Справа № 307/1066/17
Провадження № 2/307/839/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2017 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Розман М.М. , при секретарі Фера В.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та матері,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та матері. В позовній заяві зазначила, що шлюб між нею та відповідачем зареєстровано 22 вересня 2007 року. Рішенням Тячівського районного суду від 22 березня 2017 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. В шлюбі в них народилася донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з нею та перебуває на її повному утриманні і вихованні, а відповідач не надає ніякої допомоги на утримання дитини. Так як на даний час вона ніде не працює, оскільки знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною, тому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 1300 гривень щомісячно та 1000 гривень на її утримання.

Позивачка в судовому засіданні позов підтримала повністю посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та додатково пояснила, що намагається влаштуватись на роботу, але донька часто хворіє, тому не може працювати. Просить позов задоволити повністю.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що він є інвалідом третьої групи, в звязку з чим стан його здоровя не дозволяє йому працювати, тому може сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі по 1000 гривень, а в задоволенні позовних вимог в частині стягнення на утримання позивачки просить відмовити. Просить позов задоволити частково.

Дослідивши всі обставини справи , суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі і від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком в свідоцтві про народження якої значиться відповідач ОСОБА_2, а мати позивачка ОСОБА_1 (а.с.2,6).

Неповнолітня проживає разом з позивачкою ОСОБА_1, що стверджується письмовою заявою позивачки.

Відповідно до довідки Обласної медико-соціальної експертної комісії від 21.03.2017 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 є інвалідам третьої групи в результаті травми одержаної від нещасного випадку, яке повязане з проходженням військової служби та відповідно до якої робота противопоказана з вираженим психо-меційним напруженням (а.с.20).

Згідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення повноліття.

Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що стверджується письмовою заявою позивачки.

Враховуючи наведене , суд вважає , що є підстави для застосування до відповідача примусового порядку стягнення аліментів.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). В інших випадках аліменти визначаються у частці від заробітку платника (ч. 1 ст. 183 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Під час вирішення будь яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей (ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України).

Згідно із ч.1ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує майновий стан сторін, де позивачка здійснює догляд за малолітньою дитиною, а відповідач має обмежену працездатність, так як є інвалідом третьої групи, інших осіб на утриманні немає. А тому , із урахуванням середньомісячної заробітної плати по району та розміру прожиткового мінімуму на дитину, суд вважає, що вимоги позивачки слід задовольнити частково і стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі по 1000 гривень щомісячно на утримання неповнолітньої доньки, так як виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, постійного зростання цін на споживчі товари і послуги, така сума є найбільш наближено достатньою для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

В решті позову відмовити, оскільки позивачкою не доведено спроможність відповідача сплачувати аліменти на її утримання.

При цьому, оскільки позивачка предявила позов 25.04.2017 року, то в силу ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти слід стягувати із цієї дати, а на підставі ст.. 367 ч.1 п.1 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4 , 10 , 11 , 60 , 209 , 213-215 , 367 ЦПК України , ст.ст. 180 , 184 СК України , суд ,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3 України на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі по 1000 гривень щомісячно починаючи з 25 квітня 2017 року і до її повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету 640 гривень судового збору.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом десяти днів з дня отримання його копії

Головуючий : М.М.Розман