Справа № 441/866/17 Головуючий у 1 інстанції: Перетятько О.В.
Провадження № 22-ц/783/5625/17 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.

за участі секретаря: Фейір К.О.

з участю: ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 03 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього сина на період навчання,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 03 серпня 2017 року позов задоволено частково.

Вирішено стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5.н., ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1, працюючого машиністом електропоїзда у філії «Українська залізнична швидкісна компанія Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» аліменти на утримання повнолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_2, в розмірі 1/12 частки від всіх видів доходів щомісячно на період навчання, починаючи з 03.07.2017р. і до 30.06.2020р.

Рішення, в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць, в розмірі 1/12 частки від всіх видів доходів, допущено до негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5.н., ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1, працюючого машиністом електропоїзда у філії «Українська залізнична швидкісна компанія Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в користь держави 640 грн. 00 коп. судового збору.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_3

В апеляційній скарзі посилається на те, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції керувався не тільки доказами, що були надані сторонами, але і матеріалами інших цивільних справ, в той сам час, в порушення ст. 126 ЦПК України судом не було постановлено ухвалу про об'єднання позовів і в силу цього він був позбавлений можливості ознайомитись з матеріалами справи.

Також вказує, що суд не врахував, що відповідно до ч. 3 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження» відрахування із заробітної плати на неповнолітніх дітей не можуть перевищувати не 50%, а 70 %, таким чином, частка до сплати йому, як синові відповідача, що має право на аліменти від відповідача може бути більшою за 1/12 частину і , відповідно до принципу рівності всіх дітей відповідача у їх праві на утримання має складати 1/6 частину від усіх доходів відповідача. Такий розподіл вважає справедливим і зазначає, що при наданні усного пояснення в суді першої інстанції відповідач не заперечував і підтверджував свою готовність добровільно сплачувати на його користь аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку.

Просить рішення Городоцького районного суду Львівської області від 03 серпня 2017 року змінити в частині визначення розміру аліментів на повнолітню дитину на час її навчання і встановити розмір аліментів на користь ОСОБА_3 в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 на заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вірно встановлено судом першої інстанції,позивач є сином відповідача -ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_2 від 16.03.1999р. (а..с. -4).

Із довідки, виданої директором Національного Університету "Львівська Політехніка" від 05.04.2017р. (а.с. -5), убачається, що позивач проживає із матірю - ОСОБА_4, навчається стаціонарно на першому курсі факультету геодозії, термін навчання до 30.06.2020р.

Із довідки №112 від 17.07.2017р. (а.с. 14) ПАТ " Українська залізниця" філія "Українська залізнична швидкісна компанія" убачається, що ОСОБА_2 з 25 травня 2012р. працює у вищевказаній установі на посаді машиніста електропоїзда 2 класу в цеху експлуатації Управління експлуатації, має постійний дохід.

Згідно постанови Городоцького районного суду Львівської області від 13.03.2000р. (а.с. 10) вбачається, що з відповідача ОСОБА_2 в користь позивачки ОСОБА_4 вирішено стягувати аліменти на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6.н., в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку, але не менше ніж 1/2 неоподатковуваного мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно з 02.03.2000р. і до повноліття сина.

З копії паспорта серії НОМЕР_3 (а.с. -11) убачається, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_7 виповнилось 18 років, тобто досяг повноліття.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх сина, дочки регулюються главою 16 СК України, яка зокрема передбачає обов»язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв»язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст. 199, 200,201 СК України).

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно з роз»ясненнями п. п. 17, 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Обов»язок батьків утримувати повнолітніх сина, дочку, які продовжують навчання після досягнення повноліття( незалежно від форми навчання), виникає за обов»язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв»язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно ч.1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

З матеріалів справи та пояснень відповідача убачається, що на його утриманні окрім позивача, якому він сплачував аліменти з 02 березня 200 року у розмірі 1/4 частини всіх доходів щомісячно і до повноліття є ще двоє неповнолітніх дітей, 18 червня 2005 р. н. та ІНФОРМАЦІЯ_4, на утримання яких, згідно рішення Городоцького районного суду Львівської області від 03 серпня 2017 року стягнуто 1/3 частину з усіх видів його доходу щомісячно до досягнення ними повноліття.

Крім цього, відповідно до рішення Городоцького районного суду Львівської області від 03 серпня 2017 року відповідач повинен сплачувати на утримання дружини ОСОБА_5 1/12 частину з усіх видів його заробітку щомісячно до досягнення ОСОБА_6 трьох років, тобто ІНФОРМАЦІЯ_8 р.

Також на утриманні ОСОБА_2 знаходяться двоє батьків пенсійного віку, які теж потребують опіки та матеріальної допомоги.

Враховуючи все вищенаведене, те, що відповідач сам знаходиться у важкому матеріальному становищі, а також ту обставину, що апелянт навчається на безоплатній формі навчання, отримує стипендію, суд першої інстанції дійшов вірного висновку що відповідач має можливість надавати своєму повнолітньому синові допомогу у розмірі 1/2 частини від всіх видів доходів щомісячно та вважати вважаючи цю суму достатнім його вкладом у матеріальне забезпечення сина.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.303,п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 03 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Крайник Н.П.

Мельничук О.Я.

.ф