АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
Справа № 679/839/17
Проваджння № 22-ц/792/2083/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Янчук Т.О.,

суддів: Купельського А.В., Спірідонової Т.В.,

секретаря: Лапка Ю.В.,

за участю: сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №679/839/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 13 листопада 2017 року (суддя Гавриленко О.М.) по справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства Нетішинської міської ради «Торговий центр», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Нетішинська міська рада Хмельницької області про визнання незаконними та скасування наказів про затвердження штатного розпису та про скорочення чисельності та штату працівників підприємства, звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу,-

в с т а н о в и л а:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем, працювала на посаді бухгалтера. На підставі наказу комунального підприємства Нетішинської міської ради «Торговий центр» (далі КП НМР «Торговий центр») від 31 серпня 2017 року №94 її звільнено із займаної посади за пунктом 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) у зв'язку із скороченням штату та чисельності працівників.

Позивачка вважає своє звільнення незаконним, оскільки змін в організації виробництва і праці, скорочення чисельності та штату працівників на підприємстві не було. На порушення вимог статті 49-2 КЗпП України їй не було запропоновано вакантну посаду, яку вона могла би займати, в період між датою погодження нового штатного розпису та датою його затвердження.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_1 просила задовольнити її позовні вимоги, визнати незаконними та скасувати накази КП НМР «Торговий центр» від 19.06.2017 року №50 «Про затвердження штатного розпису» та № 51 «Про скорочення чисельності та штату працівників», від 31.08.2017 року №94 про її звільнення з роботи, поновити її на посаді бухгалтера, стягнути з відповідача на її ________________________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: Гавриленко О.М. Категорія: 53,54

Доповідач: Янчук Т.О.

користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 13 листопада 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати, постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, мотивуючи доводи своєї скарги, порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вказує на те, що 13 червня 2017 року директором УКП НМР «Торговий центр» було затверджено новий штатний розпис, про що свідчить дата, підпис та печатка підприємства на штатному розписі. Проте, всупереч закону, наказ про затвердження штатного розпису не видавався, що має наслідком незаконність затвердження штатного розпису 13 червня 2017 року та його наступне погодження 14 червня 2017 року в зв'язку з порушенням порядку його затвердження (відсутністю відповідного організаційно-розпорядчого документа).

Крім того, вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, оскільки, згідно наказу № 51 «Про скорочення чисельності та штату працівників» та наказу про звільнення позивачки, останнє відбулося в зв'язку із змінами в організації виробництва та скорочення штату працівників підприємства, а не в зв'язку із скороченням чисельності штату працівників, як вказано у рішенні суду першої інстанції. Ні відповідач, ні третя особа не подали та не були спроможними подати суду жодного доказу на підтвердження змін в організації праці та виробництва, тому факт скорочення чисельності працівників є незрозумілим.

Тому, при затвердженні та погодженні штатного розпису (13 та 14 червня 2017 року) керівництву підприємства було відомо про обов'язок запропонувати іншу роботу і наявність вакантної посади економіста, яку позивач могла і може зайняти за своєю кваліфікацією, однак такого не відбулося, у зв'язку з чим порушено порядок при звільненні позивачки. Трудовий колектив на підприємстві взагалі не був письмово повідомлений про причини і терміни звільнення, кількість та категорії працівників, котрі підлягають скороченню не пізніше як за два місяці до звільнень.

В судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_3 підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Представник відповідача Брожик М.В. в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив її відхилити.

Представник третьої особи Юрчук Л.Є. в судовому засіданні заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила її відхилити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Апеляційний суд вважає, що рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Судом вірно з'ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала в трудових відносинах з відповідачем з 01 квітня 2000 року, працювала бухгалтером.

Як вбачається з наказу від 19.06.2017 року № 50 «Про затвердження штатного розпису» директором КП НМР «Торговий центр» затверджено штатний розпис у новій редакції, який вводився в дію з 01.09.2017 року.

Відповідно до наказу від 19.06.2017 року № 51, у зв'язку з оптимізацією та потребою скоротити витрати на утримання штату працівників підприємства, вирішено внести зміни до штатного розпису КП НМР «Торговий центр», скоротивши посаду бухгалтера, яку обіймала позивачка, крім того, скорочено чисельність працівників ще на дві особи, а саме, контролер-касир та двірник. З даним наказом працівників підприємства ознайомлено 19.06.2017 року, що підтверджується їх особистими підписами, які наявні в даному наказі (а.с.7).

19.06.2017 року ОСОБА_1 письмово, під особистий підпис, була попереджена про скорочення з 01.09.2017 року посади, яку вона займає та водночас повідомлена про відсутність вакантних посад на підприємстві, які б могли бути запропоновані позивачці (а.с.45).

Наказом від 31.08.2017 року № 94 позивачка була звільнена з роботи за п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку із скороченням штату працівників.

16 червня 2017 року директором КП НМР «Торговий центр» був виданий наказ № 48 «Про прийняття на роботу ОСОБА_6.» після того, як на адресу КП НМР «Торговий центр» надійшло від Нетішинського міського центру зайнятості направлення на працевлаштування ОСОБА_6 від 16 червня 2017 року на посаду економіста, так як дана посада була вакантна. При цьому ОСОБА_6 мала відповідну освіту та професійну підготовку.

Зазначені обставини підтверджуються письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка, як працівник КП НМР «Торговий центр», не є суб'єктом, який може оскаржити рішення відповідача про скорочення чисельності та штату працівників, скорочення штату та працівників мало місце, звільнення позивачки відбулося з дотриманням вимог закону.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 цього Кодексу встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з частинами першою та третьою статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов'язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Судом установлено, що у зв'язку з оптимізацією та потребою скоротити витрати на утримання штату працівників підприємства, відбулося скорочення чисельності та штату працівників підприємства.

В штатному розписі від 01.01.2017 року, що діяв на час роботи позивачки, була посада бухгалтера, а в штатному розписі, який затверджено наказом КП НМР «Торговий центр» від 19.06.2017 року, що вводився в дію з 01.09.2017 року, така посада як бухгалтер, відсутня, крім того скорочено ще 2 посади, а саме контролера-касира та двірника.

19 червня 2017 року ОСОБА_1 письмово, під особистий підпис, була попереджена про скорочення з 01.09.2017 року посади, яку вона займає та водночас повідомлена про відсутність вакантних посад на підприємстві, які б могли бути запропоновані позивачці.

Власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому роботодавець зобов'язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Наявність вакантних посад у КП НМР «Торговий центр», на момент повідомлення ОСОБА_1 про скорочення чисельності штату працівників, судом не установлено.

Оскільки обов'язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов'язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з'явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Вакантні посади у відповідача на момент звільнення позивачки теж були відсутні.

Установивши наявність обставин, передбачених пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суд дійшов обґрунтованого висновку, що звільнення ОСОБА_1 відбулось з дотриманням вимог трудового законодавства, у тому числі положень статті 49-2 КЗпП України.

Доводи апеляційної скарги, щодо порушень відповідачем порядку звільнення, оскільки на 16 червня 2017 року була наявна вакантна посада економіста на підприємстві, та яку позивачка могла б за її освітою та кваліфікації зайняти, не спростовують зазначених висновків, оскільки за змістом ч.3 ст.49-2 КЗпП України, обов'язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору.

16 червня 2017 року директором КП НМР «Торговий центр» був виданий наказ № 48 «Про прийняття на роботу ОСОБА_6.» після того, як на адресу КП НМР «Торговий центр» надійшло від Нетішинського міського центру зайнятості направлення на працевлаштування ОСОБА_6 від 16 червня 2017 року на посаду економіста, так як дана посада була вакантна. Відповідно до матеріалів справи, наказом №51 від 19.09.2017 року скорочено чисельність та штат працівників, ОСОБА_1 попереджено про звільнення 19 червня 2017 року, тобто попередження про звільнення відбулося вже пізніше, після прийняття на роботу ОСОБА_6. Всі інші працівники підприємства були повідомленні при скорочення чисельності та штату теж 19.06.2017 року, що підтверджується матеріалами справи (а.с.7).

Не спростовують зазначених висновків суду також доводи апеляційної скарги, про те, що на підприємстві не відбулося змін в організації виробництва та праці, оскільки частиною 3 ст. 64 Господарського кодексу України, передбачено право підприємства самостійно визначати свою організаційну структуру, встановлювати чисельність працівників та штатний розпис, а у відповідності до ч. 2 ст. 65 ГКУ власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства. Як вбачається із штатного розпису станом на 01.01.2017 року та в штатному розписі, який затверджено наказом КП НМР «Торговий центр» від 19.06.2017 року, що вводився в дію з 01.09.2017 року, така посада як бухгалтер, відсутня, крім того скорочено ще 2 посади, а саме контролера-касира та двірника, тобто відбулося скорочення чисельності та штату працівників підприємства.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає,що з'ясувавши в достатньо повному об'ємі обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Приведені в апеляційній скарзі доводи зазначені висновки суду не спростовують, зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду.

При вирішенні справи судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального права, порушень норм процесуального права, які б могли привести до неправильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст.ст.374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 13 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча /підпис/

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Т.О. Янчук