РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючої судді Мороз В.О.,

за участю секретаря Козельської Г.В.

розглянувши в місті Хмельницькому в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики,

встановив :

05 жовтня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач ОСОБА_2 як спадкоємець звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до неї, ОСОБА_1, про стягнення боргу, посилаючись на те, що 19 серпня 2011 року між ОСОБА_3 (батьком відповідача), від імені якого діяв на підставі довіреності його син - відповідач ОСОБА_2 було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом, за яким, позивач зобовязана повернути відповідачу як спадкоємцю взяті в борг грошові кошти. Вказує, що за оспорюваним договором позики від 19 серпня 2011 року, грошові кошти нею не були одержані від позикодавця. Відповідно до п. 1 вказаного Договору представник ОСОБА_3 передав, а ОСОБА_1 прийняла, на протязі пяти днів з дня підписання договору, в борг грошові кошти в сумі 398500 грн., що еквівалентно 50 000,00 доларів США по офіційному валютному курсу НБУ на день укладання договору. Факт отримання коштів - буде підтверджуватись заявою Позичальника про отримання коштів. Таким чином, вказаним Договором позики прямо передбачено порядок отримання коштів за цим Договором, що буде підтверджуватися окремою заявою позичальника про отримання коштів. Проте, жодної такої заяви про отримання в борг грошових коштів в сумі 398500 грн. за оспорюваним договором позики немає та вона такої заяви не писала та будь-кому, в тому числі позикодавцю не надавала. А тому просить визнати недійсним договір позики від 19 серпня 2011 року, укладений між ОСОБА_3 від імені якого діє ОСОБА_2 та ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_4, реєстровий номер 1839.

Позивач та її представник в судове засідання не зявилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги просять задовольнити.

Відповідач та його представник в судове засідання не зявилися, від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності із письмовими запереченнями. Зазначають, що зазначені обставини, які вбачаються за змістом позовної заяви, не відповідають дійсності в силу того, що 23 серпня 2011 року на виконання вимог п. 1 названого вище договору позики ОСОБА_1 сформовано власноруч розписку про те, що позивач згідно договору позики від 19.08.2011 року отримала від ОСОБА_2 кошти в сумі 50 000 доларів США. З огляду на зазначене, вважають, що позовна заява ОСОБА_1 про визнання недійсним договору позики є безпідставною та необгрунтованою.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, внаслідок наступного.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Так, судом обєктивно встановлено, що 19.08.2011 р. між ОСОБА_3, від імені якого діє ОСОБА_2 та ОСОБА_1, які попередньо ознайомлені з наслідками вчинюваної нотаріальної дії, розуміючи значення та умови правочину, його правові наслідки, підтверджуючи дійсність намірів при його укладенні, діючи добровільно, уклали нотаріально посвідчений договір позики грошей, згідно п.1 якого представник ОСОБА_3 передав(ла), а ОСОБА_1 прийняв(ла), на протязі пяти днів з дня підписання договору, в борг грошові кошти в сумі 398500,00 грн., що еквівалентно 50000,00 доларів США по офіційному валютному курсу НБУ на день укладання договору. Факт отримання коштів буде підтверджуватись заявою Позичальника про отримання коштів.

За домовленістю сторін позика безвідсоткова (п.2).

Позичальник зобов'язується повернути Позикодавцю особисто до 19.08.2016 року борг в повному розмірі (п.3).

Договір вступає в силу з моменту передачі грошей і діє де закінчення зазначеного строку (п.6).

Із розписки від 23 серпня 2011 року вбачається, що ОСОБА_1 згідно договору позики від 19.08.11 р. отримала від ОСОБА_5 кошти в сумі 50 000 доларів США, про що розписалася.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Крім того, ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов'язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є двостороннім правочином. Також після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Так, договір позики від 19.08.2011 р. та розписка ОСОБА_1 від 23.08.11 р. підтверджують боргове зобов'язання, містять умови отримання позичальником в борг грошей із зобов'язанням їх повернення, дату отримання коштів; строк та умови повернення боргу; особистий підпис позичальника та позикодавця.

Таким чином сторони, укладаючи даний договір визначилися, що це є їх добровільне волевиявлення, яке відповідає умовам та змісту договору.

Відповідно ч. ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з положеннями ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Обґрунтовуючи вимоги щодо недійсності договору позики від 19.08.11 р., позивач зазначає про те, що жодної заяви згідно даного договору позики, про отримання в борг грошових коштів в сумі 398500 грн. за оспорюваним договором позики немає та вона такої заяви не писала та будь-кому, в тому числі позикодавцю не надавала.

Однак, зазначені обставини, судом не приймаються, так як 23 серпня 2011 року на виконання вимог п. 1 названого вище договору позики ОСОБА_1 сформовано власноруч розписку про те, що позивач згідно договору позики від 19.08.2011 року отримала від ОСОБА_2 кошти в сумі 50 000 доларів США, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1046, 1047, 1049, 1051, ЦК України, ст. ст. 10, 60, 61, 88, 208-209, 212-215 ЦПК України, суд -

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики, - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів до апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд з дня проголошення рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя