АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/3159/16-ц 22-ц/774/746/К/17
Справа № 211/3159/16-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/746/К/17 ОСОБА_1
Категорія - 59 ( ІV ) Доповідач Барильська А.П.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 липня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді: Барильської А.П.

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар: Борщ А.В.,

за участі: відповідача ОСОБА_2,

позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_6 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 23 січня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про витребування майна, -

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2015 року ОСОБА_3 звернулась з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про витребування майна, в обґрунтування якого вказала, що відповідач ОСОБА_2 перебувала в зареєстрованому шлюбі з її племінником ОСОБА_4

В період їх шлюбу відповідач ОСОБА_4 звернувся до неї з проханням надати у тимчасове користування деякі меблі та речі, оскільки племінник з дружиною винаймали приватний будинок, який був не вмебльований, тому вона погодилась їм допомогти за умови, що відповідачі протягом року придбають собі меблі та речі, а їй повернуть її.

09 листопада 2014 року вона передала ОСОБА_4 диван та два крісла (виробництво Німеччини) вартістю 7000 грн., телевізор «Soni» вартістю 10 000 грн., телевізор «Panasonic» вартістю 4500 грн., пральну машину «Zanussi» вартістю 2000 грн., два килими з натуральної нитки розміром 2,5х5 м вартістю 5 000 грн. кожен та дві штори (тюль) розміром 5х2,50 м. вартістю 400 грн. кожна, кухонну штору 3 м (кремового кольору з малюнком) вартістю 80 грн. Для перевезення меблів та речей ОСОБА_4 винаймав вантажний автомобіль «ГАЗ» та приїздив особисто, написавши при цьому їй розписку, що поверне майно в строк до кінця 2015 року.

Однак після спливу обумовленого ними строку, меблі та речі їй ніхто не повернув, при зверненні до відповідача стосовно повернення належних їй речей дізналася, що він розлучився з ОСОБА_2 та проживає окремо, всі речі та меблі залишив у квартирі, куди вони з дружиною переїхали з приватного будинку, обіцяв вирішити питання з добровільному порядку. Згодом повідомив, що ОСОБА_2 спілкуватися з ним не бажає, проживає зі своїм співмешканцем, при його відвідуванні дітей він був побитий, в звязку з чим місяць знаходився в лікарні, тому не може повернути їй, позивачці, її майно.

Оскільки відповідач ОСОБА_4 при отриманні від неї речей діяв на той час в інтересах сім'ї, так як мав намір проживати спільно, строк договору закінчився, вона бажає повернути належні їй речі.

Позивач просила суд зобовязати відповідачів повернути їй диван та два крісла (виробництво Німеччини), телевізор «Soni», телевізор «Panasonic», пральну машину «Zanussi», два килими з натуральної нитки розміром 2,5х5 м. кожен та дві штори (тюль) розміром 5х2,50 м. кожна та кухонну штору 3 м. (кремового кольору з малюнком), крім того стягнути з відповідачів понесені нею судові витрати.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 23 січня 2017 року позов задоволено.

Зобовязано ОСОБА_2 та ОСОБА_4 повернути ОСОБА_3 диван, два крісла, телевізор «Soni», телевізор «Panasonic», пральну машинку «Zanussi», два килими з натуральної нитки розміром 2,5 х 5 метрів кожен, дві штори (тюль) розміром 5 х 2,5 метрів, кухонну штору 3 метри.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати по справі судовий збір в сумі 275 грн. 60 коп. з кожного.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_6 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог позивача.

Зауважує на тому, що ОСОБА_2 речей у позивача не брала, розписок не писала і речі не приймала, згоди на укладення договору не надавала.

Крім того, в період з листопада 2014 року між ОСОБА_2 та її колишнім чоловіком ОСОБА_4 були негативні відносини, сімя практично розпалась, а з лютого 2015 року вони не мешкали разом.

Також апелянт вказує на те, що згідно домовленості позивача та ОСОБА_4, другою стороною по договору позички є саме ОСОБА_4, а тому саме він несе відповідальність по цьому договору. Суд першої інстанції незаконно зобовязав ОСОБА_2 виконувати договір, який вона не укладала та не надавала згоди на його укладення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, та з матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_4 перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2

Рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2015 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано.

Згідно розписки від 09.11.2014 року (а.с.11), ОСОБА_4 взяв у ОСОБА_3 у тимчасове користування наступні меблі та речі: диван та два крісла, телевізор «Soni», телевізор «Panasonic», пральну машину «Zanussi», два килими розміром 2,5х5 м., дві штори розміром 5х2,50 м. кожна та кухонну штору 3 м. Вказані речі ОСОБА_4 зобовязувався використовувати за призначенням, забезпечити їх збереження та повернути в строк до кінця 2015 року.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з їх доведеності та наявності правових підстав для їх задоволення.

Проте, колегія суддів не може повністю погодитись з такими висновками суду з огляду на наступне.

Так, згідно статті 827 ЦК України за договором позички одна сторона (позичкодавець) безоплатно передає або зобов'язується передати другій стороні (користувачеві) річ для користування протягом встановленого строку. Користування річчю вважається безоплатним, якщо сторони прямо домовилися про це або якщо це випливає із суті відносин між ними. До договору позички застосовуються положення глави 58 цього Кодексу.

