Справа № 226/1075/17
Справа № 226/1075/17
Провадження № 2/226/434/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2017 року м.Мирноград

Димитровський міський суд Донецьої області у складі:

головуючої - судді Редько Ж.Є.,

при секретарі Мітюхіній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м.Мирнограді Донецької області справу за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Мирноградвугілля», третя особа: Мирноградське міське відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача державного підприємства «Мирноградвугілля» (далі за текстом ДП «Мирноградвугілля») про відшкодування моральної шкоди, в обґрунтування якого вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_6 на виробництві відповідача - шахті «Центральна» за трагічних обставин у віці 20 років загинув її єдиний син ОСОБА_2, який з січня 2017 року працював у ВП «Шахта «Центральна» машиністом підземних установок третього розряду на дільниці ПОГВ, а з 10.05.2017 - на дільниці шахтного транспорту. ІНФОРМАЦІЯ_6 її син працював на вказаному підприємстві в першу зміну, виконуючи наряд із зачистки бункер-скату горизонту 622 метра. Приблизно о 09.30 год. ОСОБА_2 почав зачищати бункер-скат від гірничої маси, яка налипла на дно, спустившись для цього у бункер з похилим дном глибиною понад 2 метри за допомогою мотузки. Роботу він виконував вручну, маючи лише лопату та обушок. Після години роботи її син зробив перерву та об 11.00 год. знову спустився в бункер, продовжуючи своє завдання. Об 11.30 сталося раптове обрушення гірничої маси з верхньої частини бункеру донизу, якою засипало її сина. Намагаючись дістати ОСОБА_2 з-під завалу, начальнику зміни ОСОБА_3 та начальнику дільниці ШТ ОСОБА_4 через великий кут нахилу гірничої маси вдалося розкопати лише 20-30 см товщі породи. ОСОБА_2 з-під насипу говорив, що йому тяжко дихати, а потім став кричати, щоб почали скачувати гірничу масу. Коли почав відкриватися лівий відсікач, утворилася воронка, в яку стрімко затягло велику кількість гірничої маси та обрушило її донизу. Разом з грунтом її сина викинуло з бункеру до камери завантаження скіпового стовбуру. Працівники шахти спустилися до камери завантаження, де з-під гірничої маси все ще подавав слабкий голос ОСОБА_2, який стогнав, проте його самого не було видно. Робітники відкрили технологічний люк у верхній частині завантажувального пристрою та почали прибирати з пристрою гірничу масу. Вже за 15 хвилин до того, як її сина вивільнили, він перестав подавати ознаки життя. О 12.45 год. ОСОБА_2 опустили на підошву камери завантаження, де його оглянула викликана з підземного пункту медсестра. Пульс та дихання у її сина були відсутні, зіниці очей не реагували на світло, з носа, рота та вух були сліди кровотечі. Всі ознаки свідчили про його смерть, про що на підприємстві були складені акти від 19.06.2017 за формами Н-5 та Н-1, згідно якого смерть пов'язана з нещасним випадком на виробництві. В результаті загибелі її сина вона зазнала моральної шкоди, яка полягає в її тяжких душевних стражданнях. Її син був її єдиною дитиною, він був чуйним та щирим. За 2 місяця до загибелі сина, у ІНФОРМАЦІЯ_7 помер її чоловік та батько ОСОБА_2 - ОСОБА_6. Вона втратила двох найдорожчих їй людей. Після смерті чоловіка вона сподівалася, що син стане надійною опорою їй у подальшому житті. ОСОБА_2 лише став на порозі дорослого самостійного життя, зустрічався з дівчиною, з якою мав намір цього року одружитися, а вона вже мріяла про онуків. Її син пішов працювати на шахту аби заробити грошей, щоб мати власну родину, а втратив там найдорожче - життя. Водночас всі її мрії та сподівання були розбиті вщент. З вини відповідача змінилося все її життя, яке втратило сенс. З липня 2014 року вона фактично проживала разом з сином, а тепер залишилася сама. Кожна річ в будинку нагадує їй про загиблого сина, щоденні переживання та спогади вплинули на її свідомість, що викликає негативні психічні реакції, погіршує її загальне самопочуття. В даний час вона не може вести звичайний спосіб життя, оскільки в своєму 46-річному віці має чимало проблем із фізичним здоров'ям. Вона є інвалідом третьої групи за загальним захворюванням, має діагноз цукровий діабет, з 2000 року ніде не працює, отримує пенсію по інвалідності, розмір якої становить 1400 грн. Її син ОСОБА_2 надавав їй як фізичну, так і матеріальну підтримку. Після його смерті вона не в змозі обробляти город, полагодити паркан та покрівлю, виконувати іншу важку роботу по дому. Зараз в неї відбулося загострення хвороби, вона відчуває постійний головний біль, посилене серцебиття, запаморочення, нервові переживання, стривоженість та дискомфорт. В неї часто проявляються емоційні спалахи, виникає дратівливість, збудливість, тривога, страх, а також нездатність у повній мірі зосередитись на основних моментах її життя. Їй не хочеться спілкуватися з оточуючими людьми, вислуховувати від них запитання та співчуття. Після смерті її сина вона змушена постійно приймати ліки та препарати для покращення її раптово підірваного здоров'я. В неї втратився сенс життя, який раніше повсякчасно був пов'язаний з сином. Все це постійно негативно впливає на її душевний стан, є причиною сильних моральних страждань, які вона оцінює у 250000 грн. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь у відшкодування моральної шкоди, заподіяної їй смертю сина, 250000 грн та витрати на правову допомогу адвоката в сумі 1800 грн.

Позивач ОСОБА_1 та її представник Алексєєв Л.О. до суду не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином, письмово повідомили суд про розгляд справи у їх відсутність та про наполяганні на позові.

Представник відповідача - ДП «Мирноградвугілля» Тришкіна С.П. до судового засідання також не з'явилася, про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином, письмово повідомила суд про розгляд справи у її відсутність за наявними матеріалами у справі, надавши суду письмові заперечення, відповідно до яких вказала, що розмір позовних вимог занадто високий та не відповідає критеріям розумності та справедливості, оскільки смерть ОСОБА_2 відбулася не тільки внаслідок порушення вимог охорони праці з боку інших працівників, а і з боку самого загиблого, який теж порушив технологію виконання робіт та вимоги з охорони праці.

Представник третьої особи Мирноградське міське відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України до судового засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, письмово повідомив суд про розгляд справи у його відсутність.

Дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є матір'ю загиблого ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.10).

ОСОБА_2 з січня 2017 року перебував у трудових відносинах з ДП «Мирноградвугілля», працюючи машиністом підземних установок третього розряду.

ІНФОРМАЦІЯ_6 року о 11.30 год. з ОСОБА_2 під час виконання ним трудових обов'язків на нижній частині бункер-скату гор.622 м ВП «Шахта «Центральна» стався нещасний випадок зі смертельним наслідком при обставинах, викладених у позовній заяві. Згідно висновку експерта № 172 від 06.06.2017 смерть потерпілого настала внаслідок механічної компресійної асфікції від здавлення органів грудної клітини та животу тупими предметами, що підтверджується копіями свідоцтва про смерть, акту № 5 від 20.06.2017 за формою Н-1 про нещасний випадок, пов'язаного з виробництвом, акту від 20.06.2017 за формою Н-5 спеціального розслідування випадку смерті (а.с.3-12, 14-18, 35).

Відповідно до наведених актів причинами настання нещасного випадку є, зокрема, невідповідність технологічного процесу вимогам безпеки, системи управління охороною праці, виконання роботи підвищеної небезпеки - чистки бункер-скату без відповідного спеціального навчання та перевірки знань з охорони праці, незабезпеченість потерпілого запобіжним поясом при виконанні робіт підвищеної небезпеки, виконання потерпілим робіт, функціональними обов'язками якого не передбачено виконання цього виду робіт, відсутність дієвого контролю з боку керівників дільниці.

Позивач ОСОБА_1 не працює, є інвалідом третьої групи безстроково за загальним захворюванням, у зв'язку з яким їй протипоказані психо-емоційні навантаження, перебуває на обліку у Красноармійському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області та отримує пенсію по інвалідності у щомісячному розмірі 1412 грн, що підтверджується копіями трудової книжки, довідки до акта МСЕК, пенсійного посвідчення, довідки Красноармійського об'єднаного УПФУ Донецької області від 14.06.2017 (а.с.28, 29, 31, 32).

Згідно з довідкою комунальної установи «Покровський координаційний комітет самоорганізації населення» від 15.06.2017 позивач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, але фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2, що також підтверджується актом установи від 20.06.2017, складеного депутатом міської ради за участю секретаря та інспектора, побутовою характеристикою установи від 15.06.2017, згідно якої за останньо вказаною адресою ОСОБА_1 з 15.07.2014 проживала з загиблим сином ОСОБА_2 по день його смерті та перебувала на його утриманні, оскільки в ОСОБА_1 у ІНФОРМАЦІЯ_7 помер чоловік ОСОБА_6 (а.с.26, 27, 35).

