АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 1576 (2-954/2004) Головуючий 1 інстанції Щербань С.Г.
Провадження № 22ц/790/1876/17 Доповідач: Коваленко І.П.
Категорія: право власності
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Коваленко І.П

суддів Сащенко І.С., Костенко Т.М.,

при секретарі Дмитренко А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 17 лютого 2004 року по справі за позовом громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 до громадянки України ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, визнання права власності на майно,-

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2003 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та визнання за ним права особистої приватної власності на майно, а саме: жилі будівлі та службові приміщення, які входять до складу нерухомого майна, розташовані у Французький Республіці, вартістю 724 132,83 євро, посилаючись на те, що їхнє сімейне життя не склалося, вони вже кілька років проживають окремо один від одного, спільних дітей від шлюбу не мають і збереження сім'ї є недоцільним, а нерухоме майно було придбане під час шлюбу за особисті кошти позивача, тому відповідачка не має на нього прав.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2004 року позов задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_3 і ОСОБА_5; визнано за ОСОБА_3 право єдиного власника на майно: жилі будівлі та службові приміщення, які входять до складу нерухомого майна, яке знаходиться в спільній власності та розташоване в Каннах (Cannes) (ОСОБА_6) та в Валлорі (Vallauris) (ОСОБА_6), Картьє де ля Каліфорні (CartierdelaCalifornie) і де Моварр (deMauvarre) або де ля Мор, Авеню дюРуа Альберт (AvenueduRoiAlbert) номера №№ 69-73, які мають назву «ОСОБА_7 Мішель» (ResidenceSaintMichel), збудоване на дільниці площею 97 800 кв. м., а саме: Комуни м. Канни під наступними позначками: Секція CL, номер № 108, площа 8 га 28 арів 67 сант., Комуни м. Валлорі під наступними позначками: Секція ВН, номер № 8, площа 1 га 17 арі, комплекс з правом відпочинку та розваг з басейном, тенісним кортом та дитячим майданчиком, на території якого знаходяться: а) головна будівля або жилий блок, який складається з 9 корпусів A.B.C.D.E.F.G.H.I., кожен з яких має сходи з відповідними літерами, які ведуть відповідно до: корпусів А и В у десять поверхів на антресолі та верхній цокольний поверх (12 рівнів), корпуса С, D, Е, F,G у дванадцять поверхів на антресолі та верхній цокольний поверх (14 рівнів), корпус Н в десять поверхів на антресолі, верхній цокольний поверх, нижній цокольний поверх та перший підвал (14 рівнів), та корпус І в десять поверхів з верхнім цокольним поверхом, нижній цокольний поверх та три підвали (16 рівнів);б) додаткова будівля, призначена для гаражів або блок два, який має два рівня з майданчиком, який утворює парковку; в) додаткова будівля, призначена для торгівельного центру або блок три, який має цокольний поверх; г) додаткова будівля, призначена для службових приміщень або блок чотири, який має над цокольним поверхом один поверх; д) додаткова будівля, призначена для житла, або блок п'ять, висотою в чотири поверхи над цокольним поверхом з ділянкою для парковки зі сторони заднього фасаду, а саме ОСОБА_8 (VillaValetta); ділянка № 47 у другому підвалі корпусу І-і погріб: 1/30,000 місць загального користування та загальних витрат усієї ділянки, 1/23.751 місць загального користування та загальних витрат кожного блоку, 1/27.751 загальних витрат блоків І та V, 1/30,000 спеціальних витрат на службові ліфти; ділянка № 671 на десятому поверсі у корпусі І-і квартира площею 75 кв. м., яка складається з: передпокою, вітальні, спальні, ванної кімнати, кухні, сходів, які ведуть на верхню терасу, позначену жовтим кольором на плані десятого поверху з виключним та особливим правом користування: частиною тераси на південній та східній стороні вказаної квартири, площею 48 кв. м., частиною балкона, площею 5,80 кв. м. на північній стороні вищевказаної квартири, все позначено жовтим кольором на вказаному плані, на плоскому даху над вищевказаною квартирою, площею 80 кв. м., також позначеному жовтим кольором на плані одинадцятого поверху: 100/30.000 місць загального користування та загальних витрат усієї ділянки, 100/23.751 місць загального користування та загальних витрат кожного блоку, 100/27.751 загальних витрат блоків І и V, 188/30.000 спеціальних витрат на власні ліфти, 185/30.000 спеціальних витрат на службові ліфти; ділянка № 672 на десятому поверсі у корпусі І, сходи і приміщення площею 25 кв. м., позначене синім кольором на плані десятого поверху з виключним та особовим правом користування: частиною тераси, площею 10,50 кв. м. на південній стороні вищевказаної кімнати, позначеної синім кольором на плані десятого поверху, на плоскому даху над вищевказаною кімнатою площею 25 кв. м., позначеною синім кольором на плані одинадцятого поверху: 35/30.000 місць загального користування та загальних витрат усієї ділянки, 35/23.751 місць загального користування та загальних витрат кожного блоку, 35/27.751 загальних витрат блоків І и V, 67/30.000 спеціальних витрат на власні ліфти, 67/30.000 спеціальних витрат на службові ліфти, вказаним слід відмітити, що квартира являє собою ? кімнатну квартиру на двох рівнях, яка складається з: на першому рівні: вхід з стінною шафою, загальна кімната, обладнана кухня, дві спальні зі стінними шафами, душова кімната з туалетом та шафою, окремий туалет, ванна кімната з туалетом; на другому рівні: кухня, спальня з стінною шафою, душова кімната, а також уся домашня обстановка в квартирі; ділянка № 766 на другому рівні, блок II - гараж: 10/30.000 місць загального користування та загальних витрат усієї ділянки, 10/1.584 місць загального користування та загальних витрат кожного блоку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції з направленням справи на новий розгляд.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідачка посилалася на незаконність, необґрунтованість рішення, ухваленого з порушенням вимог матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам по справі; вказувала, що спірне нерухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя, та підлягає поділу у рівних частках.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 4 вересня 2012 року рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2004 року в частині визнання за ОСОБА_3 права власності на нерухоме майно скасовано, в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 4 вересня 2012 року рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2004 року в частині розірвання шлюбу скасовано, провадження у справі в цій частині закрито на підставі наявності рішення суду, яке набрало законної сили, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 квітня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, рішення та ухвала апеляційного суду від 4 вересня 2012 року залишені без змін.

Постановою Верховного Суду України від 21 грудня 2016 року заяву ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 квітня 2015 року задоволено частково. Рішення та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 04 вересня 2012 року, ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 квітня 2015 року, - скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що сторони протягом тривалого часу проживали окремо, шлюбні відносини не підтримували, тому наявні підстави для розірвання шлюбу, зареєстрованого між сторонами; крім того, суд першої інстанції визнав позивача єдиним власником майна, що було придбане за час шлюбу та знаходиться на території Французької Республіки, оскільки воно було придбане за його власні кошти.

Проте з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів повністю погодитись не може.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 15 червня 2001 року між ОСОБА_3, як громадянином ОСОБА_2, та ОСОБА_1, громадянкою України, укладено шлюб. Як на підставу розірвання шлюбу позивач вказував, що сімейне життя у них з відповідачкою не склалося, тривалий час вони вже мешкають окремо.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сімї.

На час виникнення спірних правовідносин діяли положення Кодексу про шлюб та сім'ю Української РСР, тому спір повинен розглядатися на підставі чинного на той час Кодексу про шлюб та сім'ю.

Згідно ст.. 38, 40 Кодексу про шлюб та сім'ю за життя подружжя шлюб може бути розірваний шляхом розлучення за заявою одного з подружжя або їх обох. При розгляді справи про розірвання шлюбу суд повинен установити дійсні мотиви розлучення, з'ясувати фактичні взаємини подружжя і зобов'язаний вжити заходів до їх примирення. Шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що дальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову в частині вимог про розірвання шлюбу.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідачки пояснив, що на даний час відповідачка зареєструвала шлюб з ОСОБА_9 11.10.2005 року.

Отже, враховуючи вищезазначене колегія суддів вважає, що підстав для скасування рішення в цій частині немає.

Що стосується рішення суду про визнання права власності на майно, то колегія суддів вважає, що рішення суду в цій частині підлягає скасуванню.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Згідно до п.1 ст.6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8Закону № 2453-VI).

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен був перевірити належність справи до його підсудності.

Норми про розмежування компетенції судів у справах з участю іноземних громадян передбачені у міжнародних конвенціях і двосторонніх договорах України.

Загальні правила міжнародної підсудності широко визначені в Конвенціях, зокрема, за позовами про право власності та інших майнових прав на нерухоме майно виключно компетентні суди за місцем знаходження майна.

Статтею 22 Брюссельської постанови № 44/2001 про міжнародну підсудність, виконання судових рішень у цивільних і торговельних справах передбачено виключну підсудність у справах з приводу нерухомого майна.

Таким чином, за законодавством України та укладеними нею міжнародними договорами компетентними у справах з іноземним елементом визнаються: суди держави, на території якої знаходиться спірне майно.

Крім того, відповідно до вимог ст..569-3 ЦК України, в редакції 1963 року, яка діяла на час подачі позовної заяви та ухвалення рішення, виникнення і припинення права власності на річ визначаються за законом країни, де ця річ знаходилась на момент, коли мала місце дія чи інша обставина, яка послужила підставою для виникнення або припинення права власності, якщо інше не передбачено законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Матеріали справи свідчать, що предметом спірних правовідносин є нерухоме майно, розташоване у Французькій Республіці, яке було придбане 03 вересня 2001 року, під час перебування сторін у шлюбі.

З урахуванням вищевказаного, судом першої інстанції при розгляді справи порушені норми процесуального права, а саме розгляд справи відбувся з порушенням правил виключної підсудності.

Відповідно до вимог п.4 ч.3 ст..121 ЦПК України, заява повертається у випадках, коли справа не підсудна цьому суду.

Однак, враховуючи що провадження у справі вже відкрито, то колегія суддів вважає, що підстав для повернення позовної заяви немає, тому у задоволені позову необхідно відмовити.

На підставі наведеного та керуючись п.3 ч.1 ст.307, 309, 313, ст.314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 17 лютого 2004 року змінити, в частині позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на майно, - скасувати, і в задоволенні позову в цій частині відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді