Справа № 525/1191/17
Провадження № 2/525/416/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.12.2017 Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді - Хоролець В.В., при секретарі Пилипенко П.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, що поданий його представником по довіреності ОСОБА_2 до Великобагачанської районної державної адміністрації Полтавської області, третя особа Головне управління Держгеокадастру в Полтавській області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в:

З позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що 14 червня 2009 року померла його мати ОСОБА_3, останнім постійним місцем проживання та реєстрації якої було сел. Козельщина, вул. Олеся Гончара (вул. Островського), 16, кв.6 Полтавської області. Його батьками є: батько ОСОБА_4 та мати ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження IV-УР №581625 виданим 07.06.1963 року Бірківською сільською радою Великобагачанського району Полтавської області. На час відкриття спадщини разом з ОСОБА_3 були зареєстровані та проживали: нерідний син (пасинок) ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1; невістка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2

Після смерті матері позивача ОСОБА_3 відкрилася спадщина за законом на земельну ділянку площею 2,3600 га кадастровий номер :00:005:0327, яка розташована на території Бірківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлій ОСОБА_3 на праві власності на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серія РЗ №641760 реєстраційний №475, виданого 05.01.2004 року Бірківською сільською радою Великобагачанського району Полтавської області.

Грошова оцінка земельної ділянки, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,3600 га, яка розташована на території Бірківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, складає 57727,51 грн.

Як зазначає позивач, він є спадкоємцем першої черги за законом. Інші спадкоємці відсутні. Позивач стверджує, що він прийняв вказану спадщину. У встановлений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини після померлої ОСОБА_3 він прийняв спадщину шляхом подачі 07.12.2009 року заяви до Козельщинської держнотконтори Полтавської області. На підставі його заяви 07.12.2009 року Козельщинською держнотконторою Полтавської області заведена спадкова справа №396/09 на майно померлої 14.06.2009 року ОСОБА_3 Інші спадкоємці до нотаріальної контори не звертались.

03 червня 2017 року нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 2,36 га, що розташована на території Бірківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, за відсутності документів, які засвідчують право власності ОСОБА_3 на вищевказану земельну ділянку.

Як вказує позивач, в звязку з цим він змушений звернутись до суду з даною позовною заявою.

Позивач стверджує, що оригінал Державного акта на право приватної власності на землю серія РЗ №641760, виданого 05.01.2004 року Бірківською сільською радою Великобагачанського району Полтавської області на імя ОСОБА_3 втрачено.

Як зазначає позивач, право власності на земельну ділянку ОСОБА_3 засвідчено копією архівного екземпляру Державного акта на право приватної власності на землю серія РЗ №641760 від 05.01.2004 року, яка надана йому органом, який видав Державний акт на право приватної власності на землю, його заяви та додана до позовної заяви.

Посилаючись на вищевказані обставини, положення статей 15,16,1220,1217,1270 ЦК України, а також на те, що в даний час у звязку зі зміною законодавства не можливо відновити втрачений оригінал відповідного Державного акту на право приватної власності на землю, відповідно, органом нотаріату спадкоємцю за законом не може бути видано відповідне свідоцтво про право на спадщину (на відповідну спадкову земельну ділянку), позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив суд визнати за ним, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, як спадкоємцем першої черги за законом, право власності на приватизовану земельну ділянку площею 2,3600 га, кадастровий номер :00:005:0327, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Бірківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області та належала померлій ОСОБА_3 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серія РЗ №641760 реєстраційний №475, виданого 05.01.2004 року Бірківською сільською радою Великобагачанського району Полтавської області (а.с.а.с.2-3).

В судове засідання 04.12.2017 року позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_2 подали письмові клопотання про підтримання позовних вимог ОСОБА_1 та про розгляд справи у їх відсутність (а.с.а.с.47,48).

Представник відповідача у справі Великобагачанської районної державної адміністрації Полтавської області в судове засідання 04.12.2017 року не зявився, від Великобагачанської райдержадміністрації до суду надійшов лист про не заперечення щодо задоволення заяви позивача та про розгляд справи у відсутність їх представника (а.с.49).

Представник третьої особи у справі Головного управління ДГК у Полтавській області в судове засідання не зявився, третя особа належним чином повідомлялася про день і час розгляду справи, від даної третьої особи надійшли письмові пояснення щодо заявленого позову, в яких вказується, що дана третя особа при прийнятті рішення у справі покладається на розгляд суду (а.с.а.с.43-44).

У звязку з викладеним, суд вирішив за можливе розглянути справу в судовому засіданні 04.12.2017 року у відсутність позивача, його представника, представника відповідачів та третьої особи на підставі наявних у справі доказів, з урахуванням норм ст.197 ЦПК України та Рішення Конституційного Суду України №16-рп/2011 від 08.12.2011 року (справа про фіксування судового процесу технічними засобами).

Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності передбачених законом підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, вивчивши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1, що поданий його представником по довіреності ОСОБА_2 до Великобагачанської районної державної адміністрації Полтавської області, третя особа Головне управління Держгеокадастру в Полтавській області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 ст.10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України).

У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (обєкт), щодо якої виник спір.

Судом встановлено, що мати позивача по справі ОСОБА_1 (а.с.7), громадянка ОСОБА_3, останнім постійним місцем проживання та реєстрації якої було сел. Козельщина, вул. Олеся Гончара (вул. Островського), 16, кв.6 Полтавської області, померла 14 червня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-КЕ №132969, виданого Козельщинською селищною радою Козельщинського району Полтавської області (а.с.4).

ОСОБА_5 (а.с.6), останнім постійним місцем проживання та реєстрації якого було сел. Козельщина, вул. Олеся Гончара (вул. Островського), 16, кв.6 Полтавської області, помер 10 вересня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-КЕ №222979, виданого Козельщинською селищною радою Козельщинського району Полтавської області (а.с.5).

З довідки, виданої виконкомом Козельщинської селищної ради №1163 від 03.11.2017 року вбачається, що померла 14.06.2009 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 (вул. Островського), 16, кв.6 Полтавської області. Разом з ОСОБА_3 були зареєстровані та проживали: нерідний син (пасинок) ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1; невістка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8).

Згідно витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №22344628 від 07.12.2009 року, реєстрацію спадкової справи спадкодавця ОСОБА_3 здійснено за №48573326, номер у нотаріуса 396/09 (а.с.9).

Як вбачається з архівного екземпляру Державного акта на право приватної власності на землю серія РЗ №641760 від 05.01.2004 року, виданого на підставі рішення 21 сесії 23 скликання Бірківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області від 10 січня 2002 року, ОСОБА_3 належала на праві приватної власності приватизована земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,36 га, яка розташована на території Бірківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області (а.с.10).

З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-017 від 02.08.2017 року вбачається, що Відділом Держгеокадастру у Великобагачанському районі Полтавської області 05.01.2004 року зареєстровано земельну ділянку площею 2,3600 га, кадастровий номер :00:005:0327, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Бірківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, яка належала померлій ОСОБА_3 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серія РЗ №641760 реєстраційний №475, виданого 05.01.2004 року Бірківською сільською радою Великобагачанського району Полтавської області. Державна реєстрація земельної ділянки здійснена на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок; ДП ПІЗ, ОСОБА_7 (а.с.11). Кадастровий номер земельної ділянки :00:005:0327 (а.с.а.с.12,13).

Постановою від 03.06.2017 року за вих. №729/02-31 03 червня 2017 року державний нотаріус Козельщинської державної нотаріальної контори відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 2,36 га, що розташована на території Бірківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, за відсутності документів, які засвідчують право власності ОСОБА_3 на вищевказану земельну ділянку. При цьому, як вказує у позовній заяві ОСОБА_1, відповідний державний акт втрачено (а.с.14).

Як вбачається з листа ГУ Держгеокадастру у Полтавській області №1596/102-17 від 31.10.2017 року згідно технічної документації по передачі у власність земельної ділянки, що належить гр. ОСОБА_3 (державний акт серія РЗ №641760 реєстраційний №475) за адресою: Бірківська сільська рада Великобагачанського району Полтавської області передано 2,36 га земель, в тому числі ріллі 2,36 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Грошова оцінка земельної ділянки відповідно до розпорядження голови Великобагачанської райдержадміністрації №151 від 14.03.2002 року становить 16895,20 грн. з коефіцієнтом індексації 2,465. Станом на 31.10.2017 року становить: рілля -57727,51 грн. з урахованими коефіцієнтами індексації 4,7964 та 1,756. Загальна грошова оцінка земельної ділянки складає 57727,51 грн. (а.с.15).

З повідомлення завідувача Козельщинською держнотконторою Полтавської області ОСОБА_8 №1839/02-14 від 22.11.2017 року, Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видачі на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) та копій документів зі спадкової справи вбачається, що на майно померлої 14.06.2009 року ОСОБА_3 заведена спадкова справа за №396/2009 від 07.12.2009 року, заяву про прийняття спадщини подав ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7. Заповіти від імені ОСОБА_3 не посвідчувались. Свідоцтва про право на спадщину не видавались, претензії від кредиторів не надходили (а.с.а.с.38-42).

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися на момент його смерті.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220,1222,1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК).

Отже, з досліджених матеріалів справи вбачається, що спадкоємець за законом першої черги після померлої ОСОБА_3 ОСОБА_1 (спадкоємець на земельну ділянку площею 2,3600 га, кадастровий номер :00:005:0327, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Бірківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області), який у встановленому порядку прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 (подавши у строк, встановлений ЦК України відповідну заяву до органу нотаріату), але у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа оригіналу державного акта на право приватної власності на землю на імя ОСОБА_3, який позивач повинен подати нотаріусу для видачі ним позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом і який, як вказує ОСОБА_1 у позові, в даний час втрачений, не може, відповідно, в даний час отримати свідоцтво про право на спадщину (на земельну ділянку площею 2,3600 га), яка розташована на території Бірківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, що належала померлій ОСОБА_3. При цьому, відповідно до ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється з моменту її смерті.

В контексті розгляду даного позову та заявлених позовних вимог суд враховує зміст п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» про те, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності та того, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

В контексті звернення позивача ОСОБА_1 до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування, суд зазначає наступне.

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі».

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України.

Рішення Європейського суду є офіційною формою розяснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у звязку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свої власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З огляду на вищевикладене вбачається, що положення ч.1 ст.1268 ЦК України стосовно захисту права власності повністю відповідає захисту права власності, яке гарантується ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що у відповідності до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «ОСОБА_9 Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.

Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обовязків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

Отже, проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, з урахуванням принципу юридичної визначеності та підстав відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що викладені в постанові від 03.06.2017 року, суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для визнання за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, як спадкоємцем першої черги за законом, права власності на приватизовану земельну ділянку площею 2,3600 га, кадастровий номер :00:005:0327, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Бірківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області та належала померлій ОСОБА_3 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серія РЗ №641760 реєстраційний №475, виданого 05.01.2004 року Бірківською сільською радою Великобагачанського району Полтавської області.

Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин справи та доказів, що подані на підтвердження позовних вимог, виходячи з положень ч.4 ст.174 ЦПК України, є підстави для задоволення позову ОСОБА_1, що поданий його представником по довіреності ОСОБА_2 до Великобагачанської районної державної адміністрації Полтавської області, третя особа Головне управління Держгеокадастру в Полтавській області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.15,16,1216-1218,1261,1268,1269,1297 ЦК України, ч.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст.3,10,11,57,60,174,179,197,212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В порядку спадкування, визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, як спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_3, право власності на приватизовану земельну ділянку площею 2,3600 га, кадастровий номер :00:005:0327, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Бірківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області та належала померлій ОСОБА_3 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серія РЗ №641760 реєстраційний №475, виданого 05.01.2004 року Бірківською сільською радою Великобагачанського району Полтавської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Хоролець