Ухвала

13 липня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Демяносова М.В., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_7, про стягнення коштів, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_8 - на рішення апеляційного суду Одеської області від 17 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2010 року ОСОБА_4 звернувся до суду із указаним позовом, мотивуючи його тим, що на підставі договору дарування від 22 березня 2004 року, укладеним між ним та ОСОБА_7, він був власником 3/25 частини будинковолодіння АДРЕСА_1. Зазначена частина будинковолодіння належала ОСОБА_7 на підставі рішення апеляційного суду Одеської області від 12 лютого 2004 року, яке було скасовано рішенням Верховного Суду України від 06 грудня 2006 року.

Крім того, заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10 липня 2012 року визнано недійсним договір дарування 3/25 частини будинковолодіння від 22 березня 2004 року, укладений позивачем та ОСОБА_7

Позивач зазначав, що ним було здійснено поліпшення 3/25 частини будинковолодіння, внаслідок чого вартість нерухомого майна значно збільшилась.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути з відповідачів на свою користь компенсацію коштів у розмірі 226 031 грн за проведені ним ремонтні роботи 3/25 частини будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1, які призвели до істотного збільшення вартості нерухомості.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Останнім рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23 березня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5, ОСОБА_6 в рівних частках користь ОСОБА_4 226 031 грн.

Вирішено питання про судові витрати.

Останнім рішенням апеляційного суду Одеської області від 17 січня 2017 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 березня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_8 - просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Враховуючи те, що під час проведення попереднього розгляду справи встановлено обставини, передбачені ч. 5 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне призначити її до судового розгляду.

Керуючись ч. 5 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_7, про стягнення коштів призначити до судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

М.В. Демяносов

Ю.Г.Іваненко