Справа № 390/438/17
Провадження № 2/390/322/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2017 р. Кіровоградській районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого - судді Терещенка Д.В.,

при секретарі - Головацькій А.Б.,

за участю позивача та його представника - ОСОБА_1,

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Кіровоградського району та області про визнання права власності за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на будинок з надвірними будівлями по вул. Кукало, 15 в с. Федорівка Кіровоградського району та області, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що після смерті свого племінника ОСОБА_4 належним чином прийняв спадщину, але нотаріально оформити права спадкування не може, т.я. будинок в якому проживав покійний на нього не зареєстрований та відсутні правовстановлюючі документи. Вважає, що він набув право власності в порядку набувальної давності, т.я. спадкодавець все своє життя проживав в вищезазначеному будинку.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та дали пояснення.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Кіровоградського району та області не зявився. Письмово повідомив суд про розгляд справи без його участі. Проти позову не заперечував.

Судом встановлено, що 10.01.2014 року помер ОСОБА_4 після смерті якого відкрилася спадщина. Покійний постійно проживав та був зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_1 та області. Позивач належним чином прийняв спадщину після смерті свого племінника, що підтверджено довідкою Кіровоградської районної державної нотаріальної контори.

Згідно архівної довідки «Кіровоградського обласного ОБТІ» №30641 від 05.12.2016 року будинок 15 по вул. Кукала в с. Федорівка Кіровоградського району та області належить колгоспу ім. Боженка.

Відповідно до архівної довідки від 23.02.2017 року у протоколах засідань правління колгоспу ім. Боженка за 1983 рік ОСОБА_5 надано колгоспний будинок для проживання його родини. Крім того, в архівній довідці від 21.02.2017 року, яка надана Кіровоградською державною адміністрацією зазначено, що у протоколах загальних зборів та засідань правління колгоспу ім. Боженка (КСП Золотий колос) за 1992-2000 роки відомості про надання майнового паю ОСОБА_5 відсутні.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні будь-які докази набуття прав на будинок померлим ОСОБА_4. Будинок був наданий колгоспом для проживання родини. Сам позивач користується будинком з дня смерті ОСОБА_4, тобто з 10.01.2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання, крім цього ст.16 ЦК України зазначає, що кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Частиною 1 ст. 328 ЦК України, передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно з п. 9 постанови пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 № 5, встановлено, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Згідно з п. 11 постанови пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 № 5, встановлено, що враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об'єкт третіми особами за набувальною давністю.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позивачем не надано достатніх доказів про належність будинку спадкодавцю, а довідка сільської ради про те, що ОСОБА_4 був зареєстрований та проживав в ІНФОРМАЦІЯ_2 та області до дня своєї смерті не може бути беззаперечним доказом про те, що він безперервно володів нерухомим майном протягом десяти років, а тому в задоволенні позовної заяви слід відмовити.

Копія технічного паспорта на будинок, архівна довідка(а.с.9), не є достатнім доказом для задоволення вимог позивача.

Судові витрати по справі відповідно до ст. 88 ЦПК України суд відносить за рахунок позивача.

На підставі ст. 334 ЦК України, керуючись ст.10, 11, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позовних вимогах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Кіровоградського району та області про визнання права власності за набувальною давністю - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя