Справа № 405/2380/17
Провадження №2/405/573/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2017 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Береді Я.І.,

за участю представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницький цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, зазначивши на обґрунтування позовних вимог, що рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04.10.2016 року розірвано шлюб між нею (позивачем) та ОСОБА_3 Від шлюбу мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який на даний час є повнолітнім та який проживає разом з нею (позивачем) та знаходиться на її повному утриманні, при цьому, відповідач ОСОБА_3 проживає окремо та належної допомоги у вихованні та матеріальному забезпеченні сина не надає, всі матеріальні витрати, повязані із утриманням сина, а саме: вихованням, навчанням, витратами на побутові речі та харчування несе вона (позивач). Крім того, позивач зазначила, що відповідач ОСОБА_3 всіляко ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, при цьому є пенсіонером та одночасно працевлаштований, працює у корпорації «ХХІ століття», у звязку з чим є необхідним стягувати з останнього аліменти в примусовому порядку. Також, вказала, що повнолітній син ОСОБА_4 продовжує навчання у Державній вищій професійній школі ім. Шимона Шимоновіца у м. Замость (Польща) на денній комерційній формі навчання, стипендію та інші доходи не має.

З огляду на викладене вище, посилаючись на ст.ст. 141, 180-183, 198-200 СК України позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини сина ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня предявлення позову і до досягнення сином 23-річного віку.

Крім того, позивач ОСОБА_2 подала до суду заяву за вх. № 17659 від 02.08.2017 року про уточнення позовних вимог, в якій просила стягнути з відповідача ОСОБА_3 на свою (позивача) користь аліменти на утримання повнолітньої дитини сина ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня предявлення позову і до досягнення сином 23-річного віку. Також справу просила розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_1 (діє на підставі договору про надання правової допомоги від 14.06.2017 року) в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі, проти їх задоволення заперечувала, на обґрунтування заперечень зазначила, що відповідач ОСОБА_3 проживає разом зі своїми батьками, а саме: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, які перебувають на його утриманні, при цьому, відповідач є пенсіонером, інвалідом ІІІ-ої групи у звязку з професійним захворюванням із втратою працездатності 60% та проходить індивідуальну програму реабілітації інваліда. Крім того, представник відповідача заперечила доводи позивача щодо того, що відповідач ОСОБА_3 не приймає участі в матеріальному забезпеченні сина, та вказала, що починаючи з 2016 року відповідач, кожного місяці перераховував на рахунок позивача, а згодом і на рахунок сина кошти у розмірі від 3400 грн. до 4000 грн., та згодом, перебуваючи на пенсії відповідач перераховував на рахунок сина щомісячно кошти у розмірі 2000 грн. Разом з тим, зазначила, що позов про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 позивач не предявляла, так як кошти на утримання сина відповідач надавав в добровільному порядку. Крім того, представник відповідача вказала, що позивач, звертаючись з позовом до суду просить стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання повнолітнього сина на час навчання, при цьому, вбачається, що повнолітня дитина ОСОБА_4 не проживає з позивачем ОСОБА_2, та на даний час у звязку з навчанням постійно проживає у Польщі з вересня, 2016 року, у звязку з чим, та відповідно до вимог сімейного законодавства у позивача не виникає права на стягнення на свою користь аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Також представник відповідача вказала, що вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина до досягнення останнім 23-річного віку не відповідають чинному сімейному законодавству, у звязку з тим, що термін закінчення навчання дитиною ОСОБА_4 становить 20 жовтня 2018 року, разом з тим, 23-річного віку ОСОБА_4 досягне 18.02.2019 року, на підставі чого на момент закінчення навчання ОСОБА_4 виповниться 22 роки. З огляду на викладене вище, представник відповідача просила у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Зваживши доводи, викладені в позові на обґрунтування позовних вимог, заслухавши заперечення проти позову представника відповідача, дослідивши матеріали справи, зясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст.10 та ст.11 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що в задоволенні позову позивачу слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04.10.2016 року, при цьому, відповідно до свідоцтва про народження серії І-ОЛ № 287652, виданого Палацом реєстрації новонароджених м. Кіровоград, актовий запис в книзі записів актів громадянського стану про народження за №540, ОСОБА_4 народився 18.02.1996 року, батьками дитини в свідоцтві про народження зазначені в графі «батько» - ОСОБА_3 та в графі «мати» - ОСОБА_7.

Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії І-ОЛ № 005107, ОСОБА_7, змінила імя на ОСОБА_2, про що 20.01.2017 року складено відповідний актовий запис за № 4.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_4 є студентом ІІ-го курсу Державної вищої професійної школи ім. Шимона Шимоновіца у Замосці, напрямок: політологія (3-річна стаціонарна програма навчання на здобуття ступеня ліценціата) з терміном навчання до 20 жовтня 2018 року, що підтверджується довідкою NS-436 5/25/42/14 від 04 листопада 2016 року.

