Справа № 541/676/17
Номер провадження 2-о/541/54/2017
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20 липня 2017 року

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

судді - Городівського О.А.,

за участю секретаря - Ніколаєнко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миргород цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою

ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщини,

заінтересовані особи : Дібрівська сільська рада Миргородського району Полтавської області, Приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу ОСОБА_2,

встановив :

28 березня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту прийняття нею спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року її матері ОСОБА_3, так як вона постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

В обґрунтування заяви, вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року в с. Стовбино Миргородського району Полтавської області померла її мати, ОСОБА_3. На день смерті ОСОБА_3 була зареєстрована одна за адресою: АДРЕСА_1, в квартирі, яка належала їй на праві приватної власності. Хоча із погіршенням стану здоров'я останніх 9 років перед смертю ОСОБА_3 проживала в будинку заявниці, де вона безпосередньо доглядала за матір'ю.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, зокрема на квартиру АДРЕСА_2.

Коли заявниця звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, відповідно до закону, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого, у зв'язку з тим, що вона пропустила шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини.

ОСОБА_1 стверджує, що на момент смерті ОСОБА_3 постійно проживав разом з нею, тому просить суд встановити факт свого постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

В судовому засіданні ОСОБА_1, вищевказані вимоги заяви підтримала.

Представник Дібрівської сільської ради Полтавської області в судове засідання не з'явився. Установа надала на адресу суду заяву, в якій викладено прохання розгляд справи провести без участі свого представника, заперечень проти задоволення заяви не висловила.

Заслухавши заявницю, покази свідків, вивчивши та проаналізувавши всі докази зібрані по справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть, а.с.7). Внаслідок її смерті відкрилася спадщина, зокрема на квартиру АДРЕСА_3, яка належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27 вересня 2001 року виданого Дібрівським кінним заводом № 62, яке було зареєстровано 04.10.2001 року в Лубенському МБТІ.

Заявниця приходиться дочкою спадкодавця, що підтверджується копією рішення Миргородського міськрайонного суду від 27 лютого 2017 року (а.с. 11).

Згідно довідки Дібрівської сільської ради від 23.11.2016 року № 1161 за життя ОСОБА_3 була зареєстрована сама за адресою АДРЕСА_4. (а.с.7).

Свідок ОСОБА_4, в своїх показах наданих в судовому засіданні, підтвердили, що з 2001 року разом з ОСОБА_1 проживала її мати ОСОБА_3, де й померла. Всі ці роки ОСОБА_3 потребувала стороннього догляду, а тому жила разом із донькою.

Згідно ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про спадкування» від 30.05.2008 року за №7, у разі якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Встановлений судом факт постійного проживання ОСОБА_1 з спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, тобто на час смерті останньої, що сталася 26.04.2010 року, в судовому засіданні підтверджений поясненнями заявниці, показаннями свідка, а також дослідженими в судовому засіданні доказами, що містяться в матеріалах справи.

Приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу заявниці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої у зв'язку з тим, що вона пропустила шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини та не надано доказів на підтвердження факту проживання разом із спадкодавцем на час смерті.

У зв'язку із наведеним, встановлення означеного факту має для заявниці ОСОБА_1 юридичне значення.

Аналіз перевірених і оцінених судом доказів переконує суд, що заявницею надані належні та допустимі докази на підтвердження заявлених вимог, які не викликають сумніву у їх достовірності та належності, що є підставою для задоволення заяви.

Керуючись ст.ст.234, 235, 256-259 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, постійно проживала за однією адресою в АДРЕСА_5 разом із спадкодавцем, її матір'ю ОСОБА_3, на час її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що являється часом відкриття спадщини.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з часу проголошення через Миргородський міськрайонний суд до апеляційного суду Полтавської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано.

Суддя О.А.Городівський