Справа № 201/1334/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2017 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Демидової С.О.

за участю секретаря Пісчанської Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Альфа Банк», ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання припиненими договорів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів, в якому посилається на те, що 14 серпня 2008 року між ним та ПАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк», укладено кредитний договір № 0301/0808/71-160, за умовами якого банк зобовязався надати позичальнику грошові кошти у розмірі 84 900 доларів США на строк до 13 серпня 2028 року. 15 березня 2010 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, пунктом 2 якого передбачено, що Додаток № 1 вважати таким, що втратив чинність. Тобто графік погашення кредиту втратив свою чинність. Інший графік сторонами не підписувався. Таким чином договір виконаний в повному обсязі в звязку з тим, що графік № 1 припинив свою чинність, а новий графік сторонами не підписувався. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором був 14 серпня 2008 року укладений договір іпотеки № 0301/0808/71-160/71. Також між ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ВАТ «Сведбанк» 14 серпня 2008 року укладені договори поруки. В звязку з втратою чинності основного зобовязання втратили чинність договори поруки та договір іпотеки. Тому позивач просить суд визнати припиненими кредитний договір № 0301/0808/71-160 від 14 серпня 2008 року, укладений між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1; іпотечний договір 0301/0808/71-160/71 від 14 серпня 2008 року укладений між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1; договір поруки № 0301/0808/71-160-Р-1 укладений між ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ВАТ «Сведбанк» та договір поруки 0301/0808/71-160-Р-2 від 14 серпня 2008 року укладений між ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ВАТ «Сведбанк».

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що у звязку із реструктуризацією по кредиту між сторонами було підписано додаткову угоду № 1, за умовами якої сторони дійшли згоди щодо зміни п. 3.1 кредитного договору, а саме позичальник зобовязався погасити заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів на позичковий рахунок щомісячно, починаючи з вересня 2010 року, через касу банку згідно Додатку № 2, що є невідємною частиною договору.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засіданні не зявилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Вислухавши представника позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи, оцінивши представлені та добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Судом встановлено, що 14 серпня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 0301/080/71-160, за умовами якого банк зобовязався надати позичальнику грошові кошти у розмірі 84 900 доларів США на строк з 14 серпня 2008 року по 13 серпня 2028 року включно зі сплатою 12,5 % річних /а.с.8-12/. Пунктом 3.1 вказаного кредитного договору позичальник зобовязався здійснювати погашення заборгованості за кредитом шляхом внесення коштів на позичковий рахунок № 1901 щомісяця через касу банку згідно Додатку №1, що є невідємною частиною цього договору /а.с.13-16/.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 14 серпня 2008 року укладено іпотечний договір № 0301/0808/71-160-Z-1 /а.с.18-20/ Окрім того 14 серпня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3, ОСОБА_2 укладено договори поруки № 0301/0808/71-160-Р-1 та № 0301/0808/71-160-Р-2 відповідно /а.с.21-22/

04 лютого 2010 року позивач звернувся до АТ «Сведбанк» з заявою про відстрочку по погашенню основного зобовязання терміном на 5 місяців /а.с.65/, в звязку з чим 15 березня 2010 року між ПАТ «Сведбанк», що є правонаступником ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 0301/0808/71-160, за умовами якого підпункт 3.1 кредитного договору викладено в наступній редакції: «позичальник зобовязується погасити заборгованість за кредитом, шляхом внесення коштів на позичковий рахунок № 1901 щомісячно, починаючи з вересня 2010 року, через касу банку згідно Додатку 2, що є невідємною частиною даного договору. Додаток № 1 вважати таким, що стратив чинність». Таким чином додатком № 2 до кредитного договору встановлений графік погашення заборгованості за кредитним договором, згідно якого змінилася сума щомісячного платежу /а.с.54-58/

ПАТ «Сведбанк» відступило право вимоги за спірним кредитним договором ПАТ «Дельта Банк» /а.с. 23-24/, який в подальшому відступив право вимоги ПАТ «Альфа-Банк» /а.с. 25-38/.

В звязку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору виникла заборгованість, яка станом на 01 липня 2015 року становить 23 326, 02 доларів США /а.с.59-60/, в звязку з чим банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості /а.с.61-64/.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

За загальним правилом зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Згідно зі ст.605 ЦК України зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Згідно з ч.1 ст.598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Підстави припинення зобов'язання передбачені ст.ст. 599, 601, 604, 609 ЦК України, зокрема ст.559 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Відсутність реального і своєчасного виконання зобов'язання не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання.

Між сторонами на даний час існують невиконані зобовязання, тому суд позбавлений можливості визнати спірний кредитний договір, а також іпотечний договір та договори поруки припиненими, оскільки відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Посилання позивача на те, що Додаток № 1 втратив чинність, а інший графік погашення кредиту сторонами не підписувався спростовується матеріалами справи, оскільки позивачем підписаний Додаток № 2 до кредитного договору, що містить графік погашення заборгованості за кредитним договором.

Судові витрати розподілити на підставі ст. 88 ЦПК України

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 57-61, 76, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Альфа Банк», ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання припиненими договорів відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили. після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.О. Демидова