Справа № 219/3024/17
Провадження № 2/219/2337/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2017 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Брежнева О.А.

секретаря Котинської А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі м. Бахмут цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бахмутської міської ради, про встановлення факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем та визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до Бахмутської міської ради, про встановлення факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем та визначення додаткового строку для прийняття спадщини Мотивуючи це тим, що ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 62 роки померла її подруга, яка була для неї названою сестрою - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. 23 лютого 2016 року відділ державної реєстрації актів цивільного стану по місту Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області склав про смерть ОСОБА_2 відповідний актовий запис №232 і видав свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3. В день смерті ОСОБА_2 23 лютого 2016 року відкрилась спадщина, яка складається з нерухомого майна, а саме: жилого будинку, гаража, кухні, надвірних споруд: убиральні, огорожі, замощення, водопроводу, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, нерухоме майно належить померлій. Родини ОСОБА_2 і позивача на протязі багатьох років жили поруч. ОСОБА_2 разом зі своїм чоловіком - ОСОБА_3, мешкала в будинку АДРЕСА_1, а ОСОБА_1 разом зі своїм чоловіком - ОСОБА_4, мешкала в будинку АДРЕСА_1. Родини ОСОБА_2 і ОСОБА_4 дружили на протязі багатьох років, разом святкували свята, допомагали одна одній у скрутних обставинах. У 2001 році у позивача важко захворів чоловік. ОСОБА_2 допомагала його доглядати. ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_4 помер. У ОСОБА_2 в шлюбі з ОСОБА_3 дітей не було. 11 жовтня 2004 року шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 блув розірваний. Після смерті чоловіка позивач і розірвання шлюбу подружжям ОСОБА_3 відносини між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 стали фактично сімейними. Обидві були майже одного віку, обидві почувалися одинокими, тому багато часу проводили удвох: разом обідали, ходили в перукарню, по магазинам, на базар і т.і. Сприяла зближенню двох подруг і та обставина, що донька позивача у середині дев'яностих років вийшла заміж, позивач цей шлюб не схвалювала, відносини у позивача з зятем - ОСОБА_6, були напруженими, а через деякий час стали гостро конфліктними. В грудні 2004 року між позивачем і її зятем стався черговий конфлікт, позивач поскаржилась ОСОБА_2 на важкі умови життя і остання запропонувала їй жити разом. З грудня 2004 року ОСОБА_2 і ОСОБА_1 стали мешкати однією сім'єю, як дві названі сестри у будинку ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1. Позивач і ОСОБА_2 безперервно з грудня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_5 - дату смерті ОСОБА_2, проживали спільно однією сім'єю, як дві названі сестри. Їх пов'язував сумісний побут, взаємні права та обов'язки, вони разом витрачали особисті доходи: купували продукти, ліки, необхідний одяг, взуття та інші необхідні речі: разом прибирали в будинку, прали речі, готували їжу, ремонтували при необхідності кімнати в будинку (білили, красили вікна, підлогу), підтримували будинок та інженерні мережі у належному технічному стані; разом порались на подвір'ї, обробляли город та сад; доглядали одна одну під час хвороб. Взимку 2016 року стан здоров'я ОСОБА_2 різко погіршився, вона серйозно захворіла (серцеві напади, аритмія, гіпертонія) і взагалі не могла обходитись без сторонньої допомоги. Позивач доглядала її до останньої хвилини життя, забезпечували необхідними ліками, їжею, а після смерті поховала ОСОБА_2 на Маріупольському цвинтарі біля могил її батьків. Оскільки позивач проживала зі спадкодавцем - ОСОБА_2 однією сім'єю як названа сестра понад 5 років з грудня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_5 - включно по день смерті, то на підставі ст. 1264 ЦК України позивач має право спадкувати у четверту чергу за законом майно спадкодавця. Інших спадкоємців немає: батьки ОСОБА_2 давно померли, шлюб з колишнім чоловіком розірваний, а крім того, і сам він давно помер, дітей у шлюбі чи інших родичів не було. Позивач пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини з поважної причини. Позивач тяжко переживала та сумувала у зв'язку зі смертю ОСОБА_2 Внаслідок переживань та похилого віку позивач сама після смерті ОСОБА_2 тривалий час важко хворіє, неодноразово перебувала на стаціонарному лікуванні в кардіології. Постійне погане самопочуття заважало позивачу навіть виходити з хати. Доглядала позивач під час хвороби свідок ОСОБА_7 Вона постачала харчі, ліки та всіляко допомагала їй організовувати побут. Саме хвороба, фізична неможливість самостійно добратись до нотаріальної контори завадили позивачу своєчасно подати відповідну заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Також строк для прийняття спадщини пропущений і через брак грошей. Позивач є пенсіонеркою за віком, і всю пенсію після смерті ОСОБА_2 фактично витрачала на придбання ліків і продуктів харчування. Невеликі грошові збереження, що мали позивач і ОСОБА_2 були витрачені ще під час хвороби останньої, позивач ховала ОСОБА_2 вже на позичені у свідка ОСОБА_8 гроші. Отже, пропущення строку для прийняття спадщини мало місто також і через брак грошей. Нотаріальні дії безкоштовно не вчиняються, необхідно сплачувати державне мито і оплачувати саму нотаріальну послугу. Вказані обставини свідчать про об'єктивні, непереборні, істотні труднощі для позивача на вчинення дій до прийняття спадщини.

