Номер провадження: 22-ц/785/9040/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

23.11.2017 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Кравець Ю.І., розглянувши питання про відкриття провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 13.11.2013 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання матері,

встановив:

16.10.2013 року ОСОБА_3 звернулася з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання матері, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_4 є її сином, та оскільки він матеріальної допомоги на її утримання в добровільному порядку не надає, на численні прохання допомогти матеріально не реагує та взагалі перестав з спілкуватися матірю, ОСОБА_3 просила суд стягнути з ОСОБА_4 аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу відповідача.

Рішенням Суворовського районного суду від 13.11.2013 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено у повному обсязі та стягнуто з ОСОБА_4 на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, починаючи з 16.10.2013 року, вирішено питання судових витрат.

13.11.2017 року з апеляційною скаргою на зазначене рішення звернулася особа, яка не приймала участі у розгляді справи ОСОБА_2, в якій посилалася на те, що вона звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 Заперечуючи проти позову ОСОБА_2, ОСОБА_4 зазначав, що не може сплачувати аліменти у заявленому розмірі, оскільки він сплачує аліменти за іншими рішеннями судів, в тому числі за рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 13.11.2013 року.

Враховуючи те, що стягнення аліментів з ОСОБА_4 на користь його матері ОСОБА_3 впливає на виконання ним батьківських обовязків перед дитиною ОСОБА_5 та вважаючи рішення суду ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_2 просить скасувати рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 13.11.2013 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 у повному обсязі.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Таким чином, підставою для надання особі, яка не брала участь у справі, права на апеляційне оскарження судового рішення, є порушення її прав або охоронюваних інтересів внаслідок вирішення судом спору.

Як вже було зазначено, рішенням Суворовського районного суду від 13.11.2013 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь його матері ОСОБА_3 аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини заробітку.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 не була стороною провадження, не залучалася судом до участі у справі, при постановленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції не вирішувалося питання про її права й обовязки, в мотивувальній і резолютивній частинах оскаржуваного рішення суду першої інстанції не викладено жодного судження чи висновку щодо прав та обовязків ОСОБА_2

У відповідності до вимог ч.1, 2 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

ОСОБА_3 звертаючись з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання матері використала свої права передбачені ч.1, 2 ст. 3 ЦПК України, ст. ст. 202, 205 СК України.

У суду першої інстанції були відсутні підстави для залучення до участі у справі ОСОБА_2, оскільки рішення було ухвалено 13.11.2013 року, тоді як ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, яка народилась 03.04.2015 року, тобто після ухвалення оскаржуваного рішення.

Отже, рішення суду за позовними вимогами ОСОБА_3 до ОСОБА_4 не порушує права та обовязки ОСОБА_2

Оскільки ОСОБА_2 не є стороною у справі, рішенням суду не вирішувалося питання про її права та обовязки, ОСОБА_2 не має передбаченого статтею 292 ЦПК України права на апеляційне оскарження, суд, відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» закриває апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 13.11.2013 року.

Крім того вважаю необхідним зазначити, що відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. Одним з основоположних аспектів верховенства права в розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод є принцип правової визначеності (певності), який вимагає, серед іншого, щоб остаточне вирішення судом спору не ставилося під сумнів (принцип правової визначеності як складова справедливого судового розгляду).

У звязку з чим перегляд чинного рішення суду, ухваленого у 2013 році, тобто 4 роки тому, за апеляційною скаргою особи, яка не є стороною у справі та права якої не порушенні, є порушенням принципу правової визначеності в розумінні п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» від 24.10.2008 року, викладених у п. 8 постанови №12, при поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого статтею 292 ЦПК України права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обовязки якої суд першої інстанції питання не вирішував, подання скарги на ухвалу суду, що не підлягає апеляційному оскарженню, судді-доповідач відповідно до цієї норми та частини третьої статті 297 ЦПК України постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано особою, яка не приймала участі у справі та права якої у справі не порушено, вважаю за необхідне відмовити ОСОБА_2 у прийнятті апеляційної скарги.

На підставі наведеного, керуючись ст. 292, ст. 297 ЦПК України, п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» від 24.10.2008 року, суддя,

ухвалив:

У прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 13.11.2013 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання матері - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_6