Договір позички речі побутового призначення між фізичними особами може укладатися усно (частини перша статті 828 ЦК України).

Згідно статті 833 ЦК України, користувач несе звичайні витрати щодо підтримання належного стану речі, переданої йому в користування. Користувач зобов'язаний: 1) користуватися річчю за її призначенням або відповідно до мети, визначеної у договорі; 2) користуватися річчю особисто, якщо інше не встановлено договором; 3) повернути річ після закінчення строку договору в такому самому стані, в якому вона була на момент її передання.

Положеннями статті 836 ЦК України встановлено, що якщо після припинення договору користувач не повертає річ, позичкодавець має право вимагати її примусового повернення, а також відшкодування завданих збитків.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК).

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в їх сукупності.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи ОСОБА_4, згідно розписки від 09.11.2014 року взяв у ОСОБА_3 у тимчасове користування наступні меблі та речі: диван та два крісла, телевізор «Soni», телевізор «Panasonic», пральну машину «Zanussi», два килими розміром 2,5х5 м., дві штори розміром 5х2,50 м. кожна та кухонну штору 3 м. Вказані речі ОСОБА_4 зобовязувався використовувати за призначенням, забезпечити їх збереження та повернути в строк до кінця 2015 року. Однак зазначені речі та меблі не повернув до теперішнього часу.

Частина 3 ст. 10 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог або заперечень, та надати докази відповідно до ст. ст. 57-60 ЦПК України.

За змістом положень ст. ст. 11, 27 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами на власний розсуд.

Однак позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 не надали належних та допустимих доказів на підтвердження того, що телевізор «Soni», пральна машинка «Zanussi», дві штори розміром 5х2,50 м. кожна, та кухонні штори 3 м. були взяті відповідачем ОСОБА_4 та використані в інтересах сімї за адресою їх спільного місця проживання з відповідачем ОСОБА_2 м. Кривий Ріг, вул. Дніпропетровське шосе 42/37, та що зазначені речі залишились після розірвання шлюбу між відповідачами за вказаною вище адресою.

Натомість, як пояснила відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, такі речі, як диван та два крісла, телевізор «Panasonic» та два килими розміром 2,5х5 м дійсно використовувались нею та відповідачем в період спільного проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 та на теперішній час знаходяться за вказаною адресою. Однак, оскільки відповідач ОСОБА_4 пояснював їй, що вказані речі він придбав за їх спільні кошти, вона вважає, що ці речі є спільною сумісною власністю, тому на її думку, відсутні підстави для витребування в неї цих речей.

Однак, колегія суддів не може погодитися з твердженнями ОСОБА_2, оскільки вказані речі, а саме: диван та два крісла, телевізор «Panasonic», два килими розміром 2,5х5 м, згідно розписки, були передані ОСОБА_4 у тимчасове користування позивачем.

Тому суд першої інстанції, на думку колегії суддів, дійшов правильного висновку про витребування у відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 дивану та двох крісел, телевізора «Panasonic», двох килимів розміром 2,5х5 м.

Однак, задовольняючи позов в частині витребування телевізора «Soni», пральної машинки «Zanussi», двох штор (тюлі) розміром 5х2,5 метрів, кухонної штори 3 метри суд першої інстанції не взяв до уваги, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що зазначені вище речі були взяті ОСОБА_4 в інтересах сімї та використовувались відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_2 за місцем їх спільного мешкання за адресою м. Кривий Ріг, вул. Дніпропетровське шосе 42/37 та після розірвання шлюбу знаходяться за вказаною адресою.

Посилання суду першої інстанції на пояснення свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, як на підставу для задоволення позову, є помилковим, оскільки покази зазначених свідків не підтверджують факту використання телевізора «Soni», пральної машинки «Zanussi», двох штор (тюлі) розміром 5х2,5 метрів, кухонної штори 3 метри відповідачем ОСОБА_4 в інтересах сімї за місцем вище зазначеного спільного мешкання з відповідачем ОСОБА_2

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про витребування у відповідача ОСОБА_2 таких речей, як телевізора «Soni», пральної машинки «Zanussi», двох штор (тюлі) розміром 5х2,5 метрів, кухонної штори 3 метри.

На підставі вище викладеного колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про витребування телевізора «Сони», пральної машинки «Zanussi», двох штор (тюлі) розміром 5х2,5 метрів, кухонної штори 3 метри та ухвалення в цій частині нове рішення про відмову ОСОБА_3 в задоволенні цих позовних вимог на підставі п.4 ч.1.ст.309 ЦПК України.

Рішення суду першої інстанції в частині витребування майна з ОСОБА_4 не оскаржено, тому відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України судом апеляційної інстанції не переглядається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст. 314-316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 23 січня 2017 року скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про витребування телевізора «Soni», пральної машинки «Zanussi», двох штор (тюлі) розміром 5х2,5 метрів, кухонної штори 3 метри та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову ОСОБА_3 в задоволенні цих позовних вимог.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: