справа № 361/856/16-ц
провадження № 2-п/361/49/17
УХВАЛА

06 липня 2017 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1,
за участю секретаря ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву відповідача ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення суду,

в с т а н о в и в :

У квітні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою, у якій просила переглянути та скасувати заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_5, Бобрицька сільська рада Броварського району Київської області, Броварська районна державна нотаріальна контора Київської області про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування заяви зазначала, що 20 квітня 2017 року з Єдиного реєстру судових рішень вона дізналася про ухвалене судом заочне рішення у вказаній вище справі, яким позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено повністю. Вважає дане заочне рішення таким, що підлягає скасуванню, а позов ОСОБА_4 відхиленню, виходячи з наступного.

У порушення вимог цивільного процесуального закону про дату, час і місце судового засідання вона належним чином повідомленою не була, жодних судових повісток на її адресу не надходило. Єдиною інформацією, яку вона одержувала від суду, була ухвала суду про відкриття провадження у цій справі, яку вона оскаржувала в установленому законом порядку. Після чого ніяких повідомлень про призначені у справі судові засідання вона не отримувала.

При розгляді зазначеної справи судом не були досліджені та враховані важливі фактичні обставини, що мають істотне значення для ухвалення у справі законного рішення. Зокрема, судом не враховано той факт, що позивач не є власником житлового будинку із надвірними будівлями, що знаходяться у селі Бобрик Броварського району Київської області по вулиці Шевченка, 66, який належав спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 03 жовтня 1992 року, тому предявляти позов про визнання права власності законних підстав вона не має.

Обовязковою умовою звернення до суду з позовом про визнання в порядку спадкування права власності на майно є наявність обґрунтованої відмови нотаріуса щодо реєстрації права власності. Позивач для реєстрації права власності на свою частку у житловому будинку до нотаріуса не зверталася, заявлені вимоги про визнання права власності на частку у спадковому майні є передчасними та такими, що не підлягають задоволенню.

Крім того, вона, ОСОБА_3, не є належним відповідачем у даній справі, оскільки на момент ухвалення заочного рішення не була володільцем чи власником житлового будинку, право власності на частку якого хоче визнати за собою позивач. У разі якщо майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право звернутися до суду на підставі ст. 388 ЦК України з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним або визнання права власності. Обраний ОСОБА_4 спосіб захисту порушеного права є неналежним.

Особи, які беруть участь у справі, будучи повідомленими про час і місце розгляду заяви у судове засідання не зявилися, їхня неявка згідно із ч. 1 ст. 231 ЦПК України розгляду заяви не перешкоджає.

Представник позивача ОСОБА_6 подав до суду заперечення на заяву відповідача ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення суду, у яких просить залишити дану заяву без задоволення, посилаючись на те, що не може бути скасоване правильне по суті та справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Перевіривши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

12 грудня 2016 року заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області, ухваленим у цивільній справі № 361/856/16-ц, позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_5, Бобрицька сільська рада Броварського району Київської області, Броварська районна державна нотаріальна контора Київської області про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на спадкове майно задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_7, яка померла 24 лютого 2014 року, право власності на 1/3 частку житлового будинку із надвірними будівлями, що знаходяться у селі Бобрик Броварського району Київської області по вулиці Шевченка, 66, який належав спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 03 жовтня 1992 року, та визнано частково недійсним у цій частині свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 03 червня 2015 року Броварською районною державною нотаріальною конторою Київської області на імя ОСОБА_3

Згідно із ч. 3 ст. 231 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Виходячи з наведеного, скасування заочного рішення судом, що його ухвалив, можливе лише у випадку встановлення наявності двох обставин: неявки відповідача у судове засідання, у якому ухвалено заочне рішення саме з поважних причин, та докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За змістом ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

У ч. 1 ст. 77 ЦПК України встановлено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_3 про час і місце розгляду справи неодноразово повідомлялася судом належним чином поштою рекомендованими листами із повідомленнями за зареєстрованим місцем її проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Ця адреса місця проживання відповідача зазначена і в апеляційних скаргах, які подавались її представниками ОСОБА_8 і ОСОБА_9 на ухвалу суду про відкриття провадження у даній справі, а також у довіреностях відповідача, виданих на імя останніх, на представництво її інтересів у суді (т. 1 а. с. 109, 113, 118, 125, 160, 163, 203, 219, 220, 231, 232, 235, 236).

Зазначена вище адреса місця проживання ОСОБА_3 вказана і у заяві про перегляд заочного рішення суду від 12 грудня 2016 року, поданою нею до суду особисто (т. 2 а. с. 13-18).

Про зміну свого місця проживання або місцезнаходження відповідач ОСОБА_3 суд не повідомляла, будь-яких поважних причин її неявки у судові засіданні не наведено. Доводи відповідача про те, що вона не була обізнаною про призначені у справі судові засідання, є безпідставними, на матеріалах справи та вимогах закону вони не ґрунтуються.

Не наведено відповідачем ОСОБА_3 у заяві про перегляд заочного рішення суду і доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено наявність у позивача ОСОБА_4 права на спадкування за законом 1/3 частки житлового будинку із надвірними будівлями, розташованих за адресою: село Бобрик Броварського району Київської області, вулиця Шевченка, 66, що на праві власності належали померлій 24 лютого 2014 року матері сторін ОСОБА_7

Враховуючи той факт, що 03 червня 2015 року ОСОБА_3 нотаріальною конторою видано свідоцтво на все зазначене нерухоме майно, чим порушено спадкові права ОСОБА_4, суд дійшов обґрунтованого висновку про визнання частково недійсним вказаного свідоцтва про право на спадщину за законом.

Посилання відповідача ОСОБА_3 у заяві на те, що позивач ОСОБА_4 не має законних підстав звертатися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно та нею невірно обраний спосіб захисту порушеного права є необґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що підстави для скасування заочного рішення суду від 12 грудня 2016 року відсутні, тому заява ОСОБА_3 про перегляд цього заочного рішення суду задоволенню не підлягає.

У ч. 4 ст. 231 ЦПК України встановлено, що уразі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 209, 210, 212, 231, 232 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2016 року, ухваленого у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_5, Бобрицька сільська рада Броварського району Київської області, Броварська районна державна нотаріальна контора Київської області про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на спадкове майно залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Дутчак І. М.