Справа № 473/82/17
РІШЕННЯ

іменем України

"20" квітня 2017 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючої - судді Висоцької Г.А.

при секретарі - Гавриловій І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вознесенська цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитором спадкодавця

В С Т А Н О В И В :

13.01.2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» в особі представника ОСОБА_2 звернулося до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитором спадкодавця у сумі 5546,26 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 12.03.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3П було укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого, остання отримала кредит у розмірі 12000 грн. і зобовязавшись щомісячно частинами повертати кредит, а також сплачувати проценти за користування ним в розмірі 36 % річних від суми залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

25.08.2013 року ОСОБА_3 померла, а відповідач ОСОБА_1 є таким, що прийняв спадщину після смерті дружини. Оскільки проживав з нею на час відкриття спадщини, що підтверджується його копією паспорта.

Позивач зазначив, що 21.06.2016 року представником банку було направлено претензію кредитора до Другої Вознесенської державної нотаріальної контори, тому посилаючись на положення ст. ст. 1269-1270, 1273, 1281-1282, 1296 ЦК України, просив позов задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання представник позивача не зявився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, повне підтримання позовних вимог, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, судом про розгляд справи повідомлявся належним чином, за місцем реєстрації, від нього надійшла заява, що не визнає позов, оскільки банк не звернувся до нотаріуса з претензією.

Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін та прийняти рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши та оцінивши письмові докази по цивільній справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12.03.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3П було укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого, остання отримала кредит у розмірі 800 грн. з можливістю односторонньої зміни кредитодавцем розміру ліміту, при цьому відповідач зобовязався щомісячно частинами повертати кредитні кошти, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним в розмірі 36 % річних від суми залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 8-32 )

Своїм підписом у заяві позичальника ОСОБА_3 підтвердила, що заява разом із памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів обумовлено в заяві позичальника та Умовах та правилах надання банківських послуг.

Положення ст.ст. 546, 548-551 ЦК України вказують на те, що сторони зобовязання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобов'язання забезпечується неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в законі або договорі.

Відповідно до ст. 611, ч. 2 ст. 612, ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення) боржник не звільняється від обовязку виконання зобовязання, зокрема повинен сплатити суму боргу в розмірі, передбаченому договором, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.

З матеріалів справи вбачається те, що позичальник дійсно порушив умови договору в частині вчасного повернення кредиту, а також сплати відсотків за користування ним.

В зв'язку з цим, станом на 25.08.2013 року виникла заборгованість по кредитному договору, а саме: заборгованість за кредитом 5404,90 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 141,36 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 померла 25.08.2013 року в с. Степове Вознесенського району Миколаївської області.( а.с.36)

Позивача було повідомлено про смерть позичальника, про що свідчать свідоцтво про смерть ОСОБА_3, копія поспорта її чоловіка- відповідача по справі, та звернення з претензію кредитора до Другої Вознесенської державної нотаріальної контори 02.06.2016 року і 26.07.2016 року до ОСОБА_1

У звязку зі смертю боржника в кредитних правовідносинах має місце перехід обовязків боржника до його спадкоємців, а нормами матеріального права визначено порядок предявлення вимоги кредитора до спадкоємців та обовязки останніх.

Питання про задоволення вимог кредитора у разі смерті боржника врегульовані ст. 1281 ЦК України, якою встановлено, що кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не предявив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Відповідно до інформації завідувача Другої Вознесенської державної нотаріальної контори від 05.04.2017 року, спадкова справа після смерті ОСОБА_3, яка померла 25.08.2013 року в с. Степове Вознесенського району Миколаївської області не заведена. Претензія кредитора ПАТ КБ «Приватбанк» надійшла до нотконтори 23.06.2016 року, але спадкову справу не було заведено, оскільки банківською установою не було оплачено перевірку інформації про наявність або відсутність посвідченого заповіту і спадкового договору або заведеної спадкової справи та виданих свідоцтв про право на спадщину з видачею витягу або інформаційної довідки, яка передбачена п.3.4 Наказу Мінюсту України від 07.07.2014 року, про що субєкт було попереджено, але відповіді до цього часу не отримано.

Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк», оскільки банком пропущено строк для звернення до суду з даним позовом (ч. ч. 2, 3 ст. 1281 ЦК України), до того ж позивачем не підтверджено в установленому законом порядку інформацію щодо кола спадкоємців та обсягу спадкового майна.

Керуючись ст.ст. 10,11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Публічному акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк» в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитором спадкодавця відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Висоцька Г.А.