АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/217/17 Справа № 189/2186/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Єлізаренко І.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Свистунової О.В., Красвітної Т.П.

за участі секретаря Гулієва М.І. о

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «КСГ Дніпро» на рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КСГ Дніпро» про визнання договору оренди землі частково недійсним,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернувся із позовною заявою до ТОВ «КСГ «Дніпро» про визнання договору оренди землі частково недійсним.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що наприкінці 2007 року він підписав договір оренди земельної ділянки, належної йому на праві приватної власності, яким передав в оренду СФГ «ОСОБА_3М.», правонаступником якого є відповідач ТОВ «КСГ «Дніпро», земельну ділянку площею 6,773 га строком на 5 років. Договір зареєстровано у книзі реєстрації договорів оренди землі Покровським відділом ДП ЦДЗК 21 січня 2008 року за № 44. В силу обставин йому стало відомо, що договір було зареєстровано з виправленнями, а саме: строк дії договору було виправлено і записано термін оренди 10 років. На термін 10 років договір оренди землі він не укладав і не підписував. На момент підписання договору в ньому значився термін оренди «5 років». Ідентифікувати особу, яка зробила це виправлення, є неможливим. Факт існування договору оренди землі між ним і відповідачем порушує його право приватної власності, тому просив договір оренди земельної ділянки, укладений між ним та СФГ «ОСОБА_3М.», площею 6,773 та, зареєстрований у книзі реєстрації договорів оренди землі Покровським відділом ДП ЦДЗК 21 січня 2008 року за № 44 визнати недійсним в частині строку дії договору оренди земельної ділянки, вважати строком дії вказаного договору 5 (п ять) років.

Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено. Договір оренди земельної ділянки, укладений між ОСОБА_2 та СФГ «ОСОБА_3М.», правонаступником якого є ТОВ «КСГ Дніпро», стосовно земельної ділянки площею 6,773 га, зареєстрований у книзі реєстрації договорів оренди землі Покровським відділом ДП ЦДЗК 21 січня 2008 року за №44 визнано недійсним в частині строку дії договору оренди земельної ділянки, вважати строком дії вказаного договору 5 (пять) років. Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись з ухваленим рішенням суду ТОВ «КСГ Дніпро» подали апеляційну скаргу, в якій просили рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог позивача, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Згідно з ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом України.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ст. 11 ЦПК України).

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з п.1 ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Згідно ч.2 ст.15 Закону України «Про оренду землі» установлено, що відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, є підставою для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Згідно зі ст. 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч. 1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи відповідно до копії державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП №040867, позивач ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 6,773 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Орлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області (а.с.7).

Наприкінці 2007 року між ОСОБА_2 та СФГ «Булах», правонаступником якого є ТОВ «КСГ «Дніпро», було укладено договір оренди земельної ділянки площею 6,773га, яка розташована на території Орлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, строком на 5 років, який зареєстрований у книзі реєстрації договорів оренди землі Покровським відділом ДП ЦДЗК 21 січня 2008 року за №44 (а.с.5, 6).

В розділі «Строк дії договору» було виправлено строк, на який укладено договір та рукописним записом вказано строк дії цього договору «10 (десять) років (а.с.5).

Згідно висновку судової технічної експертизи №13/2.1-86 від 22 березня 2016 року, до первинного змісту п.6 Договору оренди землі, зареєстрованого 21 січня 2008 року за № 44, укладеного між ОСОБА_2 та «СФГ Булах», вносилися зміни шляхом нанесення рукописних надписів «10» та «десять» поверх замальованих барвником білого кольору первинних друкованих даних. Первинний текст в даному місці читався як «5 (пять)» (а.с.50-52).

Звернувшись до суду із вищезазначеними позовними вимогами, позивач посилався на те, що на термін 10 років договір оренди землі він не укладав і не підписував. На момент підписання договору в ньому значився термін оренди землі - «5 років» (а.с.2).

Таким чином, у позивача волевиявлення на укладання спірного договору оренди землі строком на 10 років не було, наміру укладати договір на такий строк позивач не мав, а в дійсності його було укладено терміном на 5 років, тому суд дійшов обґрунтованого висновку про визнання договору оренди землі, укладеного між позивачем та СФГ «ОСОБА_3М.» в частині строку дії договору оренди земельної ділянки недійсним.

Судом також правильно зазначено, що позивач дізнався про його порушене право наприкінці 2012 року, а з позовом звернувся 09 вересня 2015 року, тобто в межах строку позовної давності.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що виправлення в договорі оренди щодо строку його дії були зроблені до підписання позивачем договору та на момент підписання договору позивачу було відомо про такі виправлення, заперечуються позивачем та будь-якими належними доказами по справі такі доводи не підтверджуються.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та тлумачення норм права.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга відхиленню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «КСГ Дніпро» - відхилити.

Рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді