АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/2272/16-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1099/к/17 суддя Тимошенко Т.І.
Категорія 27 ( І ) Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

Іменем України

11 липня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Зубакової В.П.

суддів: Барильської А.П., Бондар Я.М.

за участю секретаря: Борщ А.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на заочне рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 08 лютого 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Особи, що беруть участь у розгляді справи:

відповідач ОСОБА_2,

представник позивача ОСОБА_3 акціонерного товариства «Укрсоцбанк»- ОСОБА_4, -

В С Т А Н О В И Л А:

В квітні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (надалі ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 01.08.2007 року між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 120/07-КВ/037 на суму 85 000,00 доларів США з кінцевим терміном повернення 31 липня 2017 року зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 12,7% річних.

В забезпечення кредитного договору було укладено договір іпотеки, відповідно до якого відповідач передав позивачу в іпотеку нерухоме майно - домоволодіння, яке складається з: шлакоблочного, обкладеного цеглою житлового будинку А-2 загальною площею 173,4 кв.м., житловою 58,4 кв.м., літньої кухні В шлакоблочна обкладена цеглою, сараю В- цегляного, сараю Г- цегляного, замощення -1, замощення 11, огорожі 1-3 з земельною ділянкою площею 0,1233 га у межах згідно з планом, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Фабріціуса, домоволодіння № 55.

Оскільки ОСОБА_2 зобов`язання належним чином не виконується, утворилась заборгованість за кредитним договором, а тому позивач, змінивши предмет позовних вимог у вересні 2016 року, просив суд: в рахунок погашення заборгованості за Договором кредиту № 120/07-КВ/037 від 01 серпня 2007 року у загальній сумі 168385.92 доларів США, що в еквіваленті за курсом долара США на день складання розрахунку становить 3980973 гривні 09 копійок, та яка складається з суми заборгованості за кредитом - 75952.38 долара США, що в еквіваленті становить 1795663 гривні 13 копійок, суми заборгованості за відсотками - 57505.76 долара США, що в еквіваленті становить 1359548 гривень 99 копійок, пені за несвоєчасне повернення кредиту - 12694.04 долари США, що в еквіваленті становить 300112 гривень 07 копійок, пені за несвоєчасне повернення відсотків - 22233.73 долара США, що в еквіваленті становить 525648 гривень 89 копійок - звернути стягнення на предмети іпотеки домоволодіння, яке складається з шлакоблочного, обкладеного цеглою житлового будинку А-2 загальною площею 173,4 кв.м., житловою 58,4 кв.м., літньої кухні В шлакоблочна обкладена цеглою, сараю В- цегляного, сараю Г- цегляного, замощення -1, замощення 11, огорожі 1-3 з земельною ділянкою площею 0,1233 га у межах згідно з планом, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Фабріціуса, домоволодіння № 55, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу домоволодіння з земельною ділянкою, посвідченого 01 серпня 2007 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 зареєстрованого в реєстрі № 4130, шляхом реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною реалізації не нижчою 1808888 гривень 00 копійок, а також стягнути з відповідача на свою користь судових витрати у справі у розмірі 59 714,60 грн.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 08 лютого 2017 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В рахунок заборгованості за Договором кредиту № 120/07-КВ/037 від 01 серпня 2007 року у загальній сумі 168385.92 доларів США, що в еквіваленті за курсом долара США на день складання розрахунку становить 3980973 гривні 09 копійок, та яка складається з суми заборгованості за кредитом - 75952.38 долара США, що в еквіваленті становить 1795663 гривні 13 копійок, суми заборгованості за відсотками - 57505.76 долара США, що в еквіваленті становить 1359548 гривень 99 копійок, пені за несвоєчасне повернення кредиту - 12694.04 долари США, що в еквіваленті становить 300112 гривень 07 копійок, пені за несвоєчасне повернення відсотків - 22233.73 долара США, що в еквіваленті становить 525648 гривень 89 копійок - звернуто стягнення на предмет іпотеки домоволодіння, яке складається з шлакоблочного, обкладеного цеглою житлового будинку А-2 загальною площею 173,4 кв.м., житловою 58,4 кв.м., літньої кухні В шлакоблочна обкладена цеглою, сараю В- цегляного, сараю Г- цегляного, замощення -1, замощення 11, огорожі 1-3 з земельною ділянкою площею 0,1233 га у межах згідно з планом, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Фабріціуса, домоволодіння № 55, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу домоволодіння з земельною ділянкою, посвідченого 01 серпня 2007 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 зареєстрованого в реєстрі № 4130, шляхом реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною реалізації не нижчою 1808888 гривень 00 копійок.

