ЄУН №389/1681/17
Провадження №2/389/616/17

У Х В А Л А

05 грудня 2017 року м.Знамянка

Знамянський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Ткаченка Б.Б.

з участю секретаря Шевченко В.О.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду міста Знам'янка цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Петрівської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області про визнання недійсними та скасування рішень, встановлення безстрокового безоплатного земельного сервітуту,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання недійсними та скасування рішень Петрівської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області №№240, 241 від 14.04.2017, встановлення безстрокового безоплатного земельного сервітуту.

В судовому засіданні представником відповідача заявлено клопотання про закриття провадження по справі в частині позовних вимог про визнання недійсними та скасування рішень Петрівської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області №№240, 241 від 14.04.2017, оскільки такі вимоги не можуть розглядатись в порядку цивільного судочинства та підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Представник позивача не заперечував проти задоволення клопотання.

Дослідивши клопотання та заслухавши пояснення представників сторін, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання, з наступних підстав.

Згідно зі ст. ст. 1, 3, 15 ЦПК України завданням цивільного судочинства є захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають, зокрема, з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства визначає захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій.

З огляду на положення ст. ст. 3, 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цього суб'єкта, відповідно прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

Таким чином, до адміністративної відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один із його учасників - суб'єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Натомість визначальні ознаки приватноправових відносин - юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб'єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб'єкта владних повноважень.

Згідно з ч. ч. 1 та 4 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Згідно з п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

ЗК України є, зокрема, тим актом законодавства, який передбачає підставою виникнення цивільних прав та обов'язків акти органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування.

Так, згідно з ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

За ст. 122 ЗК України вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування

Конституційний Суд України в п. 4 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року N 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання.

З урахуванням такого висновку Конституційного Суду України та з огляду на положення ст. 11 ЦК України, статей 116, 122 ЗК України, в зв'язку з прийняттям суб'єктом владних повноважень ненормативного акта виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, зокрема, в сфері земельних правовідносин відповідний ненормативний акт слугує підставою виникнення, зміни або припинення конкретних прав та обов'язків фізичних і юридичних осіб приватного права.

За таких обставин рішення суб'єкта владних повноважень у сфері земельних відносин, яке має ознаки ненормативного акта та вичерпує свою дію після його реалізації, може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним (нечинним) - розглядатися в порядку цивільного судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за ст. 16 ЦК України та пред'являтися до суду для розгляду в порядку цивільного судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред'явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним (нечинним) є оспорювання цивільного речового права особи (зокрема й права користування на землю), що виникло в результаті та після реалізації рішення суб'єкта владних повноважень.

Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України (судові палати у цивільних, адміністративних та господарських справах Верховного Суду України) в своїй постанові від 16 грудня 2015 року у справі N 6-2510ц15, який має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції, відповідно до ст. 244-2 КАС України.

У справі, що розглядається, спір виник щодо правомірності рішення сільської ради про надання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Проте, оспорювання правомірності надання іншій особі дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне, відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеному в його постанові від 25 травня 2016 року у справі N 816/4339/14.

З огляду на викладене клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.168, 209, 210 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про закриття провадження у справі в частині позовних вимог відмовити.

Ухвала суду про відмову в задоволенні клопотання не перешкоджає повторному його заявленню з інших підстав.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Знамянського міськрайонного суду

Кіровоградської області ОСОБА_6