АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 538/1245/16-ц Номер провадження 22-ц/786/2832/17Головуючий у 1-й інстанції Бондарь В. А. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі: головуючого судді: Карпушина Г.Л.; суддів: Хіль Л.М., Триголова В.М., при секретарі: Рибак О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Лохвицького районного суду Полтавської області від 10 жовтня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним та скасування його державної реєстрації, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним та скасування його державної реєстрації.

В прохальній частині позову позивач просить суд визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №1644-СГ від 05.11.2015 року «Про затвердження документації із землеустрою», яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства ОСОБА_3 та надано йому в оренду земельну ділянку площею 16,9777 га (кадастровий номер :00:005:0470, розташованої на території Сенчанської сільської ради Лохвицького району Полтавської області та визнати недійсним договір оренди землі від 10.03.2016 року, укладений між ОСОБА_3 та Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області та скасувати його реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою Лохвицького районного суду Полтавської області від 10 жовтня 2017 року закрито провадження по справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним та скасування його державної реєстрації. Повідомлено позивачу, що для вирішення цього спору потрібно звернутися до Полтавського окружного адміністративного суду.

Розяснено позивачу, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

З даною ухвалою суду не погодився ОСОБА_2 та подав на неї апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, прохав ухвалу Лохвицького районного суду Полтавської області від 10 жовтня 2017 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, але в іншому складі суду.

Судове засідання проводилось за участі представника апелянта, за відсутності інших осіб, які будучи належним чином та завчасно повідомленими про час та місце слухання справи в судове засідання не зявилися.

Колегія суддів вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, що зявилися, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно п.4 ч.2 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно п.4 ст. 311 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Закриваючи провадження по даній справі, суд першої інстанції зважаючи на предмет позову та вимоги позивача виходив з того, що дана справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а тому підлягає закриттю відповідно до положень п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України.

Проте, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм чинного цивільно-процесуального законодавства, а тому підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду по суті до суду першої інстанції.

Пунктом 1 ст.205 ЦПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Частиною 1 статті 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» та статті 3 ЦПК України розяснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за КАС України, Господарським процесуальним кодексом України, Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Згідно з п.п.1,5 ч.2 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, а також спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов'язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов'язаних з реалізацією публічної влади.

Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Отже, основною визначальною рисою адміністративних правовідносин є владне підпорядкування однієї сторони цих відносин іншій стороні. Сторони в адміністративному спорі ще до його виникнення повинні перебувати у відносинах вертикального підпорядкування.

З огляду на положення статей 1 та 15 ЦПК України, статті 2 КАС України не вважається публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування та суб'єктом приватного права - фізичною особою, в якому фізична особа звернулася до суду за захистом права не публічного, а цивільного, зокрема права на отримання у користування земельної ділянки. У такому випадку це спір про цивільне право, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб'єкт публічного права.

Такий висновок колегії суддів узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 року №6-1094цс17, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів України .

За таких обставин, колегія суддів, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції, як такої, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та повернення справи до Новосанжарського районного суду Полтавської області для продовження розгляду справи по суті.

Керуючись ст.ст. 307, 311, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Лохвицького районного суду Полтавської області від 10 жовтня 2017 року скасувати, а матеріали справи направити до суду першої інстанції для продовження її розгляду по суті.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя : /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_4 /підпис/ ОСОБА_5

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1

З оригіналом згідно: