Справа № 297/2439/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

11 липня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючої - Готри Т.Ю.,

суддів - Кондора Р.Ю., Бисаги Т.Ю.

при секретарі - Чучка Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 21 грудня 2016 року в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 оскаржили в апеляційному порядку рішення Берегівського районного суду від 21 грудня 2016 року, яким позов товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» заборгованість за кредитним договором № 69/7-06 від 06.05.2006 року в розмірі 118 310 (сто вісімнадцять тисяч триста десять) гривень 90 копійок, з яких 43 812,47 грн. - заборгованість за кредитом, 49 345,84 грн. - заборгованість по відсоткам та 25 152,59 грн. - пені.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» судові витрати в розмірі по 887,34 грн. з кожного.

В апеляційній скарзі відповідачі просять скасувати зазначене рішення, як постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Заслухавши доповідача, пояснення представника ТОВ «Кредитні ініціативи» Баранова Ю.А., перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06 травня 2006 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №69/7-06, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 50 000 гривень зі сплатою 19% річних, з кінцевим терміном повернення кредиту та процентів за ним - не пізніше 05.05.2026 року (т.1 а.с. 24-26).

На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, 06 травня 2006 року між ЗАТ «Акціонерним комерційним Промінвестбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №123/12-06, згідно якого останній взяв на себе зобов'язання відповідати в повному обсязі перед кредитором за своєчасне та повне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором №69/7-06 від 06.05.2006 року, а також відшкодувати кредитору всі збитки, понесені ним внаслідок невиконання позичальником умов кредитного договору, у розмірі і у випадках, передбачених кредитним договором. Позичальник та поручитель є солідарними боржниками перед кредитором, та залишаються зобов'язаними за кредитним договором до повного виконання своїх зобов'язань за ним у повному обсязі (пункти 1,2 договору поруки) (т.1 а.с. 34).

17 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого новий кредитор ТОВ «Кредитні ініціативи» набув усіх прав вимоги первісного кредитора за вказаним кредитним договором та договором поруки, включно з правом вимагати від позичальника належного виконання всіх грошових та інших зобов'язань, правом на звернення стягнення за зобов'язаннями позичальників на заставлене майно, та іншими правами вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення (т.1 а.с.35-56).

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані його позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч.2 ст. 1050 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 своїх зобов'язань за кредитним договором належним чином не виконує, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 01.08.2015 року становить 118 310,90 грн., з яких 43 812,47 грн. - заборгованість за кредитом, 49 345,84 грн. - заборгованість по відсоткам та 25 152,59 грн. - пені за останній календарний рік (т.1 а.с. 57).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України).

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, відсотків, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Пунктом 5.3.2. кредитного договору передбачено, що банк має право вимагати від позичальника (незалежно від настання строку погашення кредиту) сплати у повному обсязі заборгованості за кредитом та/або процентів за користування ним, суму неустойки і збитків, передбачених цим договором, у випадках, зокрема, коли позичальник не виконав у строк свої обов'язки по поверненню кредиту та/або сплаті процентів за користування кредитом; позичальником порушений графік погашення заборгованості за кредитом (додаток №1 до цього договору); позичальником не погашені відсотки за користування кредитом у строк, встановлений цим договором; позичальником порушені інші зобов'язання за цим договором та/чи договором забезпечення. Про необхідність дострокової сплати суми заборгованості за цим договором з вище вказаних підстав банк зобов'язаний письмово повідомити позичальника протягом 5 днів до вчинення необхідних дій по примусовому стягненню коштів.

Згідно п.3 договору поруки у випадку невиконання зобов'язань позичальником у строки, визначені кредитним договором, кредитор має право звернутися з письмовою вимогою протягом 30 днів на адресу поручителя.

На виконання умов п.5.3.2 кредитного договору та п.3 договору поруки позивач ТОВ «Кредитні ініціативи» 04 вересня 2015 року надіслав відповідачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повідомлення про усунення порушень, в яких зазначив, що станом на 01 серпня 2015 року загальна сума заборгованості становить 118 310,90 грн. і запропонував їм у строк до 30 днів з дати отримання цієї вимоги, але не пізніше тридцяти семи днів з моменту відправлення цієї вимоги, достроково повернути кредит, сплатити нараховані проценти за користування кредитом і нараховані штрафні санкції (т.1 а.с. 58-60).

Оскільки відповідачі у строк, встановлений у письмовій вимозі кредитора не усунули порушення, тому суд першої інстанції правильно дійшов висновку про солідарне стягнення з відповідачів на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості за кредитним договором в сумі 118310,90 грн.

Посилання відповідачів в апеляційній скарзі на те, що вони по одному і тому ж кредитному договору були піддані подвійному стягненню, а саме по виконавчому напису приватного нотаріуса Чуловського В.А. (постанова про відкриття виконавчого провадження від 25.01.2016 року ВП №49907303 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» суми боргу 96658,31 грн.) (т.1 а.с.93) та по рішенню Берегівського районного суду від 21.12.2016 року в сумі 118310,90 грн., що оскаржується, - не заслуговують на увагу, оскільки вище вказаний виконавчий напис приватного нотаріуса на час розгляду судом справи відповідачем ОСОБА_1 не виконаний і заборгованість за кредитом ним не погашена.

Як роз'яснено у п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року №5, - задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано належного розрахунку заборгованості відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором, оскільки в матеріалах справи міститься належний розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором, розмір якого відповідачем не спростований, так як ним не надано доказів на погашення заборгованості за кредитом.

Щодо суми заборгованості відповідача за кредитним договором, яка зазначена у позовній заяві станом на 01.08.2015 року, зокрема прострочена заборгованість за кредитом - 43812,47 грн., та у Витягу з реєстру позичальників (Додаток №1) до Договору про відступлення прав вимоги від 17.12.2012 року, укладеного між ПАТ «АКПІБ» та ТОВ «Кредитні ініціативи», в якому зазначено основну непогашену строкову суму кредиту станом на 17.12.2012 року - 38702,66 грн. та основну непогашену прострочену суму кредиту 5109,81 грн., що разом становить 43812,47 грн., то колегія суддів констатує, що вказаний розмір заборгованості відповідача за кредитом з 17.12.2012 року по 01.08.2015 року не змінювався. Збільшувався лише розмір відсотків у зв'язку з несплатою відповідачем кредиту, що спростовує доводи апеляційної скарги про неналежність наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що відповідачам не надходили повідомлення про відступлення прав вимоги ні від первісного ні від нового кредитора, як на підставу для відмови у позові, не заслуговують на увагу, оскільки позичальник ОСОБА_1 не виконував своїх зобов'язань ні старому ні новому кредитору.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не було вирішено клопотання про призначення комплексної фінансово-бухгалтерської експертизи на предмет дійсності та обґрунтованості розрахунку заборгованості за кредитним договором, не заслуговують на увагу, оскільки ухвалою Берегівського районного суду від 21 грудня 2016 року у задоволенні зазначеного клопотання відповідачу ОСОБА_1 було відмовлено (т.1 а.с.244-245).

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції у відповідності до ст.308 ЦПК України підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга відповідачів відхиленню, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 21 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча :

Судді :