відповідача в прибуток державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 82, 88, 212-215, 223, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

Керуючись ст.ст. 10, 60, 82, 88, 212-215, 223, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" , КОД на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 35 897 (тридцять пять тисяч вісімсот девяносто сім) грн. 88 коп. та заборгованість із виплати компенсації втрати частини доходу у випадку порушення встановлених строків їх виплати в сумі 1184(одна тисяча сто вісімдесят чотири) грн.. 83 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" , КОД судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп. в прибуток державного бюджету України.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О.В.Панас