АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/1154/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області в складі:

головуючого судді - Гринчука Р.С.

суддів: Грох Л.М., Костенка А.М.,

секретар - Гриньова А.М.,

з участю представника апелянта - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Приватної фірми «А і Є» про стягнення заробітної плати з апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 квітня 2017 року,

встановила:

В листопаді 2016 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ПФ «А і Є» про стягнення заборгованості по заробітній платі за період з 01.06.2014 року по 30.06.2016 року в сумі 32 194 грн.

На обґрунтування позову зазначила, що на підставі трудового контракту від 03.02.2002 року вона займає посаду директора ПФ «А і Є».

Починаючи з 01.06.2014 року її неодноразово намагалися незаконно звільнити з займаної посади, однак такі дії фізичних осіб рішеннями судів були визнані незаконними.

Хоча вона займала посаду директора призваної фірми, однак заробітна плата за вказаний період їй виплачена не була.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 квітня 2017 року в задоволенні позову було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просила скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що суд не вірно встановив обставини справи та не врахував, що оскільки після спливу строку дії трудового контракту від 03.02.2002 року вона продовжувала займати посаду директора ПФ «А і Є», тому і заробітна плата їй повинна бути нарахована за виконання вказаних обов'язків. Висновок суду про те, що вона фактично не здійснювала обов'язків директора, тому і не має права на отримання заробітної плати є помилковими, оскільки всі намагання її звільнити з займаної посади і внести відповідні зміни до правовстановлюючих документів, починаючи з 2014 року, були визнані судовими рішеннями незаконними, а відповідні зміни до реєстраційних відомостей юридичної особи були скасовані.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача в суді заперечив проти апеляційної скарги.

Заслухавши учасників процесу та перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом вірно з'ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Відповідно до ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Судом встановлено, що 06.10.1999 року ОСОБА_4 була створена ПФ «А і Є», власником якої він був одноособово.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер і майнові права засновників вказаної фірми перейшли до його спадкоємців, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_3 на підставі відповідних свідоцтв про право на спадкове майно.

Відповідно до контракту від 03.06.2002 року, укладеного з ОСОБА_3 строком на 1 рік, вона займала посаду директора ПФ «А і Є».

На підставі рішення власників фірми, а саме, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 від 13.06.2014 року позивач була тимчасово відсторонена від виконання обов'язків директора у зв'язку з порушенням кримінальної справи за фактом незаконного відчуження майна ПФ «А і Є».

Відмовляючи у задоволенні позову суд обґрунтовано виходив з того, що позивач з червня місяця 2014 року фактично не виконувала обов'язків директора відповідача, що підтверджено матеріалами справи, зокрема, рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14.10.2014 року, яке набрало законної сили, тому у неї відсутні правові підстави для вимоги про оплату праці.

Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14.10.2014 року, яке набрало законної сили, було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до ПФ «А і Є», ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6 про визнання недійсним рішенням власників фірми від 13.06.2014 року про її відсторонення від виконання обов'язків директора та поновлення на цій посаді.

При цьому судом було встановлено, що рішення загальних зборів засновників про відсторонення ОСОБА_3 від виконання обов'язків директора є законним, оскільки положення ст. 46 КЗпП України до спірних правовідносин не застосовуються, так як можливість уповноваженого органу ПФ «А і Є» усунути члена виконавчого органу від виконання ним обов'язку міститься не в приписах КЗпП України, а у ст. 99 ЦК України, якою врегульовано реалізацію учасниками товариства корпоративних прав на участь в управління товариством. Крім того, державна реєстрація змін до статуту - це акт публічно-правовий. Внаслідок державної реєстрації змін до статуту вони набувають ознаки публічної достовірності, тобто набувають чинності для будь-яких третіх осіб. В зв'язку з цим повноваження ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 як власників ПФ «А і Є» на дату прийняття рішення від 13.06.2014 року про тимчасове відсторонення ОСОБА_3 від виконання обов'язків директора фірми, були належним чином підтверджені.

Слід також зазначити, що в рішеннях суду, на які посилається апелянт, як на підставу задоволення апеляційної скарги, предметом позовних вимог було не безпосередньо питання правомірності відсторонення ОСОБА_3 від посади директора фірми та її поновлення на цій посаді, а дії державного реєстратора щодо внесення відповідних змін до реєстраційних документів ПФ «А і Є», зокрема, і щодо директора юридичної особи.

Встановлення рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 19.10.2016 року тієї обставини, що фізичні особи не мали повноважень на прийняття рішень про відсторонення ОСОБА_3 з посади директора не впливає на правильність висновків суду в цій справі, оскільки рішення власників від 13.06.2014 року про відсторонення позивача від посади директора є чинним і підлягає виконанню, що в свою чергу було встановлено рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14.10.2014 року, яке було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 25.08.2015 року, і ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.12.2015 року касаційну скаргу ОСОБА_3 на вказані рішення та ухвалу було відхилено.

Не спростовують висновків суду першої інстанції й інші доводи апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий /підпис/ Судді /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Р.С. Гринчук