Справа № 2/714/177/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" листопада 2017 р. м. Герца

Герцаївський районний суд Чернівецької області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_1
секретар ОСОБА_2
з участю позивачаОСОБА_3
представника відповідачкиОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання права власності на 1/3 частку спадкового майна та визнання права власності на 1/6 частину будівельних матеріалів та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про визнання права власності на 1/2 спадкового нерухомого майна та визнання права власності на 1/2 частину будівельних матеріалів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що 04 вересня 2004 року помер його батько ОСОБА_9, внаслідок чого відкрилась спадщина, до якої увійшли житловий будинок літ. А з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться по вул. Шевченка, 9 в с. Остриця Герцаївського району Чернівецької області, який був отриманий останнім у дар згідно договору дарування та самочинно збудований житловий будинок літ. Л із сараєм літ. Н та майстернею літ. М розташованих за вказаною адресою.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_9 є його сини: ОСОБА_5 - позивач, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та дружина ОСОБА_6 відповідачка. На момент смерті батька у спірному господарстві проживав лише він - позивач, а відповідачі попри те що були зареєстровані у вказаному господарстві знаходилися за кордоном, тобто у спірному господарстві не проживали відтак спадщину не прийняли.

Посилаючись на те, що відповідачі спадщину після смерті ОСОБА_9 не прийняли, правовстановлюючі документи на житловий будинок літ. А з господарськими та побудовами будівлями і спорудами, який розташований за вищевказаною адресою відсутні, позивач просив визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на ? частину будинку літ. А з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться по вул. Шевченка, 9 с. Остриця Герцаївського району Чернівецької області, а також визнати право власності на ? частину будівельних матеріалів використаних при будівництві житлового будинку літ. «Л», сараю літ. «Н», майстерні літ. «М», розташованих на території вказаного домоволодіння.

Під час судового розгляду представник позивача ОСОБА_3, звернувся до суду із заявою про зменшення позовних вимог з посиланням на те, що оскільки дружина ОСОБА_9 ОСОБА_6 хоч і перебувала за кордоном на час смерті чоловіка, але була зареєстрованою у спірному господарстві де знаходилися її речі, то вона прийняла спадщину. Також спадщину після смерті ОСОБА_9 прийняв його син ОСОБА_8, який на момент відкриття спадщини був неповнолітнім. З огляду на вказане, позивач просив визнати за ним право власності в порядку спадкування на 1/3 частину будинку літ. А з господарськими та побутовими будівлями і спорудами та визнати за ним право власності на 1/6 частину будівельних матеріалів використаних при будівництві батьком самочинного житлового будинку літ. «Л», сараю літ. «Н», майстерні літ. «М».

Відповідачка ОСОБА_6 звернулася до суду з зустрічною позовною заявою про визнання право власності на 1/2 частину спірного житлового будинку розташованого в с. Остриця по вул. Шевченка, 9 Герцаївського району Чернівецької області в порядку спадкування за законом як дружини яка пережила чоловіка, а також просила визнати за нею як спільне майно подружжя право власності на 1/2 частину будівельних матеріалів використаних при будівництві житлового будинку літ. «Л», сараю літ. «Н», майстерні літ. «М», розташованих на території вказаного домоволодіння.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 підтримав позовні вимоги позивача про що надав пояснення посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Проти задоволення зустрічного позову відповідачки не заперечував. Вважає, що син спадкоємця ОСОБА_7 спадщину не прийняв, оскільки на час смерті батька знаходився за кордоном і до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався. Попри те, що ОСОБА_9 за життя зареєстрував своє право власності на отриманий у дарунок житловий будинок літ. А з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться по вул. Шевченка, 9 с. Остриця Герцаївського району Чернівецької області, у позивача відсутні правовстановлюючі документи на вказаний будинок, через що нотаріусом і було відмовлено йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Щодо самочинного будинку літ. «Л» та сараю літ. «Н», майстерні літ. «М», які розташовані на території вказаного домоволодіння, то вказані обєкти були збудовані ОСОБА_9 за час шлюбу із ОСОБА_6 тому до позивача має перейти право власності на будівельні матеріали, які були використані при їх будівництві в частині 1/6.

Представниця відповідачки ОСОБА_6 ОСОБА_4 проти задоволення позову позивача не заперечила та водночас просила задовольнити зустрічний позов відповідачки з підстав наведених в останньому.

Представниця відповідачів ОСОБА_8В та ОСОБА_7 ОСОБА_10 проти задоволення позову позивача та зустрічної позовної заяви відповідачки не заперечила.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши письмові матеріали, встановив наступне.

ОСОБА_9 09 травня 1981 року уклав шлюб із відповідачкою ОСОБА_6, який був зареєстрований сільською радою с. Остриця Глибоцького району Чернівецької області, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-МИ № 328836 (а.с.6).

04 березня 2003 року за договором дарування, посвідченого державним нотаріусом Герцаївської державної нотаріальної контори ОСОБА_11, зареєстрованого в реєстрі за № 236, ОСОБА_12 подарував ОСОБА_9 житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований в с. Остриця по вул. Шевченка, 9 Герцаївського району Чернівецької області. (а.с.34).

На підставі вказаного договору дарування за ОСОБА_9 у встановленому законом порядку було зареєстровано право власності на даний житловий будинок (а.с. 10).

Частинами 1 та 3 ст. 24 КпШС України 1969 року, який діяв на момент прийняття ОСОБА_9 дарунку, було передбачено, що майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Кожний з подружжя самостійно володіє, користується і розпоряджається належним йому роздільним майном.

Отже виходячи зі змісту вищевказаної норми закону, спірний житловий будинок є особистою власністю ОСОБА_9, проти чого не заперечували представники відповідачів.

Як свідчать матеріали інвентаризаційної справи, по вул. Шевченка, 9 в с. Остриця Герцаївського району Чернівецької області окрім житлового будинку літ А з господарськими будівлями та спорудами розташовано житловий будинок літ. Л, сарай літ. Н та майстерні літ. М (а.с. 11-14).

Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач за первісним позовом та відповідачка за зустрічним позовом на обґрунтування своїх вимог послалися на те, що будівництво житлового будинку літ. Л, сараю літ. Н, майстерні літ. М, що розташовані на території вказаного господарства в с. Остриця по вул. Шевченка, 9 Герцаївського району Чернівецької області було здійснено самочинно за життя спадкодавця ОСОБА_9 на час коли останній перебував у шлюбі з відповідачкою ОСОБА_6

На такі обставини послалися сторони і під час судового засідання.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належного проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

За загальним правилом вищезазначеної норми закону, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього ( ч.2 ст. 376 ЦК України).

При вищенаведених обставинах, з урахуванням пояснень сторін, суд вважає встановленим, що житловий будинок літ. Л, сарай літ. Н та майстерня літ. М, що розташовані в с. Остриця по вул. Шевченка, 9 Герцаївського району Чернівецької області є обєктами що були збудовані самочинно ОСОБА_9 за час шлюбу з ОСОБА_6Д

04 вересня 2004 року ОСОБА_9 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим виконавчим комітетом Острицької сільської ради серії І-МИ № 119356 (а.с.116).

Частиною ч.1 ст. 1220 ЦК України передбачено, що внаслідок смерті особи або оголошення її померлою відкривається спадщина.

Таким чином, після смерті ОСОБА_9 відкрилася спадщина.

За правилами ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Право на спадкування мають особи, визначені в заповіті, а у випадку відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від неї, право на спадкування одержують спадкоємці за законом (ст. 1223 ЦК).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_9 за життя заповіту не склав, а тому спадкування має місце за законом.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи щодо майна померлого ОСОБА_9, позивач 18 січня 2017 року звернувся до приватного нотаріуса Герцаївського районного нотаріального округу Чернівецької області із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця (зворот а.с.115). Проте, через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, що в с. Остриця по вул. Шевченка, 9 Герцаївського району Чернівецької області, постановою нотаріуса від 09 лютого 2017 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.127).

За даними Острицької сільської ради Герцаївського району Чернівецької області на момент смерті ОСОБА_9, разом із ним проживали у спірному господарстві його дружина ОСОБА_6 відповідачка, та його сини : позивач ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_7В, відповідно позивач та відповідачі (а.с.90).

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Матеріали спадкової справи щодо майна померлого ОСОБА_9 не містять жодних відомостей про звернення протягом строку для прийняття спадщини до нотаріуса із заявами про відмову від неї (а.с.115-129).

Аналізуючи вищенаведені докази у своїй сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки на момент смерті спадкодавця разом із ним у спірному господарстві проживали його дружина ОСОБА_6, та троє синів: ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, тобто сторони по справі, останній з яких був неповнолітнім, з огляду на те, що жоден із спадкоємців не відмовився від прийняття спадщини, то в розумінні ст.1268 ЦК України усі вони є такими що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_9 та відповідно кожний має право на спадкове майно в розмірі ? частини.

Зважаючи на те, що на момент смерті спадкодавцю ОСОБА_9 належав на праві особистої власності житловий будинок літ. А з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що в с. Остриця по вул. Шевченка, 9 Герцаївського району Чернівецької області, а позивач та відповідачка за зустрічним позовом ОСОБА_6 своєчасно прийняли спадщину, проте з незалежних від них обставин не можуть оформити своє право на спадкове майно, то їх вимоги про визнання за ними право власності на спадкове майно підлягають часткового задоволенню, шляхом визнання за ним права власності в порядку спадкування на ? частин вказаного житлового будинку.

У відповідності до роз'яснень, викладених в п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (частина перша статті 376 ЦК, до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

При вищевказаних обставинах, суд приходить до висновку, що оскільки будівництво житлового будинку літ. Л, сараю літ. Н, майстерні літ. М було здійснено подружжям ОСОБА_9 та ОСОБА_6 самочинно, то спадщина в цій частині відкрилася тільки щодо частки яка належала спадкодавцю ОСОБА_9, тобто на половину, а тому до позивача має перейти право власності в порядку спадкування за законом на 1/8 частину будівельних матеріалів використаних для будівництва вказаного житлового будинку з належними до нього речами.

З огляду на обраний відповідачкою спосіб захисту в контексті положень чинного цивільного законодавства, то її вимоги за зустрічним позовом в частині визнання за нею права власності на 1/2 частку будівельних матеріалів, які були використані для будівництва житлового будинку літ. Л, сараю літ. Н, майстерні літ. М підлягають повному задоволенню в межах позовних вимог.

Твердження представника позивача ОСОБА_3 з приводу того, що відповідач ОСОБА_7 на час смерті батька перебував за кордоном та не проживав разом з ним внаслідок чого спадщину не прийняв, суд вважає безпідставними огляду про що наведено вище.

Окрім того, Верховний Суд України у п. 25 вищезазначеної постанови пленуму від 30 травня 2008 року № 7 звернув увагу, що відмова від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців допускається лише протягом строку для прийняття спадщини. Після закінчення цього строку частка у спадщині не може бути збільшена з тих підстав, що хто-небудь зі спадкоємців відмовляється від спадщини на користь інших спадкоємців. У таких випадках особа, яка прийняла спадщину, має право розпорядитись усім або частиною майна, отриманого в порядку спадкування, шляхом

відчуження її іншому спадкодавцеві за договором купівлі-продажу, дарування, міни тощо.

На підставі ст.ст. 1217, 1222, 1223, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст. 24 КпШС України 1969 року, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_5 право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частину житлового будинку літ. А, сараю літ. Ж, вбиральні літ. О, криниці літ. К, огорожі № 1-5, вигрібної ями № 6, що в с. Остриця, по вул. Шевченка, № 9 Герцаївського району Чернівецької області.

Визнати за ОСОБА_5 право власності в порядку спадкування за законом на 1/8 частину будівельних матеріалів використаних для будівництва житлового будинку літ. Л, сараю літ. Н, майстерні літ. М, які розташовані с. Остриця, по вул. Шевченка, № 9 Герцаївського району Чернівецької області.

Позовні вимоги ОСОБА_6 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_6 право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частину житлового будинку літ. А, сараю літ. Ж, вбиральні літ. О, криниці літ. К, огорожі № 1-5, вигрібної ями № 6, що в с. Остриця, по вул. Шевченка, № 9 Герцаївського району Чернівецької області.

Визнати за ОСОБА_6 право власності на 1/2 частину будівельних матеріалів використаних для будівництва житлового будинку літ. Л, сараю літ. Н, майстерні літ. М, які розташовані с. Остриця, по вул. Шевченка, № 9 Герцаївського району Чернівецької області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області через Герцаївський районний суд шляхом подачі в 10-и денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особам які не була присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення - протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя