Справа № 445/278/16 Головуючий у 1 інстанції: Бунда А.О.
Провадження № 22-ц/783/2275/17 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.,

за участі секретаря: Куцика І.Б.,

з участю: позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, відповідачки ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бродівського районного суду Львівської області від 17 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання договору довічного утримання та поновлення права власності,-

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2016 року ОСОБА_2 звернувся з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 10 квітня 2013 року між його дружиною ОСОБА_6 та відповідачкою ОСОБА_4 було укладено договір довічного утримання, згідно якого ОСОБА_4 зобов'язувалася здійснювати догляд за ОСОБА_6 та позивачем ОСОБА_2, а ОСОБА_6 передала у власність набувача ОСОБА_4 житловий будинок за АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,1 га для будівництва і обслуговування вищевказаного житлового будинку господарських будівель та споруд (присадибну ділянку), що знаходиться в АДРЕСА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла. В даний час ОСОБА_2, в силу свого віку та стану здоров'я, потребує постійної допомоги, однак відповідачка неналежно виконує умови договору довічного утримання.

З врахуванням зазначених обставин, просиврозірвати договір довічного утримання від 10 квітня 2013 року укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 в частині обов'язку ОСОБА_4 утримувати позивача ОСОБА_2, повернувши у власність позивачу ОСОБА_2 половину житлового будинку з надвірними будівлями та половину земельної ділянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 Раніше накладену нотаріальну заборону у зв'язку із посвідченням договору довічного утримання від 10 квітня 2013 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 відчуження зазначених в договорі житлового будинку та земельної ділянки, які належать ОСОБА_4 до припинення договору довічного утримання (догляду), зареєстровану в реєстрі за № 548 - скасувати.

Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 17 січня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_2

В апеляційній скарзі посилається на те, що будинок АДРЕСА_1 завершений будівництвом за час перебування ОСОБА_6 та його у шлюбі. Тоді ж, в 2009 році, вони з дружиною, під час шлюбу, оформили право власності на даний будинок. ОСОБА_6 уклала договір довічного утримання в своїх інтересах та інтересах свого чоловіка, за яким у власність набувача (ОСОБА_4.) перейшла і належна його частка у спільному майні подружжя, взамін на обов"язок ОСОБА_4 довічно його утримувати. Зобов"язання ОСОБА_4 щодо ОСОБА_6 на даний час припинені за її смертю, але зобов"язання щодо нього не припинені. Однак ОСОБА_4 свідомо та навмисно не виконує умов договору довічного утримання щодо нього, а тому є підстави для розірвання договору довічного утримання.

Зокрема, відповідач неналежно забезпечує його триразовим харчуванням, а також придатним для носіння одягом та взуттям, належними лікувальними засобами.

Зазначає, що він звернувся до територіального центру соціального обслуговування пенсіонерів та одиноких непрацездатних громадян, який виділив йому працівника, який того обслуговує, замість того, що це мала робити ОСОБА_4

Просить рішення Бродівського районного суду Львівської області від 17 січня 2017 року скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 на підтримання апеляційної скарги, відповідачки ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5 на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження обставини, якими ОСОБА_2 обґрунтовував позовні вимоги.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Судом та матеріалами справи установлено, що 03 липня 1990 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 укладено шлюб (а.с.9).

Згідно Свідоцтва про смерть, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 (дружина позивача - померла (а.с.6).

10 квітня 2013 року ОСОБА_6 (відчужувач) та ОСОБА_4 (набувач) уклали договір довічного утримання (догляду), згідно якого ОСОБА_6 передала у власність ОСОБА_4 належний їй жилий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться АДРЕСА_1 (а.с. 5-8).

Згідно п.9-11 Договору довічного утримання обов"язок ОСОБА_4 по наданню ОСОБА_6 та ОСОБА_2 довічного забезпечення визначається у вигляді забезпечення їх житлом шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у житловому будинку. В обох сторін є право користування допоміжними приміщеннями житлового будинку; забезпечення щоденним триразовим харчуванням (сніданок, обід, вечеря). При цьому сніданок має бути приготовлений не пізніше 10 години ранку, а вечеря - не пізніше 19 години; забезпечення придатним для носіння одягом та взуттям; надання побутових послуг (прання білизни один раз на 14 днів, послуги перукарні - один раз на місяць, тощо; забезпечення належними лікувальними засобами, на підставі виданих лікарями рецептів; забезпечення послугами адвокатів та нотаріусів. Крім цього грошова оцінка, зазначених у цьому договорі видів матеріального забезпечення на місяць, за згодою сторін, визначається в розмірі не менше половини мінімальної заробітної плати. Причому сторони можуть окремо домовитись, в майбутньому, про збільшення або зменшення вартості матеріального забезпечення, з урахуванням інфляції, або індексації цін на окремі товари. Разом з цим, набувач зобов'язана поховати відчужувача ОСОБА_6 та ОСОБА_2 у випадку їх смерті.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Згідно ч. 1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача.

Враховуючи наведене та досліджені докази, показання свідків, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивачем не надано доказів неналежного виконання ОСОБА_4 Договору довічного утримання, а відповідачем не було порушено умови такого договору, оскільки відповідачка виконувала та продовжує виконувати обов'язок щодо забезпечення позивача належним харчуванням, одягом, доглядом й необхідною допомогою, що підтверджено нею в суді апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин, дав належну оцінку доказам, які є в матеріалах справи, встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, під час розгляду справи не допустив порушень процесуального закону, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими і не спростовують висновків суду, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Бродівського районного суду Львівської області від 17 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Крайник Н.П.

Мельничук О.Я.