Справа № 644/4619/17 Головуючий суддя І інстанції Черняк В. Г.
Провадження № 22-ц/790/6387/17 Суддя доповідач Бровченко І.О.
Категорія: Спори, що виникають
із сімейних правовідносин
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого Бровченко І.О.,

суддів Бурлака І.В., Карімової Л.В.,

при секретарі Афоніні К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2017 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про збільшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про збільшення розміру аліментів, в якій просить збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 та стягувати з відповідача аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини усіх видів щомісячного доходу, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подання даного позову до закінчення навчання на стаціонарі денного відділення вищого навчального закладу, і до досягнення двадцяти трьох років або до закінчення навчання у разі його припинення.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням суду з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на період навчання ОСОБА_3 в розмірі 1/10 частини від її доходів. Підстава для звернення до суду стала зміна матеріального стану сторін. З 2014 року ОСОБА_2 почала отримувати пенсію та працювала. З січня 2017 року розмір заробітної плати відповідача збільшився вдвічі. Позивач є інвалідом третьої групи, пенсіонером.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2017 року у задоволені позову ОСОБА_1 було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Вислухав доповідь судді, встановивши обставини справи, перевірив зібрані по справі докази, обговоривши доводи апеляційної скарги судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05 вересня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про стягнення аліментів на навчання в учбовому закладі до досягнення нею 23 років, або закінчення навчання у вищому навчальному закладі Української державної академії залізничного транспорту денної форми навчання будівельного факультету з 01 вересня 2012 року по 30 червня 2016 року задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/10 частини з усіх видів заробітку, щомісячного доходу з 21 лютого 2013 року до закінчення навчання або до зміни підстав.

При визначенні розміру аліментів судом першої інстанції було враховано, що позивач є інвалідом третьої групи, а відповідач хвора на онкологічне захворювання.

ОСОБА_3 навчається у вищому навчальному закладі та з липня 2017 року отримує стипендію у розмірі 1666 грн. 64 коп.

ОСОБА_1 та відповідач хворіють на ряд захворювань, в тому числі хронічних.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції обґрунтовано виходив з вимог ст.192 Сімейного кодексу України та зазначив, що позивачем не доведено суду наявності підстав для збільшення розміру аліментів. Крім того суд першої інстанції врахував стан здоровя як позивач так і відповідача.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції. Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову у задоволені позову правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням конкретних обставин справи з дотриманням норм процесуального права. Суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшов правильного висновку про відмову у задоволені позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності оскаржуваного рішення, оскільки ці доводи зводяться до посилання на ті ж самі обставини та наведення відповідного обґрунтування позовних вимог, яким суд першої інстанції надав належну оцінку в оскаржуваному рішенні і судова повністю погоджується із цією оцінкою та прийнятим рішенням у даній цивільній справі. Фактично доводи апеляційної скарги є власним тлумаченням відповідачем норм чинного законодавства та обставин справи, які були предметом дослідження судом першої інстанції.

Відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року передбачено, що відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений судовим рішенням суду або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

У зв'язку з тим, що матеріальне становище, сімейний стан, а також стан здоров'я платника аліментів або їх одержувача можуть протягом часу наявності аліментного зобов'язання змінюватися, законом передбачено, що за позовом якоїсь із цих осіб суд вправі змінити раніше встановлений розмір аліментів як в сторону їх зменшення, так і в сторону їх збільшення.

Якщо розмір аліментів було визначено за рішенням суду, заінтересована особа вправі звернутися з позовом до суду про його збільшення або зменшення.

Під зміною матеріального положення сторін розуміється як покращення, так і погіршення майнового положення платника або одержувача аліментів.

Під зміною сімейного стану розуміється з'явлення у сім'ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов'язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні.

Відносно платника аліментів враховується також зміна складу осіб, які зобов'язані за законом надавати утримування.

Погіршення або поліпшення стану здоров'я платника або одержувача аліментів враховується судом як підстави для зміни розміру аліментів.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05 вересня 2013 року на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 стягнуто аліменти у розмірі 1/10 частини усіх видів її доходу.

З часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів до теперішнього часу позивачем, ОСОБА_1, не надані докази відповідно до вимог ст.ст.57, 58, 60 ЦПК України щодо погіршення його з донькою матеріального становища, сімейного стану чи стану здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я платника аліментів відповідача ОСОБА_2

З довідок Індустріального району ХМР ДНЗ № 438 вбачається, що середня заробітна плата ОСОБА_2 з урахування видатків за 2013 рік становить 2380 грн. 56 коп., за 2014 рік 2401 грн. 88 коп., за 2015 рік - 1090 грн. 60 коп., за 2016 рік 1416 грн. 88 коп. та за 9 місяців 2017 року 2395 грн. 08 коп. (а.с. 42-46).

Згідно довідки Індустріального відділу Індустріального ОУПФУ м. Харкова, пенсія ОСОБА_2 за період з березня 2017 року по серпень 2017 року складає 1088 грн. 37 коп. в місяць з вирахуванням аліментів.

Отримання пенсії розміром 1088 грн. 37 коп. судова колегія не приймає як підтвердження зміни матеріального стану платника аліментів з огляду на загальне зростання вартості життя. Крім того, аліменти стягуються з призначеної пенсії.

Отже, виходячи з наведеного вбачається, що позивачем не надано належні та допустимі докази покращення матеріального становища відповідача.

Доводи апеляційної скарги про те, що до Сімейного кодексу України були внесені зміни та збільшений мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому розмір аліментів призначений за рішенням суду у розмірі 1/10 частини усіх видів доходу є меншим ніж встановлений законом та не є достатнім для утримання дитини, рішення суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вимоги ст. 182 СК України стосуються утримання неповнолітніх дітей. Аліменти же на утримання повнолітньої дочки яка продовжує навчання були стягнуті відповідно до вимог ст. 199 СК України. До відносин між батьками і повнолітніми дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Крім того, зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Посилання в апеляційній скарзі, що в період з жовтня 2012 року по березень 2014 року ОСОБА_3 не отримувала аліменти, відповідач не цікавиться розвитком доньки та не надає матеріальної допомоги, не є підставою для задоволення позовних вимог щодо збільшення розміру аліментів відповідно до ст. 192 СК України.

Твердження апелянта, що ОСОБА_3 хворіє та потребує затратного обстеження і лікування жодним доказом по справі не підтверджено.

За таких обставин судова колегія приходить до висновку про постановлення районним судом рішення з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, у відповідності з обставинами справи, наданими сторонами доказами та, відповідно, про відсутність підстав для зміни чи скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді