ухвала

іменем україни

17 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Леванчука А.О., Ситнік О.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розірвання договору оренди та стягнення заборгованості по орендній платі, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Горностаївського районного суду Херсонської області від 27 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 21 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником двох земельних ділянок площею 9,62 га та 9,4403 га, розташованих на території Дубівської сільської ради Горностаївського району Херсонської області.

Вказані земельні ділянки, згідно з договорами оренди землі укладеними 25 вересня 2010 року та зареєстрованими 14 червня 2011 року у відділі Держкомзему в Горностаївському районі Херсонської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено записи за № 00141 та № 00147, передані у користування ОСОБА_5

Посилаючись на порушення відповідачем строків виплати орендної плати за користування земельними ділянками у 2013-2014 роках, остаточно просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість з орендної плати за користування належними їй земельними ділянками за 2013-2014 роки, з урахуванням пені за несвоєчасне внесення орендної плати, трьох процентів річних від простроченої суми та суми індексу інфляції, у загальній сумі 44 110,77 грн.

Ухвалою Горностаївського районного суду Херсонської області від 14 квітня 2016 року закрито провадження у справі в частині розірвання договору оренди земельної ділянки зареєстрованого відділом Держкомзему в Горностаївському районі Херсонської області 14 червня 2011 року за № 00141 та договору оренди земельної ділянки зареєстрованого відділом Держкомзему в Горностаївському районі Херсонської області 14 червня 2011 року за № 00147 у зв'язку з відмовою позивача від позовних вимог в цій частині.

Рішенням Горностаївського районного суду Херсонської області від 27 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 21 липня 2016 року, позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості по орендній платі задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 заборгованість по виплаті орендної плати в сумі 44 110,77 грн.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 витрати по сплаті судового збору у сумі 581 грн 54 коп.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати судові рішення, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з орендної плати, суди попередніх інстанцій виходили з того, що внаслідок невиконання орендарем умов договорів оренди землі щодо виплати орендної плати в розмірі та строки визначеними договорами, утворилася заборгованість зі сплати орендної плати за 2013-2014 роки.

Доводи касаційної скарги про те, що відповідач не підписував договорів оренди землі, акт приймання-передачі земельних ділянок не складався та не підписувався, а тому відсутні докази передачі йому у користування спірних земельних ділянок, а також щодо розміру орендної плати, не знайшли свого підтвердження з наступних підстав.

Так, як установлено судами попередніх інстанцій, ОСОБА_4 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, є власником земельної ділянки товарного сільськогосподарського призначення, площею 9,62 га, розташованої на території Дубівської сільської ради Горностаївського району, Херсонської області.

ОСОБА_6 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданого 30 січня 2003 року Дубівською сільською радою Горностаївського району Херсонської області, за життя належала земельна ділянка площею 9,4403 га, розташованої на території Дубівської сільської ради Горностаївського району, Херсонської області.

Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом від 14 серпня 2013 року спадкоємцем майна ОСОБА_6, а саме земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 9,4403 га, розташованої на території Дубівської сільської ради, Горностаївського району, Херсонської області, є його дочка ОСОБА_4 Вартість спадкового майна становить 232 359,94 грн.

25 вересня 2010 року між ОСОБА_6, після смерті якого спадкоємцем є ОСОБА_4, та ОСОБА_5 укладено договір оренди земельної ділянки, загальною площею 9,44 га, строком на 5 років.

25 вересня 2010 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено договір оренди земельної ділянки, загальною площею 9,62 га, строком на 5 років.

Умовами договорів визначено, що орендна плата вноситься орендарем у розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки у строк до 20 грудня поточного року оренди (п. п. 9, 11 договорів ).

Пунктом 14 договорів передбачено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, пеня справляється у розмірі 0,3 % несплаченої суми за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до інформації Відділу Держгеокадастру у Горностаївському районі Херсонської області від 27 жовтня 2015 року № 31-28-0.3-1258/2-15 грошова оцінка земельної ділянки (паю), на території Дубівської сільської ради колишнього КСП «Славутич» станом на 01 січня 2013 рік становила 232 359, 93 грн та станом на 01 січня 2014 рік - 232 359, 93 грн.

На порушення умов договорів оренди земельних ділянок орендарем в 2013 року орендна плата сплачена частково - по 2 800 грн за кожним договором, за 2014 рік орендна плата не виплачена. Вказані обставини підтверджені листами Горностаївської районної державної адміністрації Херсонської області від 07 лютого 2013 року № 1-28-І-1-181В, від 08 квітня 2014 року № 1-28/17-18, Херсонської обласної державної адміністрації від 11 вересня 2014 року № І-1684 та не заперечувалися відповідачем у справі.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі»договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Орендна плата за землю, згідно ст. 21 цього ж Закону, це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

Виходячи з положень статей 6, 626-631, 526 ЦК України, укладений договір є обов'язковим для належного виконання сторонами, відповідно до його умов, вимог Цивільного Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до положень ст. ст. 525-526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається.

За приписами частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, встановивши, що внаслідок невиконання орендарем умов договорів оренди землі щодо виплати орендної плати в розмірі та строки визначеними договорами, виникла заборгованість зі сплати орендної плати за 2013-2014 роки, суди дійшли правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, 3 % річних від простроченої суми та пені за невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором.

Так, договори оренди земельних ділянок укладені 25 вересня 2010 року між ОСОБА_6, після смерті якого спадкоємцем є ОСОБА_4, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 недійсними у встановленому законом порядку не визнані.

Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 24 вересня 2015 року, яке набрало законної сили, у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа Горностаївське районне управління юстиції Херсонської області, Відділ Держземагентства у Горностаївському районі Херсонської області про визнання договорів оренди землі недійсними та стягнення плати за фактичне користування земельними ділянками встановлено, що саме ОСОБА_5 був ініціатором та розробником вказаних договорів оренди землі, він же здійснив їх реєстрацію у Держземагентстві, використовував належні ОСОБА_4, у тому числі і у 2013-2014 роки земельні ділянки, що свідчить про погодження ним умов договору оренди земельних ділянок, їх укладення і виконання.

А отже відсутність акта прийому-передачі земельних ділянок, якими орендар фактично користується, не звільняє орендаря від обов'язку зі сплати орендної плати у строки визначені договором.

Крім того, позивачем до суду апеляційної інстанції були надані акти про передачу та прийом земельної ділянки в натурі від 25 вересня 2010 року, з яких вбачається, що ОСОБА_6 та ОСОБА_4 передали в натурі земельні ділянки площею 9,62 га та 9,44 га ОСОБА_5 на підставі договорів оренди.

Крім того, доводи щодо безпідставного застосував коефіцієнт 1,756 не знайшли свого підтвердження, оскільки заборгованість з орендної плати визначена судом відповідно до умов договорів укладених між сторонами, виходячи з нормативної грошової оцінки наданої Відділом Держгеокадастру у Горностаївському районі Херсонської області. Крім того, вартість земельної ділянки площею 9,4403 га в розмірі 232 359,94 грн зазначена і в свідоцтві про право на спадщину за законом.

З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судами норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Горностаївського районного суду Херсонської області від 27 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 21 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко А.О. Леванчук О.М. Ситнік