Зупинено виконання рішення суду в частині звернення стягнення на домоволодіння, яке складається з шлакоблочного, обкладеного цеглою житлового будинку А-2 загальною площею 173,4 кв.м., житловою 58,4 кв.м., літньої кухні В шлакоблочна обкладена цеглою, сараю В- цегляного, сараю Г- цегляного, замощення -1, замощення 11, огорожі 1-3 з земельною ділянкою площею 0,1233 га у межах згідно з планом, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Фабріціуса, домоволодіння № 55, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу домоволодіння з земельною ділянкою, посвідченого 01 серпня 2007 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 зареєстрованого в реєстрі № 4130 до закінчення дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» понесені судові витрати за сплату судового збору в розмірі 59 714 гривень 60 копійок.

Ухвалою цього ж суду від 13 березня 2017 року відмовлено в задоволенні заяви відповідача ОСОБА_6 про перегляд заочного рішення.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_6 просить рішення суду скасувати та закрити провадження у справі, посилаючись на те, що заборгованість за кредитом вже була стягнута рішенням Третейського суду від 18 березня 2009 року та суд не має права змінити спосіб виконання цього рішення на звернення стягнення на предмет іпотеки, про що зазначено в п. 42 рекомендацій Пленуму Вищого спеціалізованого суду №5 від 30.03.2012 року. Також, зазначає, що сума боргу визначена судом без належного обґрунтування та не відповідає сумі боргу, яка була стягнута вищезазначеним рішенням третейського суду. Крім того, відповідач ОСОБА_2 вважає, що суд безпідставно визначив початкову ціну реалізації предмета іпотеки в розмірі 1 808 888,00 грн.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу позивач ПАТ «Укрсоцбанк» зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, відхиливши апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідача ОСОБА_2, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, представника позивача ПАТ «Укрсоцбанк» - ОСОБА_4, який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив її відхилити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та письмових заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам процесуального права.

Як встановив суд першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, відповідно до кредитного договору № 120/07-КВ/037 від 01 серпня 2007 року укладеному між АКБ „Укрсоцбанк", правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_2, останньому було надано кредит на придбання домоволодіння у сумі 85000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12,7 % річних.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 120/07-КВ/037 від 01 серпня 2007 року між АКБ „Укрсоцбанк", правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки № 120/07-КЗ/037 від 01 серпня 2007 року, який було посвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстровано в реєстрі № 4130, згідно до якого ОСОБА_2 передав Банку іпотечне майно а саме: домоволодіння, яке складається з шлакоблочного, обкладеного цеглою житлового будинку А-2 загальною площею 173,4 кв.м., житловою 58,4 кв.м., літньої кухні В - шлакоблочна обкладена цеглою, сараю В- цегляного, сараю Г- цегляного, замощення -1, замощення 11, огорожі 1-3 з земельною ділянкою площею 0,1233 га у межах згідно з планом, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Фабріціуса, домоволодіння № 55, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу домоволодіння з земельною ділянкою, посвідченого 01 серпня 2007 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 зареєстровано в реєстрі № 4120.

