Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2018 року

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Домусчі Л.В.,

при секретарі Шевчик В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Одеський морський торгівельний порт», за участю третіх осіб-виконуючий обовязки директора ДП «Одеський морський торговельний порт» ОСОБА_2, виконуючий обовязки директора ДП «Одеський морський торговельний порт» ОСОБА_3, заступник директора ДП «Одеський морський торговельний порт» ОСОБА_4, заступник директора ДП «Одеський морський торговельний порт» ОСОБА_5, заступник директора ДП «Одеський морський торговельний порт» ОСОБА_6, заступник директора ДП «Одеський морський торговельний порт» ОСОБА_7, виконуючий обовязки головного бухгалтера ДП «Одеський морський торговельний порт» ОСОБА_8 про визнання протиправним та скасування акту індивідуальної дії наказу

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» та просив визнати протиправним та скасувати Наказ державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» № 317 від 14.06. 2017 року «Про внесення змін до деяких наказів ДП «Одеський порт».

В обґрунтування вимог, викладених у позові, представником позивача було зазначено, що позивач працює на посаді заступника директора Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» з питань економіки та фінансів, оспорюваний наказ є актом індивідуальної дії та порушує його права, оскільки оспорюваним наказом фактично всупереч процедурі, встановленої статутом, розширено список осіб, які відповідно до підпункту "а" пункту 2, частини першої статті 3 цього Закону, які на підставі наказу від 14.06.2017 року зобовязані до 01 травня 2017 року, подати електронні декларації, в тому числі і позивач, що неможливо фізично виконати, оскільки застосовано зворотну силу закону, тому позивач може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за несвоєчасне подання декларації. Вказаний оспорюваний наказ порушує права позивача як працівника, який не зобовязаний подавати електронні декларації, оскільки не наділений владно-управлінськими повноваженнями, не визначений статутом як посадова особа та порушує його охоронювані законом інтереси, оскільки створює загрозу для притягнення до відповідальності через неможливість вчасно подати декларацію.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_9 ( по довіреності від 11.08.2017 року) подану позовну заяву та обставини, якими вона обґрунтована, підтримав та просив задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_10 ( по довіреності від 02.03.2017 року) у судове засідання зявилась, надала пояснення, що прийняття оспорюваного наказу про розширення списку осіб, які зобовязані подавати декларації, були викликані нечіткістю законодавства та відсутністю у законодавстві визначення терміну посадова особа, тому обовязок подання декларацій був встановлений законом, вказані зміни до наказів були винесені відповідно до розяснень НАЗК, оскільки Національне агентство з питань протидії корупції постійно надавало різні розяснення, проте дійсно в статуті відсутнє визначення чітке коло посадових осіб, внаслідок чого відповідач вирішив врегулювати ці відносини наказом. У судовому засіданні представник відповідача просила у задоволенні позову відмовити.

Треті особи у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду повідомлялися належним чином, надали заяву про розгляд справи без їх участі. До суду надійшла заява, згідно якої просили справу розглядати за їх відсутності.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: 02068, АДРЕСА_1, на цей час працює на посаді заступника директора Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» з питань економіки та фінансів.

Відповідно до наказу ДП «Одеський морський торговельний порт» № 713К 6-4 від 22.12.2016 року ОСОБА_1 було призначено заступником директора (з питань економіки та фінансів) з 23.12.2016 року Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт», що також погоджене з Міністерством інфраструктури України, що підтверджує лист № 7405/10/14 від 22.12.2016 року.

Відповідач - Державне підприємство «Одеський морський торговельний порт» відповідно до статуту є державним унітарним підприємством і діє як державне комерційне підприємство, засноване на державній власності.

27.04.2017 року виконуючий обовязки директора Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» ОСОБА_2 прийняв Наказ № 234 від 27.04.2017 року «Про внесення змін до деяких актів ДП «Одеський порт».

Відповідно до п. 2 цього наказу субєктами декларування у понятті абзацу пятнадцятого частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» з урахуванням частини третьої статті 65 Господарського кодексу України визначено директора; головного бухгалтера.

Відповідно до п. 3 вказаного наказу було внесено зміни до п. 2 Антикорупційної програми ДП «Одеський порт», за якою дія АП поширюється на працівників та посадових осіб адміністративно-управлінського персоналу (далі - АУП) та відокремлених підрозділів ДП «Одеський порт».

Відповідно до ч.1 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції», за яким особи, зазначені в підпункті "а" пункту 2, частини першої статті 3 цього Закону, зобовязані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік,

14.06.2017 року виконуючий обовязки директора ДП «Одеський морський торговельний порт» прийняв наказ № 314 від 14.06. 2017 року, відповідно до якого, керуючись статтею 65 Господарського кодексу України, Законом України «Про запобігання корупції», з метою належного визначення переліку посадових осіб, уповноважених на виконання функцій держави (субєкти декларування) пункт 1 наказу від 16.02.2017 року № 113 «Про організацію декларування за 2016 рік в ДП «Одеський порт» було викладено в редакції, за якою зобовязано забезпечити подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2016 рік за формою, що визначається Національним агентством з питань запобігання корупції, шляхом заповнення електронних декларацій на офіційному веб-сайті Національного агентства, у термін до 01 травня 2017 року, такими посадовими особами (субєктами декларування) 1) в.о. директора; 2) перший заступник директора; 3)заступники директора (за напрямами); 4) в.о. головного бухгалтера; 5) директор ВГСП «Дитячий оздоровчий центр «Юний судноремонтник»; 6) уповноважений з реалізації Антикорупційної програми.

Таким чином вказаний наказ зачіпає права та інтереси позивача виходячи займаної ним посади.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів

Суд погоджується з доводами позивача, що вказані правовідносини стосуються спору щодо цивільних прав позивача, та є такими, що виникають із трудових відносин, оскільки позивач вказує на порушення його прав через наявність трудових відносин між позивачем та відповідачем та спір виникає із трудових відносин, а оскаржувані вимоги про скасування наказу є індивідуально-трудовим спором.

Відповідно до ч.1 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до підпунктів "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону суб'єктами, на яких поширюються дія цього Закону, є особи, які для цілей цього Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування: а) посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, особи, які входять до складу наглядової ради державного банку, державного підприємства або державної організації, що має на меті одержання прибутку.

Відповідно до ч. 3 ст. 65 ГК України для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядова рада такого підприємства (у разі її утворення) призначає (обирає) керівника підприємства, який є підзвітним власнику, його уповноваженому органу чи наглядовій раді. Керівник підприємства, головний бухгалтер, члени наглядової ради (у разі її утворення), виконавчого органу та інших органів управління підприємства відповідно до статуту є посадовими особами цього підприємства. Статутом підприємства посадовими особами можуть бути визнані й інші особи.

Таким чином, законодавець встановив, що процедура визначення посадових осіб повинна бути визначена саме статутом підприємства відповідно до закону.

Судом досліджено статут ДП «Одеський морський торговельний порт» зі змінами та доповненнями, за яким відповідно до п. 6.1 статуту управління портом здійснюється директор порту. П. 6.3 статуту визначено, що директор Порту в межах своєї компетенції вирішує питання діяльності порту за винятком тих, що віднесені статутом до компетенції Уповноваженого органу управління.

Судом встановлено, що при прийнятті оспорюваного наказу всупереч порядку визначення посадових осіб, регламентованому ч. 3 ст. 65 ГК України не у визначений законом спосіб (статут) розширено перелік посадових осіб підприємства, які зобовязані заповнювати електронні декларації на офіційному веб-сайті Національного агентства, оскільки ці особи не є субєктами декларування, а саме: в.о. директора; першого заступника директора; заступників директора (за напрямами); в.о. головного бухгалтера; директора ВГСП «Дитячий оздоровчий центр «Юний судноремонтник», уповноважений з реалізації Антикорупційної програми, через те, що статутом ДП «Одеський морський торговельний порт» не визначено переліку цих посадових осіб підприємства. Також такі дії суперечать ч. 3 ст. 65 ГК України і порушують права як позивача, так і інших осіб та органу управління, який і має право приймати та визначати в статуті підприємства посадових осіб. Більше того, ч. 3 ст. 65 ГК України визначає повноваження для визначення посадових осіб безпосередньо за допомогою статуту, внаслідок чого визначення посадових осіб та такі повноваження віднесені не до повноважень директора підприємства, а виключно за власником державою в особі уповноваженого органу управління.

