справа № 278/823/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2017 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Грубіяна Є.О., секретаря Кушнір М.С., розглянув цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до Миролюбівської сільської ради Житомирського району Житомирської області про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, яким просив визнати за ним право власності на земельні ділянки площами 0,25 га та 0,33 га, що знаходяться в с. Миролюбівка Житомирського району Житомирської області, як за спадкоємцем за заповітом після смерті тітки.

У судове засідання сторони не з'явились, проте як від представника позивача так і представника відповідача надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Представник позивача заяву підтримав та просив її задовольнити. Представник відповідача позов визнав. За таких обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність вказаних учасників судового розгляду, адже матеріали справи містять достатньо доказів щодо правовідносин, які склались між ними.

Дослідив матеріали справи, судом були встановлені наступні її фактичні обставини і відповідно ним правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла тітка позивача - ОСОБА_2 (а.с.7). За життя, а саме 11 грудня 2000 року, остання склала заповіт (а.с.6) згідно якого заповіла позивачеві, серед іншого, земельну ділянку площею 0,58 га, що знаходиться в с. Миролюбівка Житомирського району Житомирської області, якою спадкодавець володіла на підставі державного акта на право власності на землю (а.с.8). Дана земельна ділянка складається з двох самостійних: 1) земельна ділянка площею 0,2500 га, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с.13-15); 2) земельна ділянка площею 0,3300 га, кадастровий номер НОМЕР_2, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства (а.с.16-18). Право власності на вказані земельні ділянки станом на 24 березня 2017 ні за ким не зареєстроване (а.с.19-20). Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом до майна померлої ОСОБА_2 (а.с.10-11).

Постановою нотаріуса від 24 березня 2017 року (а.с.12) позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірні земельні ділянки у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на такі об'єкти нерухомості.

За таких обставин позивач вказує, що вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав, оскільки визнати право власності на належне йому спадкове майно у інший, аніж судовий спосіб, не має змоги.

Зазначені правовідносини врегульовані та відповідають наступними нормам матеріального закону.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. (ч. 1, ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Аналіз встановлених судом фактичних обставин справи та норм закону, що їх регулюють, у своїй сукупності дає підстави суду для задоволення позову, адже як з'ясовано, тітка позивача за життя була власником спірних земельних ділянок, однак у зв'язку з відсутністю в даний час оригіналу правовстановлюючого документа на них позивач унеможливлений у прийнятті спадщини. Також, судом встановлено, що заявник має законне право на отримання у власність вищевказаного нерухомого майна і не може бути позбавлений цього права, оскільки набуття ним права власності, як спадкоємцем за заповітом, чітко передбачено нормами ЦК України.

Отже, враховуючи вищенаведене, позовна заява підлягає до задоволення, як така, що доведена заявником.

Водночас, розглядаючи питання щодо розподілу судових витрат у справі, суд, відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, вирішує його шляхом стягнення таких витрат, що складаються із судового збору розміром 640,00 гривень, з відповідача на користь позивача. Окремо, суд звертає увагу сторін на тому, що дана норма процесуального Закону є імперативною, що вимагає від суду безальтернативне та обов'язкове її застосування.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 15-16, ст. 1216, ст. 1217, ст. 1220, ст. 1268, ст. 1276 ЦК України, ст.ст. 10-11, 60, ст. 88, ст. 174, ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на:

- земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться по АДРЕСА_1;

- земельну ділянку площею 0,3300 га, кадастровий номер НОМЕР_2, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в с. Миролюбівка Житомирського району Житомирської області, як за спадкоємцем за заповітом після смерті тітки - ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 640,00 гривень.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення строку на апеляційне оскарження. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.О. Грубіян