29 вересня 2014 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 був укладений Договір про внесення змін № 3 до кредитного договору № 120/07-КВ/037 від 01 серпня 2007 року відповідно до п.2 якого сторони прийшли взаємної згоди та внесли зміни до умов кредитування, згідно яких змінилась черговість погашення заборгованості з частковим анулюванням (прощенням) заборгованості. Інші умови кредитного договору залишились, незмінними і діють в частині, що не суперечить цьому договору про внесення змін, при цьому сторони підтверджують за ними свої зобов'язання.

На виконання умов Договору про внесення змін № 3 від 29 вересня 2014 року ОСОБА_2 спрлатив 900,00 дол. США заборгованості по кредиту, а 03 жовтня 2014 року позивачем було анульовано 900,00 дол. США заборгованості по відсотках.

Відповідно п. 4.2. Кредитного договору № 120/07-КВ/037 від 01 серпня 2007 року у разі несвоєчасного повернення кредиту та сплати відсотків позичальник повинен сплатити Банку пеню у розмірі 1 % від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє у цей період.

Згідно п.4.5. цього Договору, в разі невиконання позичальником обов'язків, визначених п.п. 3.3.7., 3.3.8. цього договору, протягом більш ніж 60 календарних днів, строк користування Кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно, Позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити Кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Відповідач ОСОБА_2, в порушення умов п.п. 3.3.8., 3.3.9 договору кредиту, всупереч ст. 526, 530, 629 ЦКУ, свої зобовязання по поверненню суми кредиту та сплати відсотків за користування кредитом належним чином не виконав, у звязку з чим, станом на 14 січня 2016 року, утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 168385.92 дол. США, що, в еквіваленті за курсом долара США на день складання розрахунку, становить 3980973,09 грн., яка складається з наступного: суми заборгованості за кредитом в розмірі - 75952.38 долара США, що в еквіваленті становить 1795663 гривні 13 копійок, суми заборгованості за відсотками - 57505.76 долара США, що в еквіваленті становить 1359548 гривень 99 копійок, пені за несвоєчасне повернення кредиту - 12694.04 долари США, що в еквіваленті становить 300112 гривень 07 копійок, пені за несвоєчасне повернення відсотків - 22233.73 долара США, що в еквіваленті становить 525648 гривень 89 копійок.

В порядку досудового врегулювання спорів ПАТ «Укрсоцбанк» направив на адресу ОСОБА_2 лист-вимогу за вихідним № 08.406-165 від 06 квітня 2015 року, однак заборгованість за кредитним договором відповідачем не погашена.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» та звертаючи стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання згідно умов кредитного договору, а саме в терміни, встановлені кредитним договором, кошти не повертав, графіку погашення заборгованості не дотримувався, а тому у іпотекодержателя виникло право на звернення стягнення на предмет іпотеки.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Із змісту кредитного договору вбачається, що сторони погодили всі істотні його умови як це передбачено ст.207 ЦК України і це узгоджується з вимогами ч.1 ст.638 ЦК України.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ст.ст.526,530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Виходячи із положень ст.ст.526, 626-631 ЦК України, укладений договір є обов'язковим для належного виконання сторонами, відповідно до його умов, вимог Цивільного Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та не спростовано в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_2 взяті на себе зобов'язання, згідно кредитного договору № 120/07-КВ/037 від 01 серпня 2007 року, належним чином не виконував, кредит належним чином не погашав та відсотки не сплачував, у зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість перед кредитором, яка станом на 14 січня 2016 року становить 168 385.92 дол. США, що в еквіваленті за курсом долара США на день складання розрахунку становить 3 980 973,09 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зазначені суми розраховані згідно умов кредитного договору, укладеного між АКБ „Укрсоцбанк", правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_2 та є правильними.

