АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 646/5016/17 Головуючий суддя І інстанції Сорока О. П.
Провадження № 22-ц/790/5540/17 Суддя доповідач Карімова Л.В.
Категорія: стягнення аліментів
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Карімової Л.В.,

суддів колегії ОСОБА_1

ОСОБА_2,

за участю секретаря Колесник О.Е.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 07 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на непрацездатну особу,

ВСТАНОВИЛА:

20 липня 2017 року ОСОБА_5 звернулася до суду із вищевказаним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_4, з яким перебуває у зареєстрованому шлюбі з 02 вересня 1972 року, кошти на її утримання (аліменти) у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн. щомісяця.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що відносини між ними значно погіршились, тому чоловік припинив матеріально забезпечувати їхню сімю.

Вона (позивач) є інвалідом II групи внаслідок загального захворювання та пенсіонером за віком, у звязку із чим є непрацездатною особою, отримує пенсію в розмірі 1430 грн. 31 коп. та інших доходів вона не має, матеріальної допомоги їй ніхто не надає. При цьому відповідач отримує пенсію близько 2000 грн. та працює, за що отримує заробітну плату у розмірі 3493,93 грн. За станом здоровя вона потребує операції, однак відповідач ігнорує її прохання про надання матеріальної допомоги, у звязку з чим вона вимушена звернутися до суду із вказаним позовом.

Рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 07 серпня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що суд не взяв до уваги той факт, що вона є інвалідом ІІ групи внаслідок загального захворювання та пенсіонером за віком, у звязку з чим є непрацездатною особою.

Дійсно, розмір її пенсії складає 1430, 31 грн., однак у звязку з тяжким станом здоровя вона потребує додаткової матеріальної допомоги, кожного місяця на придбання лікарських засобів витрачає ? частину своєї пенсії. Наразі в неї виникла потреба у здійсненні операції на очах, вартість якої складає 20 000 грн.

Також, районним судом не взято до уваги, що вона також приймає участь у сплаті за комунальних послуг.

Вислухавши пояснення учасників процесу, що зявилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши відповідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 213,214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що розмір отримуваної нею пенсії перевищує визначений законодавством України прожитковий мінімум, а отже підстав для стягнення коштів на її утримання немає.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають обставинам справи та вищевказаним вимогам вимогам закону.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебувають у шлюбі з 02 вересня 1972 року.

ОСОБА_4 є інвалідом ІІІ групи, отримує пенсійне забезпечення та працює в КП «Харківводоканал» сторожем і отримує заробітну плату у розмірі 3374,55 грн.

ОСОБА_3 є інвалідом ІІ групи і відповідно до довідки Слобожанського обєднаного УПФ Харківської області № 933 від 06 липня 2017 року отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання, розмір якої у період з січня 2017 року до червня 2017 року склав 8321,86 гривень, тобто 1430,31 грн. щомісячно.

За положеннями ч. 2 ст. 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Згідно із ч.ч. 3, 4 ст. 75 СК України непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобовязання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності юридичних складових сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу (стаття 76 СК України); непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення.

Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом.

Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного суду України у справі № 6-3066цс 15 від 13.04.2016 року, яку відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України суд першої інстанції правильно застосував до виниклих правовідносин, зазначивши, що розмір отримуваної ОСОБА_3 пенсії перевищує визначений ст. 7 Закону україни «Про державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для непрацездатних осіб, який з 01 травня 2017 року складав 1312 грн., а з 01 грудня -1373 грн.

Аналогічна правова позиція Верховного суду України висловлена й в постанові від 16 серпня 2017 року у справі № 6-1111цс17.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_3 та її представник адвокат ОСОБА_6 не оспорювали ту обставину, що ОСОБА_3, отримуючи пенсію, забезпечена прожитковим мінімумом. При цьому доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 також несе витрати по сплаті комунальних послуг не доведені, оскільки надані нею квитанції по сплаті таких послуг оформлені на імя ОСОБА_4

Доводи апеляційної скарги по суті зводяться до переоцінки наданих сторонами доказів та незгоди з висновками суду першої інстанції по оцінці цих доказів та особового тлумачення апелянтом норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Оскільки судом першої інстанції відповідно до ст.212 ЦПК України надана правильна правова оцінка доказам по справі, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, що відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 07 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: