Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1251/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Письменний О. А.
УХВАЛА

Іменем України

04.07.2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів Голованя А.М., Дуковського О.Л.,

при секретарі Савченко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 березня 2017 року у справі за його позовом до комунального закладу «Палац культури «Світлопільський» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

встановила:

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що з 16 травня 2005 року він почав працювати художнім керівником комунального закладу «Палац культури «Світлопільський», потім був призначений керівником вокально-інструментального ансамблю, а з 12 жовтня 2015 року він був переведений на посаду концертмейстера. 31 серпня 2016 року директором зазначеного закладу ОСОБА_3 було запропоновано ознайомитися і підписати контракт з художнім керівником Палацу культури. Проте, зазначив, що запропонований для підписання текст контракту не відповідав типовому контракту, який був затверджений Міністерством культури України за № 624 від 02 серпня 2016 року. У звязку з цим, ним було запропоновано виправити недоліки допущені при складанні контракту, на що йому було відмовлено.12 вересня 2016 року він звернувся до директора ОСОБА_3 з приводу підписання виправленого контракту, оскільки з 01 вересня 2016 року по 11 вересня 2016 року вона перебувала на лікарняному, але йому було відмовлено, у звязку з тим, що він відмовився підписати запропонований йому проект контракту. 13 вересня 2016 року його не було допущено до робочого місця, оскільки був звільнений займаної посади, як йому повідомили, з 01 вересня 2016 року, хоча весь цей час він виконував свої службові обовязки та з наказом про звільнення ознайомлений не був.

Посилаючись на ці обставини, просив визнати звільнення на підставі п. 9 ст. 36 КЗпП України незаконним та поновити його на роботі, стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 6376,53 грн. та моральну шкоду в розмірі 2000 грн., а також витрати на правову допомогу в розмірі 1000 грн.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 березня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах встановлених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Статтею 21 КЗпП України передбачено працевлаштування на роботу за трудовим договором.

Частиною 3 статті 21 КЗпП України передбачено можливість укладання з працівником контракту, як особливої форми трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін.

Сфера застосування контракту визначається законами України.

Згідно п.п. 2, 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсній процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» від 28 січня 2016 року передбачено, що набрання чинності цим Законом є підставою для припинення безстрокового трудового договору з керівниками державних та комунальних закладів культури, а також з професійними творчими працівниками (художнім та артистичним персоналом) державних та комунальних закладів культури згідно з пунктом 9 статті 36 Кодексу законів про працю України. Ця норма не поширюється на професійних творчих працівників комунальних закладів культури у територіальних громадах з населенням до 5 тисяч жителів. З працівниками художнього та артистичного персоналу, які перебувають у трудових відносинах з державними та комунальними закладами культури, протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом укладається контракт строком від одного до трьох років без проведення конкурсу.

Також, зазначеним Законом внесено зміни до статті 21 Закону України «Про культуру», якою передбачені особливості трудових відносин та працевлаштування в закладах культури. Так, відповідно до частини другої цієї статті трудові відносини з професійними творчими працівниками (художнім та артистичним персоналом) державних та комунальних закладів культури оформлюються шляхом укладення контрактів.

Як убачається з матеріалів справи, позивач працював на посаді концертмейстера, яка відповідно до переліку посад художнього та артистичного персоналу державних та комунальних закладів культури, заміщення яких здійснюється на конкурсній основі, затвердженого наказом Міністерства культури України від 01.07.2016 року за № 497, відноситься до посад професійних творчих працівників.

Отже, контрактна форма роботи творчих працівників, зокрема і для позивача запроваджена спеціальним законом, який є обовязковим до виконання.

Згідно наказу № 93 від 30 червня 2016 року «Про виконання вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» ОСОБА_2 було попереджено про наступне вивільнення 31 серпня 2016 року за п.9 ст. 36 КЗпП України, з яким він був ознайомлений 30.06.2016 року, про що свідчить його підпис в даному наказі /а.с.56-57/.

Наказом № 39-к від 16 серпня 2016 року ОСОБА_2 звільнено з посади концертмейстера Палацу культури «Світлопільський», згідно п.9 ст. 36 КЗпП України (підстави, передбачені іншими законами), з 31 серпня 2016 року. Даний наказ виданий художнім керівником Палацу культури ОСОБА_4, яка на той час виконувала обов'язки директора Палацу культури «Світлопільський» /а.с.48/.

Таким чином, позивача правомірно було звільнено за п.9 ст. 36 КЗпП України із займаної посади, у звязку із припиненням безстрокового трудового договору, на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсній процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури», про що його було попереджено за два місяці.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання незаконним звільнення ОСОБА_2

З огляду на вказане вимоги про поновлення ОСОБА_2 на роботі не можуть бути задоволенні, оскільки поновлення особи на роботі, за правилами ч.2 ст. 235 КЗпП України можливе лише у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу.

Необхідно також зазначити, що вимог про зобовязання відповідача укласти трудовий контракт на його умовах позивач не ставив.

Доводи позивача про те, що художній керівник не мала права підписувати наказ про його звільнення не заслуговують на увагу суду, оскільки відповідно до п. 6 «Загальні положення» Посадової інструкції художнього керівника Палацу культури «Світлопільський» на період тимчасової відсутності директора закладу, виконання обовязків директора покладаються на художнього керівника /а.с.51-53/.

Згідно наказу від 04 травня 2016 року за № 46-к, з 05 липня 2016 року припинено безстрокові трудові з директором Палацу культури «Світлопільський» ОСОБА_3 /а.с.54-55/.

Наказом начальника управління культури і туризму Олександрійської міської ради Кіровоградської області № 110-к від 22 серпня 2016 року ОСОБА_3 призначено на посаду директора комунального закладу «Палацу культури «Світлопільський», з 23 серпня 2016 року на умовах контракту, строком на 5 років /а.с.50/.

Отже, протягом терміну з 05 липня 2016 року по 22 серпня 2016 року обовязки директора були покладені на художнього керівника ОСОБА_4, згідно посадової інструкції, а тому вона мала право підписувати наказ про звільнення ОСОБА_2

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313- 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: