Справа № 456/2060/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Шрамко Р.Т.
Провадження № 22-ц/783/5991/17 Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О. Ф.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Павлишина О.Ф.,

суддів - Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретар Бохонко Е.Р.,

з участю ОСОБА_2, ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням суду позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 73581 грн. 37 коп., моральну шкоду в сумі 350000 грн. 00 коп. та судові витрати в сумі 4468 грн. 70 коп. Стягнуто з ОСОБА_3 в користь держави судовий збір в сумі 5985 грн. 81 коп. В задоволенні решти позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди в сумі 348125 грн. 00 коп. та судових витрат в сумі 45 грн. 73 грн. відмовлено.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_2, ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 стверджує, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розміру відшкодування їй моральної шкоди, оскільки судом були враховані не всі обставини справи. Вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди, визначений судом, є заниженим, судом не враховано її вік, глибокий і тривалий стрес, страждання та переживання. Стверджує, що судом першої інстанції не враховано також те, що вона стала інвалідом І групи внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 в зв»язку з чим повністю залежить від волі інших людей, потребує постійного стороннього догляду та піклування. Звертає увагу на те, що вона хоче розпочати обстеження та пошук альтернативного лікування за кордоном. Просить рішення суду змінити в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 350000 грн., стягнувши з ОСОБА_3 698125 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 стверджують, що рішення суду є незаконним. Зазначають, що суд першої інстанції не врахував при ухваленні оскаржуваного рішення, що вона повністю відбула призначене їй покарання. Стверджують, що ОСОБА_3 сплатила ОСОБА_2 частину матеріальної шкоди. Посилаються на те, що під час відбування нею покарання у неї помер син та батьки, яких вона не змогла поховати. Зазначають, що за вироком Апеляційного суду Львівської області від 05 листопада 2013 року її засуджено до 5 років позбавлення волі, проте в даному вироку відсутнє зобов'язання відшкодувати нею матеріальну та моральну шкоду. Звертають увагу на те, що вона є інвалідом 3-ї групи, на даний час неможливо знайти роботу, яку їй рекомендують лікарі та у зв'язку з скрутним матеріальним становищем розмір відшкодування шкоди, визначений судом, є для неї непосильною сумою. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2, ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги слід відхилити з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено такі обставини.

Згідно вироку Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 19 квітня 2016 року, 18 жовтня 2006 року біля 15 год. 30 хв. обвинувачена ОСОБА_3, перебуваючи на вулиці села Воля Задеревацька Стрийського району Львівської області поблизу свого будинку, під час сварки, яка виникла на ґрунті особистих неприязних відносин з потерпілою ОСОБА_2, знаючи, що в скляній банці об'ємом 0,5 л. знаходиться рідина, яка містить сульфатну кислоту, навмисно вилила вміст банки в обличчя потерпілій ОСОБА_2, внаслідок чого заподіяла потерпілій хімічний опік 3-го ступеня рогівки та кон'юктиви обох очей, в результаті якого вона повністю втратила зір на обидва ока, у зв'язку з чим дане тілесне ушкодження відноситься до умисних тяжких ушкоджень за ознакою втрати органом його функцій.

Дані обставини не потребують доказуванню відповідно до вимог ч.3 ст.61 ЦПК України, оскільки встановлені вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 19 квітня 2016 року.

Відповідно до ч.ч.3-4 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

З копії ухвали колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області від 21 червня 2016 року вбачається, що вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 19 квітня 2016 року відповідача визнано винним за ч. 1 ст. 121 КК України і призначено покарання у виді 6-ти років позбавлення волі. Міру запобіжного заходу ОСОБА_3, залишено тримання під вартою, а строк відбування покарання зараховано з 15 жовтня 2009 року до 02 серпня 2010 року, під час якого вона не перебувала на попередньому ув'язненні, оскільки вирок набрав законної сили 01.10.2009 року та її звільнено з Качанівської ВТК № 54 м. Харкова. Повторно ОСОБА_3, перебуває під вартою з 05 листопада 2013 року до 19.04.2016 року, а тому на підставі вимог ст. 72 ч. 5 КК України зараховано до відбутого строку час перебування засудженої ОСОБА_3, на попередньому ув'язненні з розрахунку один день попереднього ув'язнення за два дні позбавлення волі за період з 05 листопада 2013 року до 19.04.2016 року та набрання даним вироком законної сили. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 75 916 грн. спричиненої матеріальної шкоди та 350 000 грн. спричиненої моральної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_3, в дохід держави 218 грн. 80 коп. судових витрат за проведення дослідження та експертизи. Вирішено питання речових доказів згідно вимог закону.

