Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В., Кузнєцова В.О.
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа: орган опіки і піклування виконавчого комітету Корабельної (Комсомольської) районної у м. Херсоні ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа: Орган опіки і піклування виконавчого комітету Суворовської районної у м. Херсоні ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 29 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 18 жовтня 2016 року, -

вс т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_6, третя особа орган опіки і піклування виконкому Корабельної районної у м. Херсоні ради про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якої є відповідач.

Позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що відповідач перебуває у іншому зареєстрованому шлюбі. За усною домовленістю із ОСОБА_5 спільна із ним малолітня дочка проживає із батьком в с. Камишани м. Херсона чотири дні на тиждень, решту днів мала б проживати із нею.

Проте, відповідач порушує домовленість щодо погодженого порядку спілкування і виховання дитини, без її згоди вивозить дочку за кордон, перешкоджає у їх спілкуванні, категорично заперечує проти відвідування дитиною дитячого садочка. Оскільки відповідач за характером роботи часто буває у відрядженні, дочку доглядає стороння людина, тоді як вона позбавлена можливості виховувати власну дитину.

ОСОБА_5 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_4, третя особа Орган опіки і піклування виконкому Суворовської районної в м. Херсоні ради про визначення місця проживання малолітньої дитини, вказуючи, що відповідачка після нетривалого спільного проживання в житловому будинку в с. Камишани м. Херсона проживає окремо. Їх малолітня дитина ОСОБА_7, залишилась проживати із ним, тоді як мати у її вихованні участі не приймає, дитину не відвідує, безвідповідально ставиться до батьківських обов'язків, тому просив визначити постійне проживання дочки разом із ним.

Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 29 серпня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 18 жовтня 2016 року, визначено місце постійного проживання ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, із матір'ю ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити зустрічний позов та відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з ч. 2ст. 324 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є батьками малолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Батьки дитини проживають окремо, домовленість щодо місця проживання дитини між ними відсутня. Кожний із батьків дитини відповідально виконують свої батьківські обов'язки, позитивно характеризуються, мають постійне місце роботи та проживання, створили належні умови за місцем свого проживання для виховання і розвитку дитини.

Згідно ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

За принципом шостим Декларації прав дитини, яка прийнята Генеральною Асамблеєю ООН від 20 листопада 1959 року, малолітня дитина не може, крім випадків, що мають виключні обставини, бути розлучена із своєю матір'ю.

Визначаючи місце проживання малолітньої ОСОБА_7 з матір'ю, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, визначившись належним чином з характером спірних правовідносин, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність виключних обставин, за яких можна було б дійти висновку про необхідність визначення проживання малолітньої дівчинки не з матір'ю, а її батьком.

Такі висновки судів відповідають нормам матеріального і процесуального закону, а також встановленим обставинам справи.

Інші наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 29 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 18 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
О.В. Кадєтова
В.О. Кузнєцов