АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/4326/17 Головуючий 1 інстанції -
Справа № 640/7619/13-ц Діденко С.А.
Категорія: договірні Доповідач - Швецова Л.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2017 року м. Харків

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого: Швецової Л.А.,

Суддів: Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,

За участі секретаря: Кучер Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 05 вересня 2013 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Надра» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2013 року ПАТ КБ «Надра» звернувся до суду з позовом ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість за кредитним договором №6/5/2008/840-К/3 від 21.01.2008р. у розмірі 206757,09грн. та судовий збір у розмірі 2067,57грн.

В обґрунтування вимог зазначав, що 21.01.2008 року між банком та відповідачами був укладений договір «Автопакет» №6/5/2008/840-К/3 згідно з яким відповідач ОСОБА_2 отримав у Банку кредит у розмірі 18220,00 доларів США строком до 18.01.2013 року зі сплатою процентів з розрахунку 12,65% річних з метою придбання транспортного засобу. У відповідності до п. 5.1 Договору у разу прострочення строку сплати мінімально необхідного платежу по погашенню кредиту позичальник сплачує Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочення. Відповідно до п. 5.2 Договору у разі порушення позичальником вимог п.п.4.3.1., 4.3.2., 4.3.7., 4.3.9., 4.3.10 цього Договору позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 10% від суми кредиту, визначеної у п. 1.1 цього Договору за кожен випадок.

Загальна заборгованість відповідача ОСОБА_2 за Кредитним договором №6/5/2008/840-К/3 від 21.01.2008р. станом на 22.03.2013р. становить 206757,09грн. та складається з: заборгованість за кредитом у розмірі 17291,55 доларів США, що дорівнює 138211,36грн.; заборгованість за відсотками у розмірі 3988,38 доларів США, що дорівнює 31879,12грн.; заборгованість по пені у розмірі 2765,34 доларів США, що дорівнює 22103,36грн.; заборгованість за штрафом (10%) у розмірі 1822,00 доларів США, що дорівнює 14563,25грн.

Відповідно до п. 3.2 Договору «Автопакет» ОСОБА_4 виступила поручителем та зобов'язалася відповідати за належне виконання взятих на позичальником зобов'язань за договором №6/5/2008/840-К/3 від 21.01.2008 року у повному обсязі, як солідарний боржник. Поручитель відповідає перед Банком за виконання зобов'язань у повному обсязі всім належним йому на праві власності майном та грошовими коштами.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 05 вересня 2013 року позов ПАИТ КБ «Надра» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, зареєстрованого: 61161 АДРЕСА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 та з ОСОБА_4, зареєстрованої: 61161, АДРЕСА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2 на користь ПАТ КБ «Надра» на р/р №0042, відкритий в філії ПАТ КБ «Надра» Харківське регіональне управління, МФО -380764, ОКПО -20025456 суму заборгованості за кредитним договором №6/5/2008/840-К/3 від 21.01.2008р. у розмірі 206757,09 грн. та судовий збір у розмірі 2067,57 грн.

Не погодившись із вказаним вище заочним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 звернувся на це рішення з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить зазначене рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

Обґрунтовуючи свої апеляційні доводи, апелянт зазначив, що оскаржуваним рішенням одночасно стягнуто з відповідачів штрафні санкції та пеню, що є подвійним стягненням.

Крім того, апелянт вказує, що позивачем в якості доказу надано лише розрахунок заборгованості, однак такий документ не може вважатись належним та допустимим доказом.

Також, апелянт зазначає, що в оскаржуваному заочному рішенні міститься порушення застосування строку позовної давності щодо штрафних санкцій.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами , які були досліджені в судовому засіданні.

Як передбачено ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Задовольняючи позовні вимоги банку суд першої інстанції виходив з того, що існує наявна заборгованість по сплаті кредиту та відповідачі свої зобов'язання не виконують.

Стягуючи заборгованість з урахуванням пені та штрафу, районний суд виходить з того, що стягнення штрафу передбачено у п. 4 Кредитного Договору.

Однак погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору «Автопакет» №6/5/2008/840-К/3 від 21.01.2008 року ОСОБА_2 отримав у ПАТ КБ «Надра» кредит у розмірі 206757,09грн. зі сплатою процентів зі строком повернення 18.01.2013 року.

Станом на 22.03.2013 року сума заборгованості складає 206757,09грн. та складається з: заборгованість за кредитом у розмірі 17291,55 доларів США, що дорівнює 138211,36 грн.; заборгованість за відсотками у розмірі 3988,38 доларів США, що дорівнює 31879,12 грн.; заборгованість по пені у розмірі 2765,34 доларів США, що дорівнює 22103,36грн.; заборгованість за штрафом (10%) у розмірі 1822,00 доларів США, що дорівнює 14563,25 грн.

Відповідно до умов договору у разі прострочення строку сплати мінімально необхідного платежу по погашенню кредиту, позичальник сплачує пеню та штраф.

Підстави для стягнення штрафу передбачені у п. 5.2 Договору.

Крім цього, вказаним договором закріплений обов'язок поручителя нести відповідальність за виконання ОСОБА_2 своїх зобов'язань за Кредитним Договором.

Згідно п. 3.2.5 договору банк набуває право вимагати від поручителя виконання зобов'язання, що витікає з цього договору, при умові, якщо у встановлений договором строк виконання позичальником зобов'язання в цілому чи в будь-якій його частині не буде здійснене, а також при умові обов'язкового направлення поручителю повідомлення з вимогою виконати зобов'язання позичальника в цілому (або в тій чи іншій його частині). Пунктом 3.2.6 передбачено, що поручитель зобов'язаний виконати взяті на себе зобов'язання за договором не пізніше 3 банківських днів з моменту отримання повідомлення від банку

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник банку вказав, що з відповідачів було стягнуто штраф у розмірі 10% від суми кредиту за несплату необхідних платежів у строки, передбачені договором.

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Отже, за змістом вказаної норми закону пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій.

Враховуючи вищевикладене та ту обставину, що відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором - свідчить про недотримання положень ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 р. у справі № 6-2003цс15).

Суд першої інстанції не звернув уваги на розрахунки заборгованості за кредитним договором, надані банком, де останнім одночасно нараховано пеню та штраф.

За таких обставин банк просить застосувати до боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_4 подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання (прострочення виконання грошового зобов'язання), що суперечить вимогам ч. 1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне і те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

На підставі вищевикладеного судова колегія вважає за необхідне заочне рішення суду першої інстанції в частині стягнення суми штрафу у розмірі 1822,00 доларів США, що дорівнює 14563,25грн.- скасувати та у задоволенні цієї частини стягнення відмовити.

Невідповідність висновків суду обставинам справи, як і порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 309 ЦПК України, є підставами для зміни рішення.

Крім цього, судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції в порушення вимог ст. 88 ЦПК України, а також п. 35 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільний справах», з відповідачів судом помилково стягнуто солідарно судовий збір і судова колегія вважає, що з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 підлягає стягненню судовий збір у сумі 1033,78 грн. з кожного, вказані норми Закону передбачають, що при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розмірі задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів, а не солідарно.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 3 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 05 вересня 2013 року - змінити, скасувавши рішення в частині стягнення з ОСОБА_2 штрафу у розмірі 1822,00 доларів США, що дорівнює 14563,25 грн. та відмовити в задоволені позовних вимог в цій частині.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційній Банк «Надра» судовий збір у розмірі 1033,78 грн. з кожного.

В іншій частині рішення - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили після його проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: