Справа № 361/5076/17
провадження № 4-с/361/63/17
У Х В А Л А

28 листопада 2017 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого - судді Селезньової Т.В., при секретарі Чуксіну В.В., розглянувши у судовому засіданні в м. Бровари скаргу ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на бездіяльність державного виконавця Броварського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ в Київській області ОСОБА_1,

встановив:

Заявник в своїй скарзі просить визнати, що державний виконавець допустила бездіяльність у виконавчому провадженні, де заявник є стягувачем, а боржником є ОСОБА_2, і така бездіяльність полягає у тому, що виконавець не вчинив всі передбачені ст.18, ст.48, ст. 56 Законом «Про виконавче провадження» виконавчі дії, які мав можливість і повинен був зробити, зокрема, по розшуку майна і доходів боржника, по накладенню арешту на майно та кошти боржника, по зверненню до суду з поданнями про обмеження боржника у виїзді за межі України, про розшук боржника, про примусове проникнення до житла боржника, не вжив всі заходи по виклику боржника та по його доставці приводом, і у подальшому не виконавши всі необхідні виконавчі дії виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у звязку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути накладено арешт.

Державний виконавець Лопатинська Н.О. зі скаргою не погодилась, пояснила, що в межах даного виконавчого провадження виконала всі ті виконавчі дії, які вважала за необхідне, зробила запити щодо наявності у боржника транспортних засобів, нерухомого майна, і такого майна не було виявлено; зробила запити до ПФУ, фіскальної служби з приводу виявлення доходів боржника та відкритих рахунків, було виявлено, що боржник має місце роботи і зарплату, але направити виконавчий лист за місцем роботи боржника для виконання виконавець не мав законних підстав, оскільки сума стягнення перевищувала вказану у законі межу - 5 мінімальних зарплат, і від стягувача не було заяви про направлення виконавчого листа за місцем роботи боржника. Нею було здійснено один вихід за вказаним у виконавчому листі адресою місця проживання боржника, але двері ніхто не відчинив, тому ніякого майна боржника не було виявлено. Іншого майна і доходів боржника не було виявлено, тому вона винесла постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. До суду з поданням про обмеження боржника у виїзді за межі України не зверталась, з поданням про надання дозволу на доступ до житла боржника не зверталась, виходячи з того, що у боржника нема у власності будинку чи квартири, а за вказаною адресою його місця проживання він не є власником цього житла. За розшуком боржника до суду не зверталась, оскільки не було відповідної заяви від стягувача. Інші виконавчі дії, які потребують фінансування, не вчинялись, оскільки не було згоди стягувача на авансування таких витрат. Також пояснила, що протягом всього часу перебування у неї даного виконавчого провадження, стягувач не підтримував звязку з виконавцем, не виходив на зв'язок, не звертався з будь-якими ініціативами щодо проведення інших виконавчих дій, з приводу звернень до суду, і сам не користувався наявними у нього правами стягувача, а єдиним зверненням до виконавця було звернення стягувача з запитом разом з поданням скарги до суду, тобто вже після винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу.

Судом встановлено наступне:

Броварським міськрайонним судом Київської області видано виконавчий лист за рішенням від 24.06.2015р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПрАТ «СК «Українська страхова група» 54226,91грн. на відшкодування шкоди в порядку регресу і 542,27грн. судових витрат.

Постановою від 4.09.2015р. ВДВС Броварського МРУЮ відкрито виконавче провадження ВП № 48603461.

З оглянутого виконавчого провадження встановлено, що у даному виконавчому провадженні державний виконавець Лопатинська Н.О. в 2015 році зробила запити до ЦНП МВС щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів, до Державного реєстру щодо реєстрації права власності на нерухоме майно. Згідно наданої інформації за даними запитами - транспортних засобів і нерухомого майна, зареєстрованого за боржником, не виявлено. Зроблено запити до податкової інспекції, до ПФУ з приводу встановлення доходів боржника та відкритих рахунків. Рахунків не виявлено, встановлено, що боржник має роботу і зарплату.

Згідно акту виконавця від 26.06.2017р. - здійснено вихід за адресою, зазначеною як місце проживання боржника у виконавчому листі; даним виходом за адресою встановлено, що у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу; в акті є підписи виконавця і двох понятих, відсутні відомості про обстеження житла, а зі слів виконавця - двері ніхто не відчинив, обстеження не проводилось.

Постановою від 30.06.2017р. у даному виконавчому провадженні виконавець ОСОБА_1, виконавчий лист повернула стягувачу з підстав п.2 ч.1 ст.37, ст.50 Закону Про виконавче провадження, в постанові зазначено, що відповідно до акту державного виконавця майно, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості, за боржником відсутнє. Згідно інформаційної довідки з ДР реєстрації прав на нерухоме майно - відомості відсутні, згідно повідомлення РСЦ МВС транспортні засоби за боржником не значаться, згідно відповіді ПФУ боржник працює в ТОВ «АЛЮТЕХ-К»; виконавець має право звернути стягнення на зарплату за письмовою заявою стягувача або у разі суми стягнення, яка не перевищує 5 мінімальних зарплат.

