Справа № 527/2325/17
провадження 2/527/1062/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2017 року Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Марущак Р.М.,

при секретареві Самородовій Т.С.,

з участю:

позивача ОСОБА_1,

представника

позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Глобине цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на малолітню дитину,

В С Т А Н О В И В:

06 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом.

Мотивувала тим, що з 11 грудня 2009 року перебувала з відповідачем ОСОБА_3 в зареєстрованому шлюбі, мають спільну дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

29.10.2012 року рішенням Глобинського районного суду Полтавської області шлюб розірвано. На даний час дитина перебуває на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дочки не надає.

В звязку з викладеним, позивач прохала стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 (однієї третьої) частки його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до повноліття дитини.

У судовому засіданні ОСОБА_1, її представник ОСОБА_2, позов підтримували, посилаючись на підстави та обставини, зазначені в ньому. Позивач пояснила, що з вересня 2016 року часу коли дитина почала ходити до школи, вона постійно проживає разом з нею. До цього дочка проживала то з нею, то з батьком. Відповідач у 2017 році, на її прохання, вніс кошти на ремонт класу та оплатив харчування дочки у групі продовженого дня, більше ніякої матеріальної допомоги не надавав. Вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, отримує лише соціальні виплати, інших доходів, крім заробітної плати нинішнього чоловіка, не має.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позов не визнав. Мотивував тим, що дитина проживає і з ним і з матір»ю, до вересня 2016 року переважно проживала разом з ним та його співмешканкою. Він до початку цього навчального року купив для доньки всі необхідні речі для школи, а також зимовий одяг, забирає її до себе ввечері у п»ятницю, на вихідні та на всі канікули, тобто приймає участь у її утриманні. На даний час він проводить ремонт у своєму будинку і вважає, що після досягнення 10-річного віку донька вирішить, що постійно буде проживати разом з ним.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що згідно свідоцтва про народження серії І-КЕ № 106899, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Глобинського районного управління юстиції Полтавської області, ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина народжена в шлюбі сторін, який 29.10.2012 року рішенням Глобинського районного суду Полтавської області розірвано.

Згідно довідки № 10201 від 20.10.2017 року, наданої виконавчим комітетом Глобинської міської ради, малолітня ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, входить до складу сім»ї ОСОБА_1. Виходячи з норми ст. 3 Сімейного кодексу України, це означає, що вони проживають разом та пов»язані спільним побутом.

Позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, а тому, крім соціальних виплат на дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, в даний час інших особистих доходів не має.

Дочка в даний час знаходиться на утриманні матері, яка потребує матеріальної допомоги на її утримання.

Будь-яких доказів про те, що відповідач має неналежний стан здоров»я, оспорює батьківство щодо дитини, що він має інших утриманців, чи з нього проводяться стягнення за виконавчими документами не надано. Довідка про наявність захворювання мозку у його матері, яка не досягла пенсійного віку, не є підтвердженням того, що вона перебуває на утриманні відповідача.

Ч.1 ст.60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідач у судовому засіданні визнав, що починаючи з вересня 2016 року дочка переважно проживає разом з матір»ю, він забирає її лише на вихідні та на період канікул, тобто, саме таким чином реалізує своє право і обов»язок на участь у вихованні та утриманні дитини. Також ним визнано, що в даний час він має неофіційну роботу і щомісячні доходи в сумі 4,5 - 5 тисяч грн., що на думку суду дозволяє сплачувати аліменти.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 названого кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері , батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров»я та матеріальне становище дитини ;

2) стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Ч.2 ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В ч.1 ст.191 СК України вказано, що аліменти на дитину присуджуються від дня предявлення позову.

Встановивши, що з вересня 2016 року постійним місцем проживання малолітньої доньки сторін є будинок № 137 по вул. Л.Убийвовк, що дитина переважно проживає разом з матір»ю, яка утримує її, суд дійшов до висновку, що є правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів.

З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги правомірними, і відповідно до ст.ст. 180-183, 191 Сімейного кодексу України, підлягаючими задоволенню, проте, частково. Виходячи з судової практики, врахувавши, що не надано доказів про неналежний стан здоров»я дитини чи наявність у неї особливих потреб, пов»язаних з цим, стягуються аліменти на одну дитину в розмірі ? частки доходів (заробітку) відповідача, з забезпеченням їх мінімально гарантованого розміру. В межах суми платежу за один місяць стягнення аліментів допускається до негайного виконання.

Заперечення відповідача до уваги судом не взяті з врахуванням того, що він з дитиною постійно не проживає, а матеріальне утримання дитини повинно носити не епізодичний, а постійний характер. Крім цього, в разі, якщо дитина буде постійно проживати разом з ним і перебувати на його утриманні, він не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про припинення стягнення з нього аліментів за виконавчим листом.

Згідно п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

За ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На цій підставі з ОСОБА_3 в дохід держави стягується 640 грн.

Керуючись ст. ст. 180-183, 191 СК України, ст.ст. 10, 11, 30, 60, 88, 212-215, 367 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки від його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 06.11.2017 року дати подачі позову і до повноліття дитини.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць виконати негайно.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 640 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя Р. М. Марущак