Зазначеною ухвалою, вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 19 квітня 2016 відносно ОСОБА_3 в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_2, про стягнення матеріальної та моральної шкоди з засудженої ОСОБА_3, скасовано та матеріали кримінального провадження в цій частині направлено до суду першої інстанції для розгляду в порядку цивільного судочинства. В решті вирок суду залишено без змін (т. 1 а.с. 149-150).

З матеріалів справи, вбачається, що сторонами було досягнуто домовленості щодо суми відшкодування в матеріальної шкоди та долучено до матеріалів справи такий розрахунок. З вказаного розрахунку вбачається, що сума матеріальної шкоди становить 73581,37 грн., і є узгодженою між сторонами. Сторонами було узгоджено також суму відшкодування судових витрат, однак матеріалами справи суму в розмірі 45,73 коп., судових витрат не підтверджено

Відповідно до ч. 4ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

А відтак, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовну вимогу про відшкодування матеріальної шкоди, стягнення судових витрат та відмову у стягненні судових витрат в сумі 45,73 грн.

Судом було правильно враховано при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди завданої злочином роз'яснення п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України N 4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно положень ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що наявність моральної (немайнової) шкоди, протиправність діяння її заподіювача ОСОБА_3, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина ОСОБА_3 в її заподіянні підтверджується вироком Стрийського міськрайонного суду від 19.04.2016 року, яким ОСОБА_3, визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Задовольняючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції обґрунтовано врахував те, що позивачка зазнала фізичних та моральних стражданнях внаслідок злочинних дій відповідачки, які призвели до порушення її звичного режиму життя, вік потерпілої особи, глибокий та тривалий стрес, який вона пережила, страждання та переживання, принцип виваженості, розумності та справедливості та визначив, що відшкодування моральної шкоди в розмірі 350000 грн., буде достатньою компенсацією позивачу за завдані йому фізичні та душевні страждання.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що розмір відшкодування моральної шкоди, визначений судом, є заниженим, що судом не враховано її вік, глибокий і тривалий стрес, страждання та переживання колегією суддів до уваги не приймаються до уваги, оскільки судом першої інстанції зазначені обставини були враховані при ухваленні оскаржуваного рішення та апелянтом не надано доказів, які б спростовували висновки суду.

Твердження в апеляційній скарзі ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4 про те, що суд першої інстанції не врахував при ухваленні оскаржуваного рішення, що вона повністю відбула призначене їй покарання не заслуговують на увагу, оскільки відбування покарання не звільняє особу від обов'язку відшкодування заподіяної нею шкоди. Посилання на те, що у вироку відсутнє зобов'язання відшкодувати нею матеріальну та моральну шкоду колегією суддів визнаються безпідставними, оскільки ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області від 21 червня 2016 року вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 19 квітня 2016 року в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_2, про стягнення матеріальної та моральної шкоди з засудженої ОСОБА_3, скасовано та матеріали кримінального провадження в цій частині направлено до суду першої інстанції для розгляду в порядку цивільного судочинства.

Інші доводи апеляційної скарги щодо втрати близьких та стану здоров»я не стосуються предмету позову, а тому колегією суддів до уваги не приймаються.

Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Враховуючи те, що сплату судового збору за подання апеляційної скарги ОСОБА_3 було відстрочено до ухвалення апеляційним судом судового рішення, то такий підлягає стягненню з ОСОБА_3 в дохід держави в розмірі 1513 грн. 39 коп..

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22 серпня 2017 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 1513 (одну тисячу п»ятсот тринадцять) грн. 39 (тридцять дев»ять) коп. судового збору.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Павлишин О.Ф.

Судді : Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.