Справа № 404/1662/17
Номер провадження 2/404/1774/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2017 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді - Бершадської О.В.

за участі секретаря Муравйової С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном, шляхом виселення без надання іншого житла, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом, шляхом виселення без надання іншого житла. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.02.2017 року зареєструвала своє право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями по провулку Повітрянофлотському, 23 в м. Кропивницькому. Згідно довідки №138 від 17.03.2017 року та будинкової книги в житловому будинку з 20.08.1996 року зареєстрований та проживає відповідач, на вселення та реєстрацію якого надавала згоду ще попередній власник будинку, яка померла . Вказує на те, що відповідач вселився до житлового будинку як член сім»ї колишнього власника та не є членом її сім»ї . Посилається на порушення її прав як власника, оскільки відповідач не є членом її сім»ї, вони не ведуть спільного господарства, дозволів на вселення, тимчасове або постійне проживання вона не надавала, крім того відповідач постійно пиячить, порушує тишу і спокій, вчиняє сварки, у зв»язку з чим постійно виникають конфліктні ситуації. На неодноразові звернення з вимогою про виселення з квартири, останній відповідає відмовою.

В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити, пославшись на обставини, які викладені у позовній заяві.

Відповідач, зокрема його представник в суді позов не визнав, у його задоволенні просив відмовити. Зазначив, що колишня власник ОСОБА_3 зареєструвала відповідача як члена своєї сім»ї, так як вона була матір»ю позивачки, з якою ОСОБА_2 проживали в зареєстрованому шлюбі та 18.10.2013 року його розірвали. Вважає, що відповідач до смерті спадкодавця виступав наймачем жилого приміщення , тому з моменту набрання рішенням суду про розірвання шлюбу законної сили до моменту смерті ОСОБА_3 проживав і до цього часу проживає у будинку на законних підставах. Крім того, відповідач не має іншого житла ( а.с. 25).

Заслухавши пояснення позивачки, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, з наступного.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

По справі встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.02.2017 позивач ОСОБА_1 від померлої матері ОСОБА_3 успадкувала житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями по провулку Повітрянофлотському, 23 в м. Кропивницькому , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 3-4).

15.10.1999 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали шлюб , який в подальшому розірвали 18.10.2013 року ( а.с.14).

Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Кіровоградській області (а.с. 17) та домової книги відповідач ОСОБА_2 проживає та зареєстрований з 20.08.1996 року за адресою: м. Кропивницький, провул. Повітрянофлотський, 23.

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_2 вселився до спірного будинку за згодою попереднього власника ОСОБА_3, яка померла 19.07.2016 року .

Позивач вказує, що відповідач не є членом її сім»ї відповідно до ст. 64 ЖК України, а тому не має права користуватися спірним жилим приміщенням.

Частиною 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Слід дійти висновку, що відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Звертаючись із вказаним позовом до суду, позивач посилалася, як на правове обґрунтування, на положення ст.ст. 319, 391 ЦК України, які регулюють поняття, здійснення та захист права власності.

Виселення є категорією житлового законодавства, тому при розгляді цивільних справ за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення предметом доказування є втрата відповідачем права на житло, або взагалі його відсутність, або інші передбачені Житловим Кодексом підстави для позбавлення права на житло.

Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ч. 4 ст. 9 ЖК України).

За змістом ч. ч. 1, 4 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції, ст. ст. 319, 321 ЦК України власник не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у цьому праві, однак у передбачених законом випадках обмеження права власності можуть мати місце.

Відтак , за порівняльним аналізом ст. ст. 383, 391, 405 ЦК України та ст. ст. 150, 156 у поєднанні зі ст. 64 ЖК України слід дійти до висновку про те, що положення ст. ст. 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім»ї, а положення ст. 405 ЦК України, ст. ст. 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім»ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім»ї власника без поважних причин понад один рік.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-709цс16 від 16 листопада 2016 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов»язковою для судів.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене та встановивши на підставі досліджених обставин, які перевірені доказами за вимогами ст. 212 ЦПК України, те, що ОСОБА_2 вселявся до будинку 20.08.1996 року за адресою: м. Кіровоград, провул. Повітрянофлотський, 23, за згодою попереднього власника, та проживає у ньому не як член сім»ї нового власника , за відсутності доказів, що сторони пов»язані спільним побутом, взаємними правами та обов»язками із позивачкою ОСОБА_1, слід дійти висновку про наявність підстав для захисту порушеного права власності позивача на будинок на підставі ст. 391 ЦК України.

Помилковим є посилання представника відповідача на положення абзацу 3 ч.1 ст. 15 «Запобігання бездомності осіб із груп ризику» Закону України « Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», оскільки дані норми права не регулюють спірні правовідносини.

В порядку ст. 88 ЦПК України, стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 внесений судовий збір в розмірі- 640,00 грн.( а.с. 1).

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 3, 10,11,60, 88, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити .

Усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні житловим будинком з господарсько-побутовими будівлями по провулку Повітрянофлотському, 23 в м. Кропивницькому, шляхом виселення ОСОБА_2 із житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями по провулку Повітрянофлотському, 23 в м. Кропивницькому, без надання йому іншого житлового приміщення.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі - 640,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Кіровоградської області, через суд першої інстанції.

Суддя Кіровського О. В. Бершадська

районного суду

м.Кіровограда