В судове засідання позивач не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити.

Представник відповідача до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, повідомлення про причини неявки, а також ніяких пояснень і заперечень щодо заявлених позовних вимог та клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило, надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, проти позову не заперечують.

При таких обставинах суд вважає за можливе розглянути дану справу під час відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.

У зв'язку з неявкою сторін та у відповідності до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд дістається висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Бахмутської міської ради, про встановлення факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем та визначення додаткового строку для прийняття спадщини знайшли своє повне підтвердження в судовому засіданні і підтверджені матеріалами справи, тому підлягають задоволенню в повному обсязі за наступними підставами.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підставі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами. Які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами які беруть участь у справі.

Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди…

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а.с.15).

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 (а.с.22) вбачається, що ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_6, її батьками є: батько - ОСОБА_10, мати - ОСОБА_11.

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.16) від 04 квітня 1983 року, після смерті ОСОБА_10 спадкоємцями у рівних частках є ОСОБА_11 та ОСОБА_2, які проживають АДРЕСА_1.

Згідно копії заповіту від 21 жовтня 1983 року (а.с.17) ОСОБА_11 заповіла належне їй майно - житловий будинок з усіма службовими будівлями і спорудами, які знаходяться у АДРЕСА_1, своєй доньці - ОСОБА_2

Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 (а.с.22) ОСОБА_2 31 березня 1989 року вийшла заміж за ОСОБА_3. Після одруження у обох стало прізвище «ОСОБА_3» та «ОСОБА_2».

З копії довідки про склад сім'ї (а.с.18) або зареєстрованих у житловому будинку осіб від 30 березня 2017 року вбачається, що позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, що також підтверджується копією домової книги (а.с.27-31).

Відповідно до копії про склад сім'ї (а.с.19) або зареєстрованих у житловому будинку осіб від 30 березня 2017 року вбачається, що ОСОБА_2 була зареєстрована по день своєї смерті за адресою: АДРЕСА_1, також за цією адресою були зареєстровані: ОСОБА_10 (батько) по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_11 (мати) по день її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_8, що також підтверджується копією домової книги (а.с. 24-26).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 (а.с.20) ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_9, у віці 55 років.

З копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_7 (а.с.21) вбачається, що ОСОБА_3 11 жовтня 2004 року розірвав шлюб з ОСОБА_2. Після розірвання шлюбу у обох залишилося прізвище «ОСОБА_3» та «ОСОБА_2».

