Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Єрмаков Ю.В.
Справа № 433/2375/15-ц
Провадження № 22ц/782/1029/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2017 року м. Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого судді Єрмакова Ю.В.,

суддів Назарової М.В., Яреська А.В.

за участю секретаря судового засідання Подрябінкіна Я.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сєвєродонецьку апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Троїцького районного суду Луганської області від 11 березня 2016 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

В вересні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Дельта банк» (далі позивач) звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути солідарно з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (МФО 380236, , р/р 373980009) заборгованість за кредитним договором в сумі 419 282,78 грн., в тому числі заборгованість за кредитом 369757,6 грн. та заборгованість за відсотками 49525,18 грн..

В обґрунтування позову вказав, що 23.06.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 1210/0608/45-007 згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 18 000,00 доларів США з розрахунку 11,9 % річних за користування кредитом на строк з 23.06.2008 року по 23.06.2038 року.

Банк свої зобовязання за Кредитним договором повністю виконав, надавши позичальнику кредит, в розмірі та строки передбачені Кредитним договором.

25 травня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого, в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банку» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Сведбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях. Отже, відповідно до вищевказаного договору про передачу активів та кредитних зобовязань ПАТ «Дельта Банк» набув права вимоги по даному кредитному договору.

Підставою для звернення ПАТ «Дельта Банку» до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості була обставина неналежного виконання зобовязань позичальником за кредитним договором щодо своєчасного повернення кредиту, у звязку з чим виникла вищевказана заборгованість, а тому просили задовольнити позов.

Рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 11 березня 2016 року у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, на неповне зясування обставин, що мають значення для справи та невірну оцінку дослідженим доказам, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Троїцького районного суду Луганської області від 11 березня 2016 року та прийняти нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.

В судове засідання зявився представник відповідача ОСОБА_2, сторони в судове засідання не зявились, належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи, у звязку з чим судова колегія відповідно до ст. 305 ЦПК України вважає за можливим розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право:

1) постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін;

2) скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог;

3) змінити рішення;

4) постановити ухвалу про скасування рішення суду першої інстанції і закриття провадження у справі або залишення заяви без розгляду

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду має бути законним та обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повинен вирішити справу згідно з законом, ухваливши рішення на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності зі ст.214 ЦПК України Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Такі вимоги закону судом першої інстанції не були виконані.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що кредит було надано на строк з 23.06.2008 року по 23.06.2038 року, а відповідач належним чином сплачував кредит, а тому дійшов висновку про необґрунтованість позову.

Судова колегія не може погодитися з таким висновком суду виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.06.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2був укладений кредитний договір № 1210/0608/45-007, за яким банк взяв на себе зобовязання видати йому кредит у розмірі 18 000 доларів США, а ОСОБА_2 взяв на себе зобовязання повернути кредит до 23.06.2038 року та сплачувати проценти за його користування із розрахунку 11,9% річних шляхом сплати кожного місяця фіксованої суми коштів згідно графіку кредитного договору.

Також, 23.06.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3був укладений договір поруки №1210/0608/45-007 -Р-І, за яким поручитель ОСОБА_3 взяла на себе зобовязання солідарно відповідати за виконання ОСОБА_2своїх зобовязань за вказаним кредитним договором.

25 травня 2012 року між ПАТ« Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого до ПАТ «Дельта Банк» переходить право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними і забезпечувальними договорами, в тому числі і по зобовязаннях.

З цього часу ОСОБА_2 своє зобовязання за кредитним договором повинен був виконувати на користь нового кредитора ПАТ «Дельта Банк».

Умовами кредитного договору передбачено, що ОСОБА_2 зобовязаний повертати кредит та сплачувати проценти за його користування із розрахунку 11,9 % річних шляхом сплати 10-го числа кожного місяця (за виключенням останнього місяця) фіксованої частини коштів, згідно графіку, який є невідємною частиною договору.

У розмірах та строки, передбачені графіком свої зобовязання відповідач ОСОБА_2не виконував, тобто допустив порушення зобовязання, що потягло наявність заборгованості, яка станом на 28.07.2014 року складає 419282,78 грн., в тому числі заборгованість за кредитом 369757,6 грн. та заборгованість за відсотками 49525,18 грн..

П.9.1 кредитного договору встановлено, що банк має право дострокового повернення кредиту та сплаті процентів за його користування, що також є підставою, у разі невиконання боржником свого зобовязання, солідарної відповідальності і поручителя ОСОБА_3, за вказаним договором кредиту, враховуючи умови вищенаведеного договору поруки.

Вказані обставини підтверджені доказами по справі, представник апелянта в судовому засіданні в апеляційній інстанції пояснив, що заборгованість дійсно мала місце понад три місяці, оскільки відповідач з квітня 2014 року не працював, до того моменту заборгованості не мав.