Відповідно до Розяснення НАЗК від 11 серпня 2016 року № 3 щодо застосування окремих положень ЗУ «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю під «посадовими особами юридичних осіб публічного права» (відповідно до підпункту "а" пункту 2 частини першої статті 3 Закону) слід розуміти працівників юридичних осіб публічного права, які наділені посадовими повноваженнями здійснювати організаційно-розпорядчі чи адміністративно-господарські функції. Також національне агентство з питань запобігання корупції у цілях визначення суб'єктів декларування, згідно із Законом, вказує, що посадовими особами - суб'єктами декларування є лише працівники, на яких покладено відповідні обов'язки на постійній основі.

В судовому засіданні було досліджено посадову інструкцію заступника директора (з питань економіки і фінансів), яка затверджена розпорядженням Директора ДП «Одеський порт» № 112/0 від 28.12.2016 року, яка регламентує повноваження позивача та його обовязки.

Відповідно до вказаної посадової інструкції не зазначені повноваження з управління або розпорядження державним майном. Також ряд посад, які визначені в оспорюваному наказі, а саме: в.о. директора, в.о. головного бухгалтера, не відносяться до таких, які здійснюються на постійній основі, внаслідок чого відповідач незаконно розширив сферу розповсюдження декларацій на вказаних осіб, які не здійснюють свої повноваження на постійній основі.

Відповідно до частини 1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Офіційне тлумачення цього конституційного положення наведено в Рішенні Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99. В цьому Рішенні, зокрема, зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти та, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо недопустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують юридичну відповідальність особи. Щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом'якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.

Відповідно до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод висуваються вимоги і щодо якості закону, про який ідеться, і передбачає вимогу, що закон має бути доступний для відповідної особи, яка, крім того, повинна мати можливість передбачити його наслідки для себе, і такий закон повинен відповідати принципу верховенства права (п. 55 рішення Суду у справі «Kopp проти Швейцарії» від 25.03.1998 р. (Reports of Judgments and Decisions 1998-II).

Зазначене словосполучення означає, зокрема, що норми національного права мають бути достатньо передбачуваними, аби вказати особам на обставини та умови, за яких органи влади мають право вдатися до заходів, які впливатимуть на конвенційні права цих осіб (п. 39 Рішення Суду у справі «C.G. and Others проти Болгарії» від 24.04.2008 р. (справа № 1365/07)). Більше того, закон повинен надавати певний ступінь юридичного захисту від свавільного втручання з боку органів влади.

Дослідивши наказ № 317, який було прийнято 14 червня 2017 року, суд вважає, що визначення позивача та інших осіб, які не вказані в статуті підприємства та зобовязання їх подавати декларації у строк який пройшов, не на законних підставах суперечить ст. 58 Конституції України щодо зворотної сили закону, оскільки, як випливає з тексту самого Наказу, забезпечено подання вказаним посадовим особам у термін до 01 травня 2017 року, що неможливо було виконати. Фактично встановивши обовязок першого заступника, заступників осіб подати до дати його прийняття декларацію, відповідач фактично вже встановив порушення цього обовязку, що є порушенням прав позивача.

Відповідно до статей 10, 60 ЦПК кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов'язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для визнання протиправним та скасування наказу Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» № 314 від 14.06. 2017 року «Про внесення змін до деяких наказів ДП «Одеський порт».

В свою чергу відповідачем не надано в судове засідання доказів, які б спростовували доводи про правомірність оспорюваного наказу та необґрунтованість позовних вимог.

Враховуючи наведене, Суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.19, 58 Конституції України, ст.ст. 1, 3, 10, 11, 57, 58, 60, 169, 208-209 ст.ст. 213-215, 218 ЦПК України, ст..ст. 15,16, ЦК України, ст..ст. 221 КЗпП України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Державного підприємства «Одеський морський торгівельний порт»-№317 від 14.06.2017р. «Про внесення з мін до деяких наказів ДП «Одеський порт».

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, яки брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Домусчі Л.В.