АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 617/640/16-ц Головуючий суддя 1-ї інстанції Уханьова І.С.
Провадження № 22-ц/790/2407/17 Доповідач Колтунова А.І.
Категорія: спори, що виникають із
договорів надання послуг
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«10» липня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: Колтунової А.І.,

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

при секретарі: Семикрас О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 08 лютого 2017 року за позовом комунального закладу охорони здоровя «Вовчанський медичний коледж» Харківської обласної ради до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на навчання та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до комунального закладу охорони здоровя «Вовчанський медичний коледж» Харківської обласної ради про визнання правочину недійсним,-

ВСТАНОВИЛА:

28 квітня 2016 року комунальний заклад охорони здоровя «Вовчанський медичний коледж» Харківської обласної ради (далі КЗОЗ «Вовчанський медичний коледж») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на навчання.

В обґрунтування позову зазначили, що згідно наказу директора КЗОЗ «Вовчанський медичний коледж» від 10 серпня 2011 року № 254/с ОСОБА_1 була зарахована до КЗОЗ «Вовчанський медичний коледж» на навчання за державним замовленням. Між нею та КЗОЗ «Вовчанський медичний коледж» була укладена угода № 17 від 04 січня 2012 року про підготовку фахівців з вищою освітою.

30 червня 2015 року наказом № 666/с студентці ОСОБА_1 було присвоєно кваліфікацію молодшого спеціаліста фельдшера та направлено на роботу до комунального закладу охорони здоровя «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» (далі КЗОЗ «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» ).

Згідно повідомлення КЗОЗ «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» № 92 ОСОБА_1 була призначена на посаду фельдшера з медицини невідкладних станів з місячним окладом згідно штатного розпису.

30 грудня 2015 року ОСОБА_1 звільнена з роботи за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України.

Зважаючи на зазначене та з урахування уточнених позовних вимог, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь КЗОЗ «Вовчанський медичний коледж» 48 562,90 грн., затрати на навчання, з перерахуванням коштів до державного бюджету.

Представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечував.

31 серпня 2016 року представником ОСОБА_1 ОСОБА_2 було подано зустрічний позов до КЗОЗ «Вовчанський медичний коледж» про визнання правочину недійсним.

В обґрунтування позову зазначено, що угода № 17 про підготовку фахівців з вищою освітою від 04 січня 2012 року, укладена між КЗОЗ «Вовчанський медичний коледж» та ОСОБА_1, суперечить нормам Цивільного кодексу України (далі ЦК України), іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. При укладенні цієї угоди порушені вимоги ст. 56 Закону України «Про освіту», в редакції яка діяла на момент вступу ОСОБА_1 до коледжу, якою передбачалося укладення угоди між замовником, керівником вищого навчального закладу та випускником, але дана норма, не містила обовязку випускника відпрацьовувати певний строк за направленням після закінчення коледжу та майнової відповідальності.

Крім того, на момент укладання угоди ОСОБА_1 була особою неповнолітньою і згода на її підписання мала бути одержана від батьків.

Посилаючись на вказані обставини, позивач за зустрічним позовом просив визнати недійсною угоду № 17 від 04 січня 2012 року.

Рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 08 лютого 2017 року задоволено позовні вимоги КЗОЗ «Вовчанський медичний коледж» до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на навчання. Відмовлено в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до КЗОЗ «Вовчанський медичний коледж» про визнання правочину недійсним. Стягнено з ОСОБА_1 на користь «Вовчанський медичний коледж» вартість навчання в сумі 48 562, 90 грн., перерахувавши кошти до державного бюджету.

Не погодившись з рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 08 лютого 2017 року представником ОСОБА_1- ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій він просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні вимог первісного позову КЗОЗ «Вовчанський медичний коледж» і задовольнити вимоги зустрічного позову. При цьому посилається на порушення судом норм матеріального права, вказує, що викладені в судовому рішенні висновки не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що оскаржене судове рішення вимогам законності та справедливості не відповідає. Суд першої інстанції під час ухвалення рішення не дослідив та не надав належної оцінки доводам зустрічного позову та запереченням проти первісного позову. Крім того, первісний позов не містить правового обґрунтування ані нормами деліктного права, ані нормами договірного права. Як позовна заява, так і рішення суду обґрунтовані виключно положеннями «Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням», затвердженому постановою КМУ від 22 серпня 1996 року № 992, суперечить нормам закону та Конституції України.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 підтримував апеляційну скаргу.

Представник КЗОЗ «Вовчанський медичний коледж» - ОСОБА_3 проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Рішення суду відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України повинно бути законним та обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобовязаний зясувати питання , зокрема щодо наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та наведені докази на їх підтвердження, інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи, правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обовязково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їх правовідносини.

Рішення суду першої інстанції даним вимогам закону в повній мірі не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги КЗОЗ «Вовчанський медичний коледж» та стягуючи на їх користь з ОСОБА_1 48 562,90 грн., суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1, закінчивши бюджетну форму навчання у державному закладі КЗОЗ «Вовчанський медичний коледж», відмовилася працювати за місцем направлення на роботі у КЗОЗ «Центрі екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», що відповідно до вимог законодавства та умов угоди є підставою для стягнення з неї державних коштів, затрачених на її навчання.

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом встановлено, підтверджується письмовими доказами та не оспорюється сторонами, що згідно наказу директора КЗОЗ «Вовчанський медичний коледж» від 10 серпня 2011 року № 254/с ОСОБА_1 була зарахована до КЗОЗ «Вовчанський медичний коледж» на навчання за державним замовленням (а.с. 5).

Між нею та КЗОЗ «Вовчанський медичний коледж» була укладена угода від 04 січня 2012 року № 17 про підготовку фахівців з вищою освітою (а.с. 11).

Указом Президента України від 23 січня 1996 року № 77/96 «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» встановлено, що особи, які навчаються за рахунок державних коштів, укладають з адміністрацією вищого навчального закладу угоду, за якою вони зобовязуються після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації працювати в державному секторі народного господарства не менш ніж три роки. У разі відмови працювати в державному секторі народного господарства випускники відшкодовують у встановленому порядку до державного бюджету повну вартість навчання.

Відповідно до п.4 «Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 1996 року № 992, керівники вищих навчальних закладів після зарахування осіб на навчання за державним замовленням укладають з ними угоду, згідно з якою випускники зобовязані відпрацювати у замовника не менше трьох років, а вищий навчальний заклад зобовязаний забезпечити відповідні якість та рівень підготовки фахівця з вищою освітою.

Згідно наказу № 666/с від 30 червня 2015 року ОСОБА_1 було присвоєно кваліфікацію молодшого спеціаліста фельдшера та направлено на роботу до КЗОЗ «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» (а.с. 8-9).

30 грудня 2015 року ОСОБА_1 звільнена з роботи за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України (а.с. 14).

Згідно з угодою № 17 від 04 січня 2012 року, укладеною між КЗОЗ «Вовчанський медичний коледж» та ОСОБА_1, передбачено, що ОСОБА_1 зобовязана була прибути після закінчення медичного коледжу на місце направлення і відпрацювати не менше трьох років (а.с. 11).

Відповідно до п.14 «Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» (із змінами, внесеними згідно Постанови КМУ № 511 від 17 липня 2013 року) передбачено, що у разі звільнення молодого фахівця за власним бажанням протягом трьох років, випускник зобовязаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати.

З представленої позивачем довідки про відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця у КЗОЗ «Вовчанський медичний коледж» вбачається, що розмір фактичних витрат, повязаних з навчанням відповідача у навчальному закладі, складає 48 562,90 грн., з яких : 22 000,00 грн. вартість навчання з 01 вересня 2011 року по 30 червня 2015 року, 26 562,90 грн. отримана стипендія (а.с. 16-18).

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про вищу освіту» випускники вищих навчальних закладів вільні у виборі місця роботи, однак, якщо випускник вищого навчального закладу навчався за кошти третьої особи, його працевлаштування здійснюється відповідно до укладеної між ними угоди.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що ОСОБА_1 повинна відшкодувати вартість навчання на користь позивача, оскільки звільнилась з посади фельдшера з КЗОЗ «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», не відпрацювавши за місцем призначення три роки.

Доводи відповідача про те, що обовязок особи, яка навчалась за державним замовленням, після закінчення вищого навчального закладу відпрацювати за направленням не менш ніж три роки, передбачався лише підзаконними нормативними актами, які не можуть бути визнані правовими підставами для задоволення позову, оскільки суперечать вимогам Конституції України, Закону України «Про освіту», не можуть бути визнані обґрунтованими, оскільки спростовуються вищенаведеними законодавчими актами, які регулюють правовідносини щодо працевлаштування випускників та повернення навчальному закладу витрат, понесених на навчання за державним замовленням.

Посилання представника відповідача, що КЗОЗ «Вовчанський медичний коледж» є неналежним позивачем, оскільки не наділений правом на подання позову про відшкодування вартості навчання до державного бюджету, не заслуговують на увагу, оскільки угода про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Головного управління охорони здоровя Харківської облдержадміністрації укладалася між вищим навчальним закладом в особі директора і особою, зарахованою на навчання, яка є цивільно правовим договором.

При цьому Головне управління охорони здоровя Харківської облдержадміністрації стороною угоди не було. Розпорядником коштів, які виділяються із бюджету для підготовки спеціалістів управлінням охорони здоровя є коледж, а кошти, які просить стягнути позивач з відповідача, відшкодовуються до державного бюджету в особі Головного управління Харківської облдержадміністрації або підпорядкованим йому підрозділам, яким у даному випадку виступає КЗОЗ «Вовчанський медичний коледж».

Колегія суддів вважає також необґрунтованими і доводи представника ОСОБА_1 про те, що угода № 17 від 04 січня 2012 року є недійсною, тому що відповідач на час її укладення не мала необхідний обсяг цивільної дієздатності, оскільки із матеріалів справи вбачається, що угода про підготовку фахівців з вищою освітою була підписана нею зі згоди батьків (а.с. 11).

Судом встановлено, що ані батьки ОСОБА_1, ані сама відповідач, яка досягла повноліття ще в період навчання, не ставили питання про розірвання договору, визнання його недійсним чи визнання недійсними окремих його частин.

Також, судом встановлено, що 30 червня 2015 року при розподілі випускників КЗОЗ «Вовчанський медичний коледж» ОСОБА_1 отримала направлення до КЗОЗ «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», з чим була згодна, про що свідчить особистий підпис ОСОБА_1 в списку персонального розподілу молодих спеціалістів, які закінчили коледж (а.с. 8-10).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що правові підстави для визнання недійсною угоди про підготовку фахівців з вищою освітою № 17 від 04 січня 2012 року, укладеної між КЗОЗ «Вовчанський медичний коледж» та ОСОБА_1, у повному обсязі відсутні.

Проте, колегія суддів вважає, що зазначеною угодою передбачений обовязок ОСОБА_1 відшкодувати стипендію у разі відрахування з коледжу або не відпрацювання трьох років за направленням після закінчення коледжу, який суперечить вимогам ст.1215 ЦК України.

У звязку з чим, колегія суддів вважає, що є правові підстави для визнання частково недійсною угоди № 17 від 04 січня 2012 року, укладеною між КЗОЗ «Вовчанський медичний коледж» та ОСОБА_1

Оскільки угода у частині відшкодування ОСОБА_1 і КЗОЗ «Вовчанський медичний коледж» є недійсною в частині обовязку відшкодування стипендії, то колегія суддів не погоджується з розміром грошової суми, яка підлягає стягненню з відповідача.

Із наданого позивачем розрахунку вбачається, що він містить витрати на навчання, які за період 2012 2015 роки складають 22 000,00 грн., а також на виплату стипендії у сумі 26 562,90 грн. (а.с. 16,17).

Відповідно до п.1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що сума, яку суд першої інстанції стягнув з ОСОБА_1 на користь КЗОЗ «Вовчанський медичний коледж» підлягає зменшенню з 48 562,90 грн. до 22 000,00 грн.

Таким чином колегія суддів вважає, що на підставі п.п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦК України рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до КЗОЗ «Вовчанський медичний коледж» про визнання правочину недійсним підлягає скасуванню. Суд ухвалює в цій частині нове рішення, яким зустрічні позовні вимоги задовольняє частково, визнає угоду № 17 від 04 січня 2012 року, укладену між КЗОЗ «Вовчанський медичний коледж» та ОСОБА_1, частково недійсною в частині відшкодування в державний бюджет витрат по стипендії.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь КЗОЗ «Вовчанський медичний коледж» вартості навчання з перерахуванням коштів до державного бюджету підлягає зміні, а сума відшкодування зменшенню з 48 562, 90 грн. до 22 000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст. 309, ст. 313, ч.2 ст. 314, ст. 316, ст. 317, ст. 319, ст. 324 ЦПК України, колегія суддів ,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 08 лютого 2017 року в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до комунального закладу охорони здоровя «Вовчанський медичний коледж» Харківської обласної ради про визнання правочину недійсним скасувати, а в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь комунального закладу охорони здоровя «Вовчанський медичний коледж» Харківської обласної ради відшкодування витрат на навчання змінити.

Ухвалити в зазначеній частині нове рішення, яким частково задовольнити зустрічний позов ОСОБА_1 до комунального закладу охорони здоровя «Вовчанський медичний коледж» Харківської обласної ради про визнання правочину недійсним.

Визнати частково недійсною угоду про підготовку фахівців з вищою освітою № 17 від 04 січня 2012 року, укладену між ОСОБА_1 та комунальним закладом охорони здоровя «Вовчанський медичний коледж» Харківської обласної ради, в частині обовязку ОСОБА_1 відшкодувати в державний бюджет кошти, витрачені на стипендію.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь комунального закладу охорони здоровя «Вовчанський медичний коледж» Харківської обласної ради вартість навчання у сумі 22 000,00 (двадцять дві тисячі гривень) грн., перерахувавши кошти до державного бюджету.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь комунального закладу охорони здоровя «Вовчанський медичний коледж» Харківської обласної ради судовий збір у сумі 551,00(пятсот пятдесят одну гривню) грн.

В іншій частині рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 08 лютого 2017 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили.

Головуючий: А.І. Колтунова

Судді: С.С. Кругова

ОСОБА_4