Доводи апеляційної скарги про те, що визначений судом розмір заборгованості за кредитом є невірним колегією суддів відхиляються, як необґрунтовані та такі, що не підтверджені жодними належними та допустимими доказами у розумінні ст.ст. 57-59 ЦПК України. Зокрема, позивачем не надано свого розрахунку заборгованості та не спростовано розрахунок, наданий ПАТ «Укрсоцбанк», а згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Посилання ж відповідача ОСОБА_2 на те, що рішенням третейського суду було визначено інший розмір заборгованості за кредитним договором № 120/07-КВ/037 від 01 серпня 2007 року взагалі не можна взяти до уваги, адже, по-перше, це рішення не має преюдиційного значення для суду, по-друге, третейським судом було постановлено рішення у березні 2009 року, а предметом позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» є звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитом станом на 14 січня 2016 року.

Відповідно до ч.1 ст.548 ЦК України, виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Частиною 1 статті 575 ЦК України встановлено, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до 1, 7, 33 Закону України "Про іпотеку", іпотекою є вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомого майна, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Статтею 589 ЦК України встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Згідно п. 4.1. Договору іпотеки від 01 серпня 2007 року, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником (ОСОБА_6К.) будь-якого із зобовязань за кредитним договором (т. 1 а.с. 55-56).

Судом першої інстанції враховані роз'яснення Пленуму ВСС України викладені в п.9 Постанови від 30 березня 2012 року № 5 Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", відповідно до яких право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК України, статті 3 і 4 ЦПК України).

Згідно з ст. 39 ЗУ "Про іпотеку", у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст.38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Щодо звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду відповідно до ст. 39 ЗУ "Про іпотеку", то суд у своєму рішенні може встановити спосіб реалізації предмета іпотеки: або шляхом проведення прилюдних торгів, або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України "Про іпотеку".

Виходячи зі змісту поняття "ціна", як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм ст. ст. 38, 39 Закону України "Про іпотеку" колегія суддів приходить до висновку, що у розумінні норми ст. 39 Закону України "Про іпотеку" встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою ч. 6 ст. 38 цього Закону.

Аналогічний правовий висновок міститься й у постанові Верховного Суду України №6-1239цс16від 8 червня 2016 року, ухваленої за результатом розгляду заяви про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, яка має враховуватися судами загальної юрисдикції при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин (ч. 2 ст. 214, ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 38 Закону України "Про іпотеку" ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Згідно, наданого позивачем ПАТ «Укрсоцбанк» у якості доказу, Звіту про оцінку домоволодіння, яке складається з шлакоблочного, обкладеного цеглою житлового будинку А-2 загальною площею 173,4 кв.м., житловою 58,4 кв.м., літньої кухні В - шлакоблочна обкладена цеглою, сараю В- цегляного, сараю Г- цегляного, замощення -1, замощення 11, огорожі 1-3 з земельною ділянкою площею 0,1233 га у межах згідно з планом, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Фабріціуса, домоволодіння № 55, виконаної оцінювачем - Українською універсальною біржею, ринкова вартість зазначеного домоволодіння, станом на 09 вересня 2016 року, становить 1 808 888,00 грн., а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо визначення початкової ціни предмету іпотеки в розмірі 1 808 888,00 грн.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 щодо невірного визначення судом першої інстанції початкової ціни предмету іпотеки, оскільки, ним не спростовано належними та допустимими доказами Звіт про оцінку іпотечного майна №Д-16/08/16 від 08.09.2016 року, а також не ставилось перед судом питання щодо проведення судової товарознавчої експертизи для визначення ринкової вартості предмета іпотеки.

Доводи апеляційної скарги щодо стягнення заборгованості за даним кредитним договором рішенням третейського суду від 18 березня 2009 року колегією суддів відхиляються, оскільки право вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника та звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором належить виключно позивачеві, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, і не є подвійним стягненням суми заборгованості.

Колегією суддів не перевірюються висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для застосування Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року №1304-VІІ, оскільки відповідачем ОСОБА_6 не оскаржується рішення суду в цій частині, а, згідно з вимогами частини 1 статті 303 ЦПК України і зважаючи на роз'яснення, викладені в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 р., під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Фактично доводи, викладені в апеляційній скарзі, зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці, проте, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обовязки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 -відхилити.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 08 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: