22-ц/775/760/2017(м)
Головуючий у 1-й інстанції Міхєєва І.М.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

21 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді Гаврилової Г.Л.

суддів Пономарьової О.М., Ткаченко Т.Б.

за участю секретаря Сидельніковій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі цивільну справу за позовом Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення надмірно виплачених коштів щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово комунальних послуг, за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 жовтня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 жовтня 2017 року в задоволенні позовних вимог Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради до ОСОБА_3 про стягнення надмірно виплачених коштів щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово комунальних послуг відмовлено.

Позивач не погодився з таким судовим рішенням та подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та ухвалите нове рішення про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції не було узято до уваги, що ОСОБА_2 має у власності житлове приміщення, яке розташоване на підконтрольній території України, а тому були відсутні підстави для виплати їй грошової допомоги у період з 09 грудня 2015 року по 31 жовтня 2016 року у відповідності до п. 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №505.

Сторони у судове засідання апеляційної інстанції не зявились, були повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином. Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради надало заяву, в якій просили справу розглянути за їх відсутності (а.с. 65).

Згідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, апеляційний суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 з 30 листопада 2015 року має статус особи, яка переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, а саме з села Патріотичне Новоазовського району Донецької області до міста Маріуполь (а.с.20).

Відповідно до рішення Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради від 17 грудня 2015 року ОСОБА_2 була призначена щомісячна адресна допомога внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання на такі періоди: з 09 грудня 2015 року по 08 лютого 2016 року, з 09 лютого 2016 року по 08 квітня 2016 року та з 09 квітня 2016 року по 29 травня 2016 року. Відповідно до рішення від 22 липня 2016 року адресна допомога призначена з 12 липня 2016 року по 11 січня 2017 року .(а.с.12,14).

З матеріалів справи також вбачається, що звертаючись до Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради із заявами про призначення допомоги, ОСОБА_2 вказувала, що у будь-кого з членів сімї у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції немає (а.с.13,15).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 15 грудня 2016 року ОСОБА_2 з 14 грудня 2009 року має у власності 1/3 частину квартири, що розташована за адресою: Донецька область, місто Селидове, м.Українськ, вулиця Маркса Карла, будинок 26, квартира 1 (а.с.8-9).

Згідно п. 2 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №505, в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин, (далі: Порядок №505 ), грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

У відповідності до абз.1 п. 5 Порядку №505, для отримання грошової допомоги (у тому числі у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку) уповноважений представник сім'ї звертається за фактичним місцем проживання (перебування) сім'ї до установи уповноваженого банку для відкриття в установленому порядку поточного рахунка, пред'являє паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу, та подає на адресу уповноваженого органу відповідну заяву про надання грошової допомоги (для призначення грошової допомоги вперше) або заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги (у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку). З метою визначення дати, часу та адреси подання заяви уповноважений представник сім'ї звертається у контакт-центр уповноваженого банку.

Зі змісту абз. 2 п. 5 Порядку №505 вбачається, що у даній заяві уповноважений представник сім'ї зазначає, зокрема, наявність у будь-кого з членів сім'ї у власності житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

Згідно абз.1 п.6 Порядку №505, грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім'ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

У відповідності до п. 11 Порядку №505, уповноважений представник сім'ї, якому призначено грошову допомогу, зобов'язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин.

Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім'ї на вимогу уповноваженого органу.

У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку.

Законом України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі Закон № 1669-VII), який є спеціальним, дія якого поширюється лише на визначене коло суб'єктів, визначаються тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Статтею 1 Закону № 1669-VII передбачено, що періодом проведення антитерористичної операції визначено час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про введення в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Згідно ч. 5 ст. 11 Закону № 1669-VII на Кабінет Міністрів України покладено обов'язок у 10-денний строк з дня опублікування вказаного Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30 жовтня 2014 року був затверджений Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого входило місто Селидове, м. Українськ Донецької області, де розташоване частина житлового приміщення, яке має у власності відповідач (пункт 22).

Даний населений пункт входить також і до оновленого Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р (пункт 22).

Крім того, статтею 1 Закону України "Про боротьбу з тероризмом" встановлено, що районом проведення антитерористичної операції є визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція.

Відповідно до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» Антитерористичним центром при Службі Безпеки України видано наказ від 07 жовтня 2014 року № 33/6/а "Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення", згідно з яким визначено районом проведення антитерористичної операції Донецьку та Луганську області з 07 квітня 2014 року.

За вимогами ст. ст. 10,11 Закону України "Про боротьбу з тероризмом" антитерористична операція проводиться лише за наявності реальної загрози життю і безпеці громадян, інтересам суспільства або держави у разі, якщо усунення цієї загрози іншими способами є неможливим. Рішення щодо проведення антитерористичної операції приймається залежно від ступеня суспільної небезпеки терористичного акту керівником Антитерористичного центру при Службі безпеки України за письмовим дозволом Голови Служби безпеки України або керівником координаційної групи відповідного регіонального органу Служби безпеки України за письмовим дозволом керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, погодженим з Головою Служби безпеки України. Про рішення щодо проведення антитерористичної операції негайно інформується Президент України.

Згідно з ч. 7 ст. 4 Закону України "Про боротьбу з тероризмом" координацію діяльності суб'єктів, які залучаються до боротьби з тероризмом, здійснює Антитерористичний центр при Службі безпеки України.

Отже, проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей з 07 квітня 2014 року визначено компетентним органом у сфері боротьби з тероризмом.

Таким чином, частина житлового приміщення, що належить відповідачу, розташоване в у місті Селидове, м. Українськ, яке відноситься до районів проведення антитерористичної операції.

За таких обставин, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок, що оскільки судовим розглядом не встановлено, що відповідач подав позивачу документи з недостовірними відомостями щодо відсутності в нього у власності житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, грошова допомога Управлінням соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради сплачувалась ОСОБА_2 правомірно та підстав для її стягнення немає.

Доводи позивача про те, що оскільки ОСОБА_2 має у власності частину житлового приміщення, яке розташоване на підконтрольній території України, вона не мала права на отримання грошової допомоги апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки це твердження не має правового значення для вирішення даної справи з огляду на те, що зі змісту абз.1 п.6 Порядку № 505 ( в редакції, яка діяла на час здійснення виплат відповідачу), грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім'ї має у власності житлове приміщення, не тільки розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, а і райони проведення антитерористичної операції.

Оскільки ОСОБА_2 має у власності тільки частину житлового приміщення, що знаходиться в населеному пункті, де проводиться антитерористична операція, вона мала право, на підставі Порядку №505, у спірний період з 09 грудня 2015 року по 29 травня 2016 року, з 12 липня 2016 року по 31 жовтня 2016 року отримувати грошову допомогу.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду, обґрунтовано викладені в мотивувальній частині оскаржуваного рішення. При вирішенні даної справи судом першої інстанції правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід відхилити і залишити оскаржуване рішення суду першої інстанцій без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання чинності безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді Гаврилова Г.Л.

ОСОБА_4

ОСОБА_5