У відповідності до статей 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, і одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Під виконанням зобов'язання розуміються вчинення кредитором і боржником дій зі здійснення прав та виконання обов'язків, що випливають із зобов'язання. Належне виконання зобов'язання передбачає виконання зобов'язання в належний строк.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) - зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Належне виконання сторонами прийнятого на себе зобов'язання, передбачено як умовами кредитного договору та договором поруки, так і нормами чинного законодавства України.

Отже, враховуючи наведені вище обставини, колегія суддів вважає, що висновок суду про те, що кредит був наданий ОСОБА_2 на строк з 23.06.2008 року по 23.06.2038 року та останній належним чином сплачував за кредит, є помилковим, оскільки не знайшов свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи.

Заборгованість станом на 28.07.2015 року в сумі 419282,78 грн., в тому числі заборгованість за кредитом 369757,6 грн. та заборгованість за відсотками 49525,18 грн. підтверджена довідкою та розширеним розрахунком, який було надано апеляційній інстанції позивачем. Доказів щодо невірного нарахування заборгованості відповідачами не надано та наявний розрахунок у встановленому порядку останніми не спростований.

На підставі зазначеного, колегія суддів вважає, що наявність у відповідача ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №1210/0608/45-007від 23.06.2008 року у загальній сумі 419282,78 грн. ( 19004,51 доларів США), з яких заборгованість за тілом кредиту 369757,6 грн.(16759,72 доларів США) у тому числі прострочена заборгованість за тілом кредиту 5350,1 грн.( 242,5 дол.США), заборгованість за процентами за користування кредитом 49525,18 грн.( 2244,79 дол.США), у т.ч. прострочені проценти 47356,9 грн. ( 2146,51 дол.США) повністю підтверджена, а тому підлягає стягненню з останнього.

При цьому, при визначенні межі відповідальності поручителя слід враховувати положення ч.4 ст.559 ЦК України.

Як встановлено, ОСОБА_2, як позичальник, з липня 2014 року перестав виконувати взяті на себе зобовязання по поверненню кредиту та сплаті процентів у строки, передбачені договором та допустив затримку сплати щомісячних частин кредиту та процентів за його користування на строк, що перевищує один календарний місяць.

Відповідно наданого позивачем розширеного розрахунку заборгованості та довідки, станом на 28.07.2015 року, заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором № 1210/0608/45-007 від 23.06.2008 року складає 19004,51 доларів США, що згідно курсу НБУ (100доларів США- 2206,2278грн) складає 419282,78 грн. з яких: тіло кредиту 16759,72 доларів США, що в еквіваленті складає 369757,6 грн.; відсотки за користування кредитом 2244,79 доларів США, що в еквіваленті складає - 49525,18 грн., у тому числі: прострочена заборгованість за тілом кредиту 242,50 доларів США, що в еквіваленті складає 5350,10 грн. та за відсотками за користування кредитом 2146,51 доларів США, що в еквіваленті складає 47356,9 грн..

Нарахувань сум штрафних санкцій та комісії цей розрахунок не містить та стосується тільки безпосередньо простроченої заборгованості за тілом кредиту та процентів за користування кредитом,а також заборгованості в частині дострокового повернення кредиту.

Отже, позивач, відповідно до позовних вимог, викладених у позовній заяві, просить суд стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 419282,78 грн. ( 19004,51 доларів США), з яких заборгованість за тілом кредиту 369757,6 грн.( 16759,72 доларів США) у тому числі прострочена заборгованість за тілом кредиту 5350,1 грн.( 242,5 дол. США), заборгованість за відсотками за користування кредитом 49525,18 грн.( 2244,79 дол. США), у т.ч. прострочені відсотки 47356,9 грн. ( 2146,51 дол. США).

Заборгованість за кредитним договором позивач просив суд стягнути у національній валюті України.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що у забезпечення виконання умов кредитного договору № 1210/0608/45-007 від 23.06.2008 року між відповідачем ОСОБА_3 та ВАТ «Сведбанк» 23.06.2008 року було укладено договір поруки № 1210/0608/45-007 -Р-І.

Згідно п.1 зазначеного договору Поручитель зобовязується перед Банком відповідати за виконання зобовязань щодо повернення коштів, наданих Банком Позичальнику у вигляді кредиту згідно з кредитним договором № 1210/0608/45-007 від 23.06.2008 року у сумі 18000 доларів США строком до 23.06.2038 року, з процентною ставкою 11,9 % річних за їх використання.

Відповідно до п.2 зазначеного договору Поручитель несе солідарну відповідальність з Позичальником перед Банком за виконання позичальником умов Основного зобовязання усім належним йому майном та грошовими коштами.

Згідно п.10 договір поруки набуває чинності з моменту його підписання. Сторони, керуючись умовами ч.4 ст.559 ЦК України встановили, що строком припинення поруки, встановленої цим договором є повне виконання Позичальником або Поручителем своїх обовязків, передбачених Основним зобовязанням.

