АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/2495/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1727/17Головуючий у 1-й інстанції Куцин В. М. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Кузнєцової О.Ю., Гальонкіна С.А.

при секретарі: Радько О.М.,

за участю: позивача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05 травня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Біликівської сільської ради Миргородського району про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, та позовом третьої особи, яка заявляю самостійні вимоги щодо предмета спору: ОСОБА_3 до Біликівської сільської ради Миргородського району, ОСОБА_2 про встановлення факту проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на частину земельної ділянки в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом до Біликівської сільської ради Миргородського району, посилаючись на те, що після смерті ОСОБА_4 яка була його матір'ю, відкрилася спадщина на земельну ділянку(пай), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,8766 гектара, кадастровий номер НОМЕР_1, розташовану на території Біликівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, право власності на яку було підтверджено державним актом на право власності на земельну ділянку. Він є спадкоємцем по закону після смерті матері, інших спадкоємців не має, оскільки крім нього ніхто не звернувся із заявою про прийняття спадщини. При зверненні до органів нотаріату для оформлення спадщини, йому було відмовлено в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа. Так як місце знаходження Державного акта йому невідоме, тому позивач з метою захисту своїх прав змушений звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 27 січня 2017 року до участі у справі залучено ОСОБА_3 в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, який є спадкоємцем першої черги, оскільки є рідним братом позивача та сином спадкодавця ОСОБА_4 (а.с.40).

В ході судового розгляду ОСОБА_3 заявив самостійні вимоги на предмет спору. Звернувся з позовом про встановлення факту постійного проживання його із спадкодавцем ОСОБА_4 на час смерті останньої та визнання за ним права власності в порядку спадкування на 1/2 частину земельної ділянки площею 3,88 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташовану на території Біликівської сільської ради Миргородського району Полтавської області.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05 травня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 - задоволено.

Визнано за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем села Марченки Миргородського району Полтавської області в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4, право власності на земельну ділянку, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,8766 гектара, кадастровий номер НОМЕР_1, розташовану на території Біликівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, що належала ОСОБА_4, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія НОМЕР_2 від 19 жовтня 2004 року.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Біликівської сільської ради Миргородського району, ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання на час відкриття спадщини із спадкодавцем ОСОБА_4, та визнання права власності на ? частину земельної ділянки, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,88 гектара, розташовану на території Біликівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, що належала ОСОБА_4, - відмовлено.

З даним рішенням не погодився третя особа, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_3 та подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні його позовних вимог та ухвалити нове, яким задовольнити його вимоги у повному обсязі.

Апелянт вважає висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Вказує на те, що суд помилково вважав недоведеним факт його спільного проживання з матір?ю на момент її смерті, внаслідок чого необгрунтовано відмовив у задоволенні його вимог.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність та обгрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін, приходить до висновку, що скарга не підлягає до задоволення.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив та оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

З матеріалів справи вбачається, що громадянка ОСОБА_4 померла в селі Лещенки Миргородського району Полтавської області, що підтверджується копією свідоцтва про її смерть (а.с. 6).

Внаслідок її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки: площею 3,8766 га у межах згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1, виданого на підставі розпорядження Миргородської райдержадміністрації №207 від 14 вересня 2004 року, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташована на території Біликівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, що підтверджується світлокопією Державного акту та витягом з Державного земельного кадастру на земельну ділянку( а. с. 9-12).

ОСОБА_2, який є спадкоємцем за законом, оскільки згідно свідоцтва про народження НОМЕР_3 виданого 24 січня 1962 року є її сином (а.с.7), звернувся у визначені законом строки до органів нотаріату із заявою про наміри прийняти спадщину, що підтверджується повідомленням приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Смага Л.М. та інформаційною довідкою із Спадкового реєстру (а.с.21,22) однак у видачі свідоцтва про право на спадщину у виді земельної ділянки після померлого спадкодавця йому відмовлено в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну ділянку(а.с.13).

З повідомлення в.о. начальника Управління Держгеокадастру в Миргородському районі Полтавської області та згідно даних Державного земельного кадастру судом встановлено, що за ОСОБА_4 зареєстрована земельна ділянка площею 3,8766 га у межах згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_2 від 19 жовтня 2004 року з кадастровим номером НОМЕР_1 на території Біликівської сільської ради Миргородського району Полтавської області (а.с.14,10-12).

Окрім цього встановлено, що ОСОБА_3, який також є сином спадкодавиці ОСОБА_4, не звернувся до органів нотаріату із заявою про наміри прийняти спадщину.

Вирішуючи питання щодо правомірності рішення місцевого суду в частині встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Згідно положень пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», - якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно норми з ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Нормами ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд вірно посилався на роз?яснення Вищого спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ в Інформаційному листі №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», зазначаючи, що місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.

Аналіз чинного законодавства приводить до висновку, що при доведенні факту спільного проживання, перш за все особою має бути доведено спільність побуту (ведення спільного господарства), а також прав і обов'язків, які витікають із цього.

ОСОБА_3, доводячи факт постійного проживання зі спадкодавцем, посилався виключно на здійснення догляду за матір?ю, у зв?язку з отриманою нею травмою, що є тимчасовим явищем, і не може ототожнюватися із постійним проживанням особи за певною адресою.

Ці обставини підтверджені і показами свідків, іншими письмовими документами (заявами про надання відпустки для здійснення догляду, висновком лікарняно-консультативної комісії миргородської ЦРЛ 3 22).

Сам апелянт не заперечував і того факту, що за його місцем реєстрації він проживав з сім?єю, з якою не припинилися відносини, а отже і взаємні права та обов?язки.

Згідно з вимогами ст. 11,57-66 ,212 ЦПК України особа, яка бере участь в справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Суд оцінює належність, допустимість достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Сторонам належним чином було роз'яснено їх процесуальні права, попереджено про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій та цими правами сторони розпорядилися диспозитивно.

ОСОБА_3 не надав належних та переконливих доказів у підтвердження підстав свого позову.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частиною 1 статті 1225 ЦК України передбачено, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом зокрема із правочинів і вважається набуте правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або законність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З урахуванням викладеного, суд обгрунтовано дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та відмову у задоволенні позову ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги не містять належних доказів у спростування висновків місцевого суду.

На підставі вищевикладеного, судова колегія не вбачає порушень процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05 травня 2017 року.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05 травня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя : /підпис/ П.С. Абрамов

Судді: /підпис/ О.Ю. Кузнєцова /підпис/ С.А. Гальонкін

З оригіналом згідно:

суддя апеляційного суду

Полтавської області ___________ П.С. Абрамов