Відповідно до ч.1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, до яких, зокрема, належать: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків.

Аналізуючи викладені вище правові норми, судом відзначається, що правовідносини з обовязку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, не є продовженням безумовного обовязку батьків з утримання неповнолітніх дітей, більш того, вони регулюються самостійними нормами матеріального права, якими вказаний обовязок встановлений щодо обох батьків і залежить від умови можливості надавати матеріальну допомогу.

Згідно з ч.1ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З огляду на зазначене, судом під час судового розгляду справи встановлено, і зазначені обставини не спростовано позивачем, що відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, відповідно до довідки МСЕК Сер.12ААА №612299, є інвалідом ІІІ-ої групи з 01.07.2017 року, інвалідність встановлена безтерміново, причина інвалідності професійне захворювання, та крім того, відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12ААА № 011229 ступінь втрати працездатності ОСОБА_3 з 01.06.2017 року у звязку з професійним захворюванням становить 60%.

Крім того, відповідно до довідки квартального комітету № 4 Подільського району м. Кропивницький від 15 червня 2017 року № 505 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживає та зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, разом з ним проживають та зареєстровані батько ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_6, та мати ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 доглядає батьків, які хворіють, веде з ними спільне господарство.

Судом також встановлено, та підтверджується матеріалами справи, зокрема квитанціями № від 08.03.2017 року на суму 4020,10 грн., № від 06.04.2017 року на суму 3400 грн., № від 10.05.2017 року на суму 3400 грн., від 12.06.2017 року на суму 2000 грн.. № від 06.07.2017 року на суму від 2010 грн. 05 коп., № від 04.08.2017 року на суму 2010,05 грн. та № Р24А від 13.09.2017 року на суму 2010,05 грн., що відповідач ОСОБА_3 щомісячно, починаючи з березня, 2017 року, перераховував кошти на рахунок сина ОСОБА_4 у період з березня, 2017 року по вересень 2017 року. При цьому, судом відзначається, що відповідач ОСОБА_3 також, щомісячно перераховував на рахунок позивача ОСОБА_2, а також на рахунок сина ОСОБА_4 кошти починаючи в жовтня, 2016 року, що підтверджується випискою по витратам по картці/рахунку 866432, який належить ОСОБА_3

Окрім того, судом встановлено, що позивач ОСОБА_2, обґрунтовуючи позовні вимоги зазначила, що повнолітній син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом з нею (позивачем), та знаходиться на її утриманні, поряд з цим, судом відзначається, що повнолітня дитина ОСОБА_4 в період 2016/2017 році є студентом ІІ курсу Державної вищої професійної школи ім. Шимона Шимоновіца у Замосці із 3-річною стаціонарною програмою навчання, у звязку з чим вбачається, що дитина ОСОБА_4 проживає окремо у м. Замосці у Польщі, де навчається, тим самим, відзначається, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на навчання повнолітньої дитини має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка і син, які продовжують навчання (ч. 3 ст. 199 СК України).

Згідно з ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи (ч. 1 ст. 29 ЦПК України).

Виходячи з приписів ч. 3 ст. 199 СК України, оскільки позивач зі своїм повнолітнім сином не проживає, то у неї відсутнє і право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Крім того, під час судового розгляду справи також встановлено, що відповідач, який є батьком повнолітньої дитини ОСОБА_4, надає останньому щомісячну матеріальну допомогу на час навчання, що підтверджується відповідними квитанціями за період березень-вересень, 2017 року.

За викладених обставин, враховуючи, що позивач є неналежним, суд дійшов висновку про відсутність передбачених законом підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_3 аліментів на користь позивача ОСОБА_2 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4, 18.02.1996 року, в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) до 18.02.2019 року, починаючи з 05 травня 2017 року, на час навчання, що є підставою для відмови позивачу в задоволенні позову.

Окремо судом відзначається, що у разі зміни зазначених вище обставин та за умови наявності сукупності юридичних фактів, за яких виникає обовязок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, той з батьків, з ким буде проживати повнолітня дитина має право звернення до суду, таким правом і на теперішній час наділена повнолітня дитина ОСОБА_4, який має повну цивільну дієздатність, та може самостійно звертатися до суду з позовом про стягнення аліментів.

Відповідно до ч.2 ст.88 ЦПК України судові витрати по справі віднести на рахунок держави.

Відповідно до ст.ст. 182, 199, 200 СК України, керуючись ст.ст.3, 4, 10, 11, 59, 60, 88, 212, 213-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на час навчання на утримання повнолітньої дитини сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня предявлення позову і до досягнення дитиною 23-річного віку, відмовити.

Судові витрати по справі віднести на рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_9