Як вбачається з матеріалів справи кредитний договір № 1210/0608/45-007від 23.06.2008 року між банком та відповідачем ОСОБА_2В було укладено 23.06.2008 року на строк користування кредитом по 23.06.2038 року включно, п.1.3. договору.

Строк виконання основного зобовязання 23.06.2038 рік, позивачем не змінювався.

Порука - це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, сплив цього строку припиняє субєктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків.

Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Згідно із ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основаного зобовязання не предявить вимог до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладання договору поруки.

Відповідно до ч.1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Отже, умови договору поручительства про його дію до повного припинення всіх зобовязань боржника не означають установлення строку припинення поруки в розумінні ст. 251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч.4 ст. 559 ЦК України про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

У разі предявлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобовязання в силу положень ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобовязань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

При цьому правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобовязань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобовязань.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 03.03.2016 року за № 6-1599цс15, від 24 лютого 2016 року за № 6-2239цс15, від 29.06.2016 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Тому вимогу до поручителя ОСОБА_3 про виконання взятого нею зобовязання має бути предявлено в межах строку дії поруки.

Отже, як було зазначено вище, сторонами договору поруки передбачено строк дії поруки з урахування вимог ч.4 ст.559 ЦК України.

З урахуванням того, що позивач ПАТ «Дельта Банк» строк виконання основного зобовязання за договором кредитування - 23.06.2038 рік не змінював, порушення умов договору кредитування щодо належного повернення кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом відповідач ОСОБА_2 допустив за період з липня 2014року, позивач, реалізуючи своє право вимоги дострокового виконання основного зобовязання, як передбачено договором, звернувся до суду з позовом до боржника ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_3, відповідно до реєстраційного штампу - 09.09.2015року, то з останньої, у солідарному порядку з ОСОБА_2, підлягає стягненню заборгованість, що утворилась за 6 місяців до звернення позивача до суду, тобто за період з 09.03.2015 року по 09.09.2015 року, та з урахуванням позовних вимог станом на 28.07.2015року, виходячи з вимог про дострокове стягнення заборгованості.

Колегія суддів, з урахуванням розрахунку заборгованості за кредитним договором та графіку розрахунків повернення кредиту вважає, що з відповідача ОСОБА_3 підлягає стягненню заборгованість у загальній сумі: 383262,80грн., що складається:

- із заборгованості поточної за тілом кредиту, станом на 28.07.2015року 16614,18 доларів США ( тобто 16759,72 доларів США- 145,54 доларів США (на 09.03.2015р.), що згідно курсу НБУ (100доларів-2206,2278грн.) складає 366546,65грн;

- із поточної заборгованості по процентам за користування кредитом, станом на 28.07.2015 року та простроченої заборгованості з 09.03.2015 року по 09.09.2015 року, станом на 28.07.2015 року) 164,63 дол. США 164,43 дол. США + 164,25 дол. США+ 164,05 дол. США ( станом на 09.07.2015р.) +100,32 дол. США (з 10.07.15 по 28.07.15р. 19дн.*5,28 дол. США день )= 757,68 доларів США, що згідно курсу НБУ (100доларів-2206,2278грн.) складає 16716,15 грн.

Посилання поручителя в запереченнях на позовну заяву на те, що з довідки про заборгованість станом на 28.07.2015 року не вбачається відсоткової ставки, з якої нараховувалась позивачем заборгованість, то ці обставини були перевірені апеляційною інстанцією та згідно з розширеним розрахунком відсоткова ставка відповідає умовам кредитному договору, становить 11,9 % річних та позивачем не змінювалась, саме з цією відсотковою ставкою поручитель погодився згідно умов договору поруки №1210/0608/45-007 -Р-Івід 23.06.2008 року нести солідарну відповідальність за боргами ОСОБА_2

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне зясування судом обставин, що мають значення по справі;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

За таких обставин відповідно п.1,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України рішення суду першої інстанції повинно бути скасовано, з постановленням нового рішення про часткове задоволення позову.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України, Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303,307, 309, 313-315, 317 ЦПК України, судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Луганської області,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково.

Рішення Троїцького районного суду Луганської області від 11 березня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (МФО 380236, ) заборгованість за кредитним договором № 1210/0608/45-007 від 23.08.2008 року в сумі 419 282,78 грн., з яких сума заборгованості за кредитом 369757,6грн., сума заборгованості за відсотками 49 525,18 грн., що утворилась станом на 28.07.2015 року, з якої у солідарному порядку стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), як поручителя за кредитним договором № 1210/0608/45-007 від 23.08.2008 року заборгованість у сумі 383262,80грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 366546,65грн.,із заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 16716,15грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (МФО 380236, ) судовий збір в сумі 3 756,16 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (МФО 380236, ) судовий збір в сумі 3 161,84 грн.

Рішення апеляційного суду набирає чинності негайно, може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів після його проголошення.

Головуючий Єрмаков Ю.В.

Судді: Назарова М.В.

ОСОБА_4