Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

Справа №377/502/17

Провадження №2/377/225/17

12 липня 2017 року Славутицький міський суд Київської області у складі судді Орла А.С., при секретарі Маряхіній І.В., з участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Славутичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа відділ державної виконавчої служби Славутицького міського управління юстиції, про зняття арешту з майна, -

УСТАНОВИВ:

22 червня 2017 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача з вимогою зняти арешт з нерухомого майна та заборону на його відчуження квартири за адресою: 07100, АДРЕСА_1, накладений постановою ВДВС Славутицького МУЮ.

В обґрунтування позову зазначено, що вони є співвласниками приватизованої квартири за адресою: АДРЕСА_2 в рівних частках. З метою розпорядитися квартирю вони звернулися до нотаріуса, який в ході перевірки документів встановив, що на неї накладено арешт постановою ВДВС Славутицького МУЮ відповідно до ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська №2-13002/09 від 23.10.2009 р.. При зверненні до ВДВС Славутицького МУЮ їм було рекомендовано звернутися до суду. Боргу по кредиту ОСОБА_1 не має, а ОСОБА_3 не є боржником, тому арешт належного їм майна обмежує реалізацію їх права власності.

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач і третя особа були повідомлені про час і місце судового розгляду належним чином, про причини неприбуття представників суд не повідомили.

За наявності умов, передбачених статтею 224 ЦПК України, суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних доказів.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 і її представник просили про задоволення позову з міркувань, наведених у позовній заяві.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_3 і ОСОБА_1 на праві приватної спільної часткової власності у рівних частках належить нерухоме майно квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18.10.2006 р., виданого виконавчим комітетом Славутицької міської ради Київської області (а.с.5, 6).

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.10.2009 р. (справа № 2-13002/09) задоволено заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до відповідача ОСОБА_1 про звернення стягнення. Накладено, зокрема, заборону на вчинення дій, спрямованих на відчуження в будь-який спосіб нерухомого майна, яке належить на праві власності відповічеві ОСОБА_1 (а.с.9).

Постановою державного виконавця відділу ДВС Славутицького міського управління на виконання ухвали судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.10.2009 р. № 2-13002/09 накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_1, АДРЕСА_2 та внесено відомості про обтяження до Реєстру прав власності на нерухоме майно 17.12.2009 р. (а.с. 7-8).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2010 року у справі № 2-7535/2010 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення позов задоволено. Передано в заклад ПАТ КБ «ПриватБанк» шляхом вилучення у ОСОБА_1 належного їй на праві власності заставленого майна легкового автомобіля марки LANDMARK, модель BQ6473G, 2007 р.в., тип: легковий універсал-В, № кузова/шасі LTA6G33P272002848, реєстраційний номер НОМЕР_1. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № CNSLAU00150001 від 03.08.2007 р., в розмірі 123162 грн. 46 коп., що є еквівалентом 16077,81 дол. США, звернуто стягнення на предмет застави, а саме: автомобіль марки LANRMARK, модель BQ6473G, 2007 р.в., тип: легковий універсал-В, № кузова/шасі LTA6G33P272002848, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_1, шляхом надання ПАТ КБ «ПриватБанк» права укладати від імені ОСОБА_1 договір купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, знявши автомобіль з обліку в органах ДАІ України, а також надання ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Заходи забезпечення позову, прийняті ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 23.10.2009 р. в частині накладення арешту на легковий автомобіль марки LANDMARK, модель BQ6473G, 2007 р.в., тип: легковий універсал-В, № кузова/шасі LTA6G33P272002848, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_1 на праві власності, скасовано, в іншій частині ухвалу судді Ткаченко Н.В. від 23.10.2009 р. залишено без змін (а.с.10-12).

Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 19 травня 2016 року у справі № 377/256/16-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, що набрало законної сили, у задоволенні позову відмовлено.

Згідно статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За правилами частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частини 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до частини 2 цієї статті особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно частини 1 статті 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

За правилами пункту 1 частини 1 статті 152 цього Кодексу позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Положеннями статті 154 цього Кодексу передбачено правила заміни виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Так, відповідно до частини 5 цієї статті питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, процесуальним законом передбачено вирішення питань про скасування заходів забезпечення позову судом, який вжив ці заходи при розгляді справи.

Як зясовано в судовому засіданні, арешт на квартиру, що належить позивачам на праві спільної часткової власності у рівних частках, було накладено постановою державного виконавця відділу ДВС Славутицького міського управління юстиції на виконання ухвали судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська для забезпечення позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до відповідача ОСОБА_1 про звернення стягнення.

Вжиті заходи забезпечення позову в частині накладення заборони на вчинення дій, спрямованих на відчуження нерухомого майна, що належить відповідачеві ОСОБА_1, рішенням суду у справі не були скасовані.

Таким чином обмеження права власності відповідача ОСОБА_1 шляхом накладення судом заборони на вчинення дій щодо відчуження нерухомого майна, в т.ч. належної їй ? частки квартири є правомірним і законні підстави для його скасування за поданим позовом відсутні.

Зясування питання про наявність чи відсутність боргу за кредитним договором, який був укладений між позивачем ОСОБА_1 і відповідачем ПАТ КБ «ПриватБанк», не належить до предмета позову у цій справі і значення для її вирішення не має.

Питання скасування вжитих судом заходів забезпечення позову у цивільній справі вирішуються судом, який вжив ці заходи, відповідно до процесуального порядку, передбаченого статтею 154 ЦПК України.

Виходячи з цього, позов у частині зняття арешту з ? частки квартири, що належить ОСОБА_1, задоволенню не підлягає.

В іншій частині позов необхідно задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_3 кредитний договір з відповідачем не укладав, не має зобовязань перед відповідачем за укладеним ОСОБА_1 кредитним договором і заходи забезпечення позову щодо нього судом не вживались.

Таким чином, обмеження його права власності на ? частку квартири шляхом накладення арешту та заборони на її відчуження є неправомірним, у звязку з чим порушене право підлягає судовому захисту.

Виходячи з викладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

За правилами ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача ОСОБА_3 підлягають підтверджені квитанцією банку судові витрати по оплаті судового збору на суму 640 гривень.

Керуючись ст. 3, 4, 15, 114, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Звільнити з-під арешту та зняти заборону на відчуження ? частки квартири за адресою: 07101, АДРЕСА_1, накладений постановою відділу державної виконавчої служби Славутицького міського управління юстиції, яка належить ОСОБА_3.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_3 судові витрати на суму 640 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня одержання його копії.

Заочне рішення може бути оскаржено на загальних підставах до апеляційного суду Київської області. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі але не були присутні при його проголошенні у той же строк з дня одержання його копії

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо її не було подано, а у разі її подання рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом, якщо його не було скасовано.

Суддя А. С. Орел