У Х В А Л А

15 листопада 2017 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Романюка Я.М.,Охрімчук Л.І., Сімоненко В.М.,
розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 липня 2017 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

встановила:

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 17 червня 2016 року у задоволенні позову ПАТ «Універсал Банк» відмовлено.

Не погоджуючись із указаним рішенням, банк оскаржив його в апеляційному порядку.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 17 листопада 2016 року ПАТ «Універсал Банк» відмовлено у відкритті апеляційного провадження у вищезазначеній справі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 липня 2017 року касаційну скаргу ПАТ «Універсал Банк» задоволено, ухвалу апеляційного суду Львівської області від 17 листопада 2016 року скасовано, справу передано до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

У поданій до Верховного Суду України заяві ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду касаційної інстанції та залишити в силі рішення суду апеляційної інстанції, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права, а саме статей 297, 335 ЦПК України.

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що у допуску справи до провадження необхідно відмовити.

Постановляючи ухвалу про задоволення касаційної скарги банку та направляючи справу до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження суд касаційної інстанції виходив з того, що 05 липня 2016 року, тобто в межах строків на апеляційне оскарження, ПАТ «Універсал Банк» направило апеляційну скаргу на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 17 червня 2016 року до апеляційного суду, що підтверджується квитанцією від 05 липня 2016 року № 3366 та реєстром Державної служби спеціального зв'язку № 268.

Вирішуючи питання про прийняття апеляційної скарги, апеляційний суд в ухвалі від 01 серпня 2016 року не встановив пропуску банком строку на апеляційне оскарження, а вимагав лише доплати судового збору у розмірі 2 269 грн. 30 коп. 19 серпня 2016 року ПАТ «Універсал Банк» направило до суду клопотання про усунення недоліків з оригіналом платіжного доручення від 19 серпня 2016 року № 1780/3 на суму 2 269 грн. 30 коп. (а.с. 157-158).

Таким чином, указані вище вимоги апеляційного суду щодо сплати судового збору були виконані заявником у повному обсязі 19 серпня 2016 року (а. с. 158).

Проте, 26 вересня 2016 року апеляційний суд Львівської області повторно залишив без руху апеляційну скаргу ПАТ «Універсал Банк» у зв'язку з пропуском строку на апеляційне оскарження, пославшись на те, що строк на апеляційне оскарження сплив 11 липня 2016 року, апеляційну скаргу подано 12 липня 2016 року.

13 жовтня 2016 року ПАТ «Універсал Банк» подало до суду клопотання про поновлення строку, в якому обґрунтувало, що апеляційна скарга була подана у межах строку на апеляційне оскарження.

З огляду на зазначене апеляційний суд, на думку суду касаційної інстанції, помилково дійшов висновку про необхідність відмовити у відкритті апеляційного провадження у зв'язку з пропуском строку на апеляційне оскарження та ненаданням заяви про його поновлення.

У наданій для порівняння ухвалі Вищого спеціалізованого суду України від 26 липня 2017 року суд касаційної інстанції виходив з того, що позивачі, які звільнені від сплати судового збору при пред'явленні окремих позовів, і деякі категорії осіб незалежно від виду позову звільняються від сплати судового збору не лише при пред'явленні позову, а й при поданні апеляційних чи касаційних скарг, заяв про перегляд судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами та Верховним Судом України. Отже, покладаючи на позивача обов'язок зі сплати судового збору, апеляційний суд вказаних вимог закону не врахував, у зв'язку з чим дійшов помилкового висновку щодо необхідності сплачувати ОСОБА_3 судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення місцевого суду, ухвалене у справі за її позовом про захист прав споживача банківських послуг.

У наданій для порівняння ухвалі Вищого спеціалізованого суду України від 06 вересня 2017 року суд касаційної інстанції виходив з того, що відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції, належним чином перевіривши обставин, на які посилалось Надвірнянське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області в обґрунтування підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення районного суду, обґрунтовано зазначив, що Надвірнянським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Івано-Франківської області не виконано вимог процесуального законодавства та суду апеляційної інстанції, не наведено поважних і достатніх причин пропуску строку апеляційного оскарження рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 30 вересня 2015 року.

У наданій для порівняння ухвалі Вищого спеціалізованого суду України від 07 серпня 2017 року суд касаційної інстанції виходив з того, що відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_6, з підстав, передбачених ст. 297 ЦПК України, суддя апеляційного суду виходив з того, що ОСОБА_4 та його представник, будучи обізнаними про недоліки поданої апеляційної скарги, про що свідчить їх часткове усунення 03 січня 2017 року, у визначений ухвалою строк не подали заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження та не навели будь-яких підстав для такого поновлення, у зв'язку з чим дійшов обґрунтованого висновку про те, що вимоги ухвали апеляційного суду м. Києва від 15 грудня 2016 року відповідачем та його представником у цій частині не виконано, а тому правомірно відмовив у відкритті апеляційного провадження.

У наданій для порівняння ухвалі Вищого спеціалізованого суду України від 26 червня 2017 року суд касаційної інстанції виходив з того, що 09 серпня 2016 року була отримана військовою частиною 15 серпня 2016 року, однак, станом на 19 вересня 2016 року до апеляційного суду Вінницької області не було подано відповідного клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку із зазначенням поважних причин пропуску процесуального строку, а також доказів сплати судового збору, правильним є висновок суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті провадження.

У наданій для порівняння постанові Верховного Суду України від 09 березня 2010 року суд, будучи касаційною інстанцією, виходив з того, що переоцінивши докази, які є в матеріалах справи, та поставивши під сумнів висновки, зроблені судами першої та апеляційної інстанцій, Вищий господарський суд України вийшов за межі своїх повноважень, у зв'язку з чим оскаржувана постанова Вищого господарського суду України підлягає скасуванню.

У наданій для порівняння постанові Верховного Суду України від 29 вересня 2009 року суд, будучи касаційною інстанцією, виходив з того, що переоцінивши докази, які є в матеріалах справи, та поставивши під сумнів висновки, зроблені судами першої та апеляційної інстанцій, Вищий господарський суд України вийшов за межі своїх повноважень, у зв'язку з чим оскаржувана постанова Вищого господарського суду України підлягає скасуванню.

У наданому для порівняння рішенні Верховного Суду України від 03 листопада 2010 року суд, будучи касаційною інстанцією, виходив з того, що оскільки судами обставини справи встановлено повно й правильно, але застосовано закон, який не поширюється на відносини, які виникли між сторонами, ухвалені у справі рішення в частині відшкодування на користь позивача моральної шкоди підлягають скасуванню з ухваленням у цій частині нового рішення про відмову в позові.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що наведені у заяві доводи не вказують на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права, а тому в допуску справи до провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки за заявою ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 липня 2017 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.М. Романюк

Л.І. Охрімчук

В.М. Сімоненко