Відповідно до копії договору-замовлення (а.с.52) позивач замовляла, оплачувала та організовувала поховання померлої ОСОБА_2

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № НОМЕР_8 від 06 липня 2017 року після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 спадкова справа не відкривалась та свідоцтва про право на спадщину не видавались.

У відповідності до ст. 256 ч.2 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення інших фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У відповідності до положень п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, в тому числі, коли підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

З матеріалів справи вбачається, що в даному випадку факт родинних стосунків, який позивач просить встановити безпосередньо породжує юридичні наслідки: встановлення цього факту необхідне позивачу для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину після смерті її чоловіка.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно до ст. 1264 Цивільного кодексу України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Статтею 3 Сімейного кодексу України (далі за текстом - СК України) визначено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Згідно з роз'ясненнями, що викладені у п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

Отже підлягає встановленню факт проживання однією сім'єю позивача з ОСОБА_2, у якості названої сестри не менш як п'ять років з грудня 2004 року до часу відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_5 включно, про що свідчать матеріали справи та відповідні докази і ці обставини не заперечувалися сторонами спору.

Щодо вимог позивача про визначення їй додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2, суд зазначає наступне.

За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Ураховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані за наявності сукупності обставин коли у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними.

Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Як зазначив ВССУ у п. 2 узагальнення «Про судову практику цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

В обґрунтування поважності пропуску строку на подачу заяви для прийняття спадщини після померлої ОСОБА_2 позивачем повідомлено суду, що вона дуже довго та сильно хворіла, у неї були відсутні кошти, оскільки вона отримує малу пенсію (а.с.53), що ускладнило можливість для позивача звернутись вчасно до нотаріуса для оформлення спадщини.

Беручи до уваги проміжок часу - термін, який був пропущений позивачем, причини пропуску строку, і інші встановлені обставини подій, суд приходить до висновку, що позивачем строк пропущено з поважної причини, тому позов в цій частині також підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 1220, 1222, 1264, 1268, 1270, 1272 Цивільного кодексу України, ст. 3 Сімейного кодексу України, п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», п.п. 21, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 10, 11, 57, 59, 60, 131, 209, 214, 215, 256 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Бахмутської міської ради, про встановлення факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем та визначення додаткового строку для прийняття спадщини - задовольнити.

Встановити щодо позивача - ОСОБА_1, паспорт серія НОМЕР_9, виданий Артемівським МВ УМВС України в Донецькій області 04 жовтня 1996 року, реєстрація місця проживання за адресою: АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1, факт її проживання зі спадкодавцем - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою м. Артемівськ, Донецької області, ІПН НОМЕР_2, яка померла у м. Бахмут (раніше м. Артемівську), Донецької області ІНФОРМАЦІЯ_5, однією сім'єю у якості названої сестри не менш як п'ять років з грудня 2004 року до часу відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_5 включно.

Визнати поважною причину пропущеного позивачем строку для прийняття спадщини, який встановлений ст. 1270 ЦК України, і визначити ОСОБА_1, паспорт серія НОМЕР_9, виданий Артемівським МВ УМВС України в Донецькій області 04 жовтня 1996 року, реєстрація місця проживання за адресою: АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1, додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_5 в день смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Артемівськ, Донецької області, ІПН НОМЕР_2, яка померла у м. Бахмут (раніше м. Артемівську), Донецької області ІНФОРМАЦІЯ_5, і складається з жилого будинку, гаража, кухні, надвірних споруд: убиральні, огорожі, замощення, водопроводу, що розташовані за адресою: будинок АДРЕСА_1, терміном у 2 (два) місяці, який рахувати з дня набрання рішенням законом сили.

Повний текст рішення суду виготовлено 21 липня 2017 року.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти дів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

17.07.2017

Суддя О.А.Брежнев