Справа № 640/4198/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого-судді - Сенаторова В.М.,

при секретарі - Явнюк К.Р.,

за участі представників - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Харківського національного технічного університету сільського господарства імені ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

20.03.2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом, в якому просить визнати незаконним та скасувати наказ Харківського національного технічного університету сільського господарства імені ОСОБА_4 «Про застосування дисциплінарного стягнення» у вигляді догани відносно ОСОБА_3 №06-06/496 від 29.12.2016 року та стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору.

В обгрунтування зазначених вимог ОСОБА_3 посилається на те, що вона працює в Харківському національному технічному університеті сільського господарства імені ОСОБА_4 (надалі - ХНТУСГ iм. ОСОБА_5) на посаді фахівця І категорії центру дистанційного навчання (9 тарифний розряд) з 13 жовтня 2015 року i по тепершній час. Позивач вказує, що сумлінно виконує свої обов'язки, не порушує трудову дисципліну. 10 січня 2017 року їй стало відомо, що на підставі наказу ректора ХНТУСГ iм. ОСОБА_5 «Про застосування дисциплінарного стягнення» №06-06/496 від 29.12.2016 року їй було оголошено догану за неналежне виконання своїх посадових обов'язків, у зв'язку із тим, що 13 грудня 2016 року вона перебувала на своєму робочому місці в ХНТУСГ ім. П. Василенка та приблизно опівдні до неї звернувся студент університету ОСОБА_6 із запитанням щодо реєстрації в системі «Moodle - 3.0» та позивач повідомила студента про порядок реєстрації, проте ОСОБА_6 безпідставно поводив себе агресивно та після її зауважень покинув приміщення i в той день позивач його вже не бачила. 15 грудня 2016 року ОСОБА_3, перебуваючи в своєму кабінеті в ХНТУСГ iм. ОСОБА_5, почула галас, що доносився із коридору, а вийшовши - побачила як ОСОБА_6 та невідома особа чоловічої статі кoнфлiктyють. Позивач одразу ж вказала на неприпустимість конфлікту у стінах університету, після чого невідомий чоловік зник, а ОСОБА_6 продовжив негативно висловлюватися на її адресу. Про вказаний конфлікт позивач розповіла своїм колегам. А згодом, 10.01.2017 ОСОБА_3 стало відомо, що на підставі наказу ректора їй оголошено догану за неналежне виконання своїх посадових обов'язків, що виразилось у грубому, неповажному ставленні до студентів та провокуванні конфлікту. Підставою догани послугували матеріали службової перевірки за рапортом (доповідною запискою) доцента кафедри безпеки життедіяльності та права ОСОБА_7 У доповідній записці ОСОБА_7 від 19.12.2016 року вказано, що "невідомий чоловік, очевидно знайомий ОСОБА_3, застосував фізичну силу до студента ІНФОРМАЦІЯ_1, який прийшов просити пробачення до ОСОБА_3 за свою поведінку». У письмових пояснениях відповідачу позивач повідомила про обставини 15.12.2016 року, про її непричетність до конфлікту студента з невідомою особою, проте вказане нею не було прийнято до уваги. Позивач вважає, що нею належно виконуються посадові обов'язки, а обставини, викладені у рапорті ОСОБА_7 не відповідають дійсності, тому оскаржуваний наказ підлягає скасуванню. Разом з тим, позивач вказує, що приймаючи наказ про оголошення догани, відповідачем не дотримано процедури його винесення, оскільки у наказі не зазначено дати вчинення дисциплінарного проступку, відсутні посилання на фактичні обставини, які послужили підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення, не вказано нормативне посилання, на підставі якого позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Окрім того, ОСОБА_3 зазначає, що службовою перевіркою ОСОБА_7 не встановлено її причетності до конфлікту, твердження про її знайомство з особою, що «застосувала фізичну силу до студента», грунтується на припущеннях, а із пояснень колег по роботі ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 вбачається, що останні самого конфлікту та його учасників не бачили, тобто свідки конфлікту відсутні.

В судовому засідані представник позивача за довіреністю ОСОБА_11 викладене у позовній заяві підтримала в повному обсязі та просила задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 заперечував проти позову, посилаючись на те, що наказ Харківського національного технічного університету сільського господарства ім. П. Василенка «Про застосування дисциплінарного стягнення» №06-06/496 від 29.12.2016 року відносно ОСОБА_3 винесений законно та скасуванню не підлягає.

Суд, заслухавши сторони та свідка, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 15,16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором.

Захист цивільних прав - це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав треба розуміти закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів вказаний у ст. 16 ЦК України, який не є вичерпним та застосовується судом, залежно від змісту права, що порушене, характеру дій, якими воно порушене, а також наслідків, що спричинені цим порушенням, враховуючи, що відповідно до ст.ст. 12-14 ЦК України цивільні права здійснюються, а цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Наказом ректора Харківського національного технічного університету сільського господарства імені ОСОБА_4 від 13.10.2015 року №06-06/342 ОСОБА_3 була прийнята на роботу на посаду фахівця І категорії центру дистанційного навчання (9 тарифний розряд) з 15 жовтня 2015 року. / а.с. 7/

Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення.

Наказом ректора Харківського національного технічного університету сільського господарства імені ОСОБА_4 від 29.12.2016 року №06-06/496 за результатами розгляду матеріалів службової перевірки за рапортом доцента кафедри безпеки життєдіяльності та права ОСОБА_7 та заявою студента 34ТС ОСОБА_6 відповідно до положень ст. ст. 142, 147 КЗпП України, ОСОБА_3 оголошено догану за неналежне виконання своїх посадових обов'язків, що виразилось у грубому, неповажному ставленні до студентів та провокуванні конфлікту. / а.с. 8/ Статтею 149 КЗпП України передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Із письмових пояснень ОСОБА_3 вбачається, що 13 грудня 2016 року позивач перебувала на своєму робочому місці в ХНТУСГ ім. П. Василенка та того дня до неї звернувся студент університету ОСОБА_6 із запитанням щодо реєстрації в системі «Moodle - 3.0», на що позивач повідомила студента про порядок реєстрації, проте ОСОБА_6 безпідставно поводив себе агресивно, на зауваження не реагував, мав ознаки алкогольного сп'яніння та згодом покинув приміщення. Про вказаний конфлікт позивач розповіла своїм колегам. 15 грудня 2016 року ОСОБА_3 стала свідком конфлікту ОСОБА_6 та невідомого чоловіка у стінах університету. Позивач одразу ж вказала на неприпустимість конфлікту, після чого невідомий чоловік зник, а ОСОБА_6 продовжив негативно висловлюватися на адресу позивача. Потім ОСОБА_3 видала студенту ключ до системи та попрохала його покинути кабінет.

Разом з тим, свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що він є студентом 3 курсу ХНТУСГ ім. П. Василенка та неодноразово звертався до ОСОБА_3 з проханням надати йому ключ реєстрації в системі дистанційного навчання «Moodle - 3.0», однак остання, посилаючись на необхідність надання різних непотрібних документів та сплати більшої, ніжно передбачено, вартості послуг з дистанційного навчання, кожного разу йому відмовляла, супроводжуючи свою відмову криками. Згодом, ОСОБА_6 отримав необхідний ключ від позивача, однак при спробі ним скористатися, виявив, що він не працює.

15 грудня 2016 року ОСОБА_6 знову прийшов до університету з приводу проблем із ключем, біля кабінету ОСОБА_3 до нього підійшов невідомий йому чоловік, запитав у нього, чи його ім'я ОСОБА_6 та, отримавши позитивну відповідь, почав наносити студенту удари. В цей час із кабінету вийшла позивач та назвавши невідомого чоловіка на ім'я "Льоша", сказала, щоб вони вийшли вирішувати свій конфлікт на вулицю, оскільки поруч було багато свідків.

Після вказаних подій ОСОБА_6 був змушений звернутися до лікарні та з відповідними заявами до ректора вузу і поліції.

Свідок повідомив, що на підставі його заяви відкрито кримінальне провадження, однак на якій стадії воно перебуває та його деталі повідомити не зміг, оскільки за його словами цією справою займається його адвокат.

Згідно довідки №290 від 26.12.2016 року про тимчасову непрацездатність студента, ОСОБА_6 поставлено діагноз закрита черепно мозкова травма, струс головного мозгу.

У ч 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Із пояснень колег позивача ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 вбачається, що останні самого конфлікту та його учасників не бачили, тобто свідки конфлікту відсутні.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Як на підставу задоволення позовних вимог, ОСОБА_3 вказує, що її провину не доведено, зокрема не встановлено її причетності до конфлікту та її знайомсво із особою, що "застосовувала фізичну силу до студента".

Разом з тим, із оскаржуваного наказу вбачається, що позивачу оголошено догану за неналежне виконання своїх посадових обов'язків, що між іншим виразилось у грубому, неповажному ставленні до студентів.

Підтвердженням такого ставлення слугують поясненя свідка ОСОБА_6, його звернення до ректора вузу та доповідна записка ОСОБА_7, тому суд вважає, що оскаржуваний наказ є обгрунтованим та законним, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 задоволенню не підлягають.

На підставі ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 79, 84, 169, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 139, 147, 149 КЗпП України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Харківського національного технічного університету сільського господарства імені ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування наказу - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області, через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів після його проголошення.

Суддя -