В порядку ст..386 ЦПК України суд розглядає скарги сторони у виконавчому провадженні на рішення, дії, бездіяльність державного виконавця, іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Згідно ч.2 ст.387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Згідно ст. 385 ЦПК України встановлено строк для оскарження дій, бездіяльності і рішень державного виконавця під час виконання судового рішення - 10 днів. Згідно ст.74 закону про виконавче провадження - рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Суд, при визначені питання дотримання заявником строку оскарження, виходить з того, що про відкриття виконавчого провадження стягувач дізнався вчасно, оскільки ним не оскаржувалась бездіяльність державного виконавця, яка б була повязана з розглядом заяви стягувача про відкриття ВП чи щодо неотримання постанови про відкриття ВП. Враховуючи строк оскарження дій чи бездіяльності виконавця (10 днів з дня, коли особа дізналась чи могла і повинна була дізнатись про порушення її права), а також передбачені Законом «Про виконавче провадження» строки , які відводяться для вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні та для його здійснення, - то суд дійшов висновку, що заявник (стягувач) пропустив строк оскарження бездіяльності (повної чи часткової) державного виконавця і період з відкриття ВП і протягом 2015-2016 років, а також протягом січня- травня 2017 року (тобто до дій чи бездіяльності державного виконавця, повязаних з винесенням постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, що мало місце в червні 2017 року та дій, що безпосередньо передували винесенню вказаної постанови. При цьому суд виходить з того, що принаймні після закінчення строку на виконання ВП, визначеного у законі про виконавче провадження, стягувач однозначно знав і мав реальну можливість дізнатись про вчинені державним виконавцем у даному виконавчому провадженні дії та/або допущену виконавцем бездіяльність у вказаний період, та своєчасно її оскаржити. При цьому суд бере до уваги , що стягувач звернувся до виконавця з даного приводу лише в червні 2017р, тобто в час, що відноситься до подання скарги до суду, і заявник не надав ніяких доказів на підтвердження того, що він звертався до виконавця з приводу виконання рішення протягом 2015-2016 та до червня 2017 року. Також суд дійшов висновку, що, оскільки відсутні достовірні дані про отримання стягувачем постанови про повернення йому виконавчого документа раніше ніж за 10 днів до подання суду скарги на бездіяльність виконавця, то суд робить висновок, що заявник не пропустив в цій частині строк оскарження дій та бездіяльності виконавця, які безпосередньо передували винесенню постанови про повернення виконавчого документа стягувачу. Тому предметом дослідження і аналізу суд є дії чи бездіяльність державного виконавця, які передували винесенню вказаної постанови і наслідком яких було винесення вказаної постанови.

Згідно ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавець зобовязаний вживати передбачених цим законом заходів щодо примусового виконання судового рішення, неупереджено, ефективно, своєчасно і у повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 10 закону передбачено права державного виконавця щодо здійснення ним своїх функцій по виконанню судового рішення в межах відкритого виконавчого провадження.

Статтею 48 закону передбачено обовязок виконавця проводити перевірку майнового стану боржника у 10 денний строк з відкриття ВП, а у подальшому не рідше одного разу на три місяці - щодо виявлення рухомого і нерухомого майна боржника, не рідше одного разу на два тижні - щодо рахунків боржника.

Згідно ст.47 - виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: зокрема, п.2 - у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; п ро наявність обставин, зазначених у пунктах 2-6 частини першої цієї статті, виконавець складає акт.

Як видно з матеріалів, наявних у ВП, виконавець даної норми закону не дотримався і не виконав у повному обсязі, зокрема, не вчинив цілий ряд необхідних у даному випадку виконавчих дій, зокрема не вжив заходів до встановлення зареєстрованого місця проживання боржника, для виявлення належного йому майна за місцем проживання, не поновив застарілі (за 2015 рік) відомості щодо реєстрації за боржником нерухомого майна та транспортних засобів, не вжив необхідних засобів щодо виклику боржника, не повідомив стягувача про виявлення місця роботи і заробітної плати у боржника та не розяснив право стягувача на подання відповідної заяви щодо стягнення з зарплати боржника.

Суд враховує, що державний виконавець у виконавчому провадженні зобовязаний забезпечувати права і стягувача і боржника. А у даному випадку, не вживши всі можливі і необхідні заходи щодо виявлення майна боржника, не вживши всі можливі і необхідні заходи впливу на боржника, та не вживши всі можливі заходи щодо встановлення дійсного місця проживання боржника, державний виконавець дійсно допустив протиправну (часткову) бездіяльність. Такою частковою бездіяльністю виконавця дійсно порушено права стягувача на якісне здійснення виконавчого провадження і на своєчасне , ефективне і належне виконання судового рішення.

В іншій частині доводи скарги не знайшли свого підтвердження, інші обґрунтування стягувача ним не доведені, тому в цій частині суд не вбачає підстав для визнання протиправною бездіяльності виконавця. Скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 383-385 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

У Х В А Л И В:

скаргу ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» задовольнити частково;

визнати протиправною часткову бездіяльність державного виконавця Броварського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ в Київській області ОСОБА_1, допущену нею у виконавчому провадженні ВП № 48603461.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня оголошення, а особами, у відсутності яких ухвалу оголошено, протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Т.В. Селезньова