Частиною 1 ст. 3 Конституції України життя і здоров'я людини визнані в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст.1 Гірничого Закону України до особливо небезпечних підземних умов відносяться саме умови в шахтах, пов'язані з дією важкопрогнозованих проявів гірничо-геологічних і газодинамічних факторів, що створюють небезпеку для життя та здоров'я їх працівників (виділення та вибухи газу та пилу, раптові викиди, гірничі удари, обвалення, самозаймання гірничих порід, затоплення гірничих виробок тощо).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Ця норма закону кореспондується з нормою, викладеною у ст.13 Закону України «Про охорону праці», відповідно до якої роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

За приписами до ст.38 Гірничого Закону України до основник обов'язків гірничого підприємства відноситься відшкодування шкоди, завданої цим підприємством у тому числі фізичній особі.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої їй внаслідок душевних страждань, яких вона зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Тобто, даною нормою передбачено право батьків потерпілого на відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого.

Суд вважає, що діями відповідача позивачеві спричинені моральні страждання, пов'язані з безповоротною втратою близької людини - її єдиного сина, відчуттям самотності і відчаю, зруйнуванням її сподівань на майбутнє, пов'язаних з потерпілим, як з надійною опорою у її житті та продовжувачем її роду, які є прямим наслідком нещасного випадку, в результаті якого у віці 20 років загинув ОСОБА_2, працюючи у небезпечних умовах праці на вугільному підприємстві.

Страждання позивача через втрату сина викликали негативні зміни в її житті, суттєво вплинули на психічний стан ОСОБА_1, її життєвий уклад був змінений, оскільки вона, проживаючи у будинку з пічним опаленням, втратила єдиного годувальника, будучи на час його загибелі безробітною та інвалідом. Все це примушує позивача докладати значних додаткових зусиль для організації свого життя.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує характер, глибину зазнаваних позивачем душевних страждань з приводу втрати найдорожчої їй людини, обставини загибелі потерпілого, безповоротність цієї втрати, тяжкість вимушених змін у її житті, які посилюються відсутністю в неї інших членів сім'ї, тривалість негативних наслідків і відсутність ймовірності їх припинення та, виходячи із засад розумності і справедливості, суд вважає, що на користь позивача з відповідача має бути стягнуто 100000 грн у відшкодування моральної шкоди.

Позивач просить суд стягнути з відповідача понесені нею витрати на правовоу допомогу в сумі 1800 грн за складання позову та представництво в суді. Дані вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно довідки від 26.06.2017, виданої адвокатом Алексєєвим Л.О., позивачу ОСОБА_1 на підставі договору № 227 від 26.06.2017 була надана правова допомога із складання даного цивільного позову на суму 1200 грн за дві години роботи із розрахунку за одну годину роботи: 1624 грн х 0,4 = 649,6 грн (а.с.33, 34).

Відповідно до ст.79 ЦПК України витрати на правовому допомогу входять до складу судових витрат.

Оскільки представництво в суді (участь в судових засіданнях) адвокатом не здійснювалося, з відповідача необхідно присудити позивачеві понесені останнім витрати на правову допомогу у вчиненні дій поза судовим засіданням, які полягають у складанні позовної заяви, в сумі 1200 грн. У відшкодуванні решти витрат слід відмовити.

Також в силу ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у сумі 640 грн.

На підставі викладеного, ст.3 Конституції України, ст. 153 КЗпП України, ст.13 Закону України «Про охорону праці», ст.38 Гірничого Закону України, ст.ст.23, 1168 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до державного підприємства «Мирноградвугілля», третя особа: Мирноградське міське відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з державного підприємства «Мирноградвугілля» на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, у відшкодування моральної шкоди, завданої їй смертю сина, 100000 грн 00 коп. та понесені нею витрати за надання правової допомоги в сумі 1200 грн, а всього 101200 (сто одна тисяча двісті) грн. 00 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного підприємства «Мирноградвугілля» на користь держави судовий збір у сумі 640 (шістсот сорок) гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги у десятиденний строк з дня його оголошення. Особи, які брали участь, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати судову скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 17.07.2017.

Суддя Ж.Є.Редько