Справа № 1412/9309/12
Провадження № 4-с/487/14/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2017 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Андрощука В.В., при секретарі судового засідання Уманського І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за скаргою приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_1 на неправомірні дії посадових осіб Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції,

В С Т А Н О В И В:

22.04.2015 року Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії посадової особи Заводського відділу ДВС ММУЮ щодо скасування постанов про відкриття виконавчого провадження, в якій просила визнати дії головного державного виконавця Заводського відділу ДВС ММУЮ ОСОБА_2 щодо відкриття виконавчого провадження незаконними, та скасувати постанови від 09.04.2015 року про відкриття виконавчих проваджень №47139660 та №47139410.

Скаргу обґрунтовувала тим, що - Миколаївська міська рада, як стягувач, не мала підстав для звернення до виконавчого служби щодо примусового виконання рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 20.11.2012 року; державний виконавець не мав правових підстав для відкриття виконавчого провадження, оскільки стягувачем було пропущено строки предявлення виконавчого документу до виконання; у звязку зі змінами законодавства з 2014 року щодо державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, вона як боржник у виконавчому провадженні була позбавлена можливості виконати рішення суду від 20.11.2012 року у добровільному порядку.

08.06.2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії (бездіяльність) головного державного виконавця Заводського відділу ДВС ММУЮ ОСОБА_3, в якій просила - скасувати п.2 постанови від 27.05.2015 року у виконавчому провадженні №47139660 в частині виведення в окреме виконавче провадження питання щодо стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій; скасувати постанову від 27.05.2015 року у тому ж виконавчому провадженні про стягнення з неї як боржника витрат на проведення виконавчих дій; скасувати п.2 постанови від 27.05.2015 року у виконавчому провадженні №47139410 про закінчення виконавчого провадження в частині виведення в окреме виконавче провадження постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій; скасувати постанову від 27.05.2015 року у тому ж виконавчому провадженні про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій.

Скаргу обґрунтовувала тим, що державний виконавець не мав правових підстав для прийняття вищезазначених оскаржуваних рішень щодо неї, як приватного нотаріуса.

Ухвалою суду від 09.06.2015 року провадження у справі за №4-с/487/36/15, за скаргою ОСОБА_1 від 22.04.2015 року та провадження у справі за №4-с/487/44/15 за скаргою ОСОБА_1 від 08.06.2015 року обєднані в одне провадження.

З урахуванням подальших уточнень заявлених у скаргах вимог, ОСОБА_1 остаточно просила - визнати неправомірними дії головного державного виконавця Дрьомової О.О. щодо стягнення виконавчого збору та накладення штрафів; визнати неправомірними дії державного виконавця Буділовської О.О., щодо стягнення витрат на проведення виконавчих дій; скасувати постанови про відкриття виконавчих проваджень від 09.04.2015 року №47139660 та №47139410; скасувати п.1 постанови від 20.04.2015 року у виконавчому провадженні №47139410 про стягнення виконавчого збору в сумі 1020 грн.; п. 1 постанови від 20.04.2015 року у виконавчому провадженні №47139660 про стягнення виконавчого збору в сумі 1020 грн.; скасувати п.1 у постановах від 20.04.2015 року у тих же виконавчих провадженнях про накладення штрафів у розмірі 170 грн.; скасувати п. 1 у постановах від 24.04.2015 року у тих же виконавчих провадженнях про накладення штрафів в сумі 340 грн.; скасувати п.2 постанови від 27.05.2015 року у виконавчому провадженні №47139660 в частині виведення в окреме виконавче провадження питання щодо стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій; скасувати постанову від 27.05.2015 року у тому ж виконавчому провадженні про стягнення з неї як боржника витрат на проведення виконавчих дій; скасувати п.2 постанови від 27.05.2015 року у виконавчому провадженні №47139410 про закінчення виконавчого провадження в частині виведення в окреме виконавче провадження постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій; скасувати постанову від 27.05.2015 року у тому ж виконавчому провадженні про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій; скасувати постанови від 27.05.2015 року у вказаних виконавчих провадження про накладення штрафів в сумі 82,20 грн.; зобовязати Заводський відділ ДВС ММУЮ провернути незаконно стягнуті кошти в сумі 3600 грн.

Ухвалою суду від 25.06.2015 року провадження по справі за скаргою ОСОБА_1 в частині визнання незаконними дій головного державного виконавця Заводського відділу ДВС ММУЮ ОСОБА_2 щодо відкриття виконавчого провадження та скасування постанов від 09.04.2015 року про відкриття виконавчих проваджень №47139660 та №47139410 закрито.

В іншій частині скарга ОСОБА_1 залишена без розгляду ухвалою суду від 25.06.2015 року.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 13.07.2016 року скасовано ухвалу Заводського районного суду м.Миколаєва від 25.05.2015 року про закриття провадження у справі в частині визнання неправомірними дії державного виконавця відділу ДВС щодо відкриття виконавчого провадження та скасування постанов від 09.04.2015 року про відкриття виконавчих проваджень №47139660 і №47139410, а цивільну справу в цій частині повернуто до суду першої інстанції для розгляду по суті.

Під час нового судового розгляду ОСОБА_1 підтримала свою скаргу, уточнивши і доповнивши свої вимоги усно у судовому засіданні, та наполягала на їх задоволенні.

Представник Заводського відділу ДВС ММУЮ України вважав скаргу ОСОБА_1 необґрунтованою, та просив відмовити у її задоволенні.

Заслухавши пояснення заявника ОСОБА_1, представника Заводського відділу ДВС ММУЮ, дослідивши матеріали справи, та матеріали виконавчих проваджень, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Так, відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 суд приймає до уваги, що заявлені нею вимоги були предметом судових розглядів і наявна ухвала суду від 25.06.2015 року про залишення її скарги без розгляду, яка на даний час не скасована.

Крім того 18.02.2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на неправомірні дії (бездіяльність) Заводського відділу ДВС ММУЮ в особі начальника ОСОБА_4,головних державних виконавців Дрьомової О.О., та ОСОБА_3 в якій поставила на вирішення суду ті самі питання.

Справа за вказаною скаргою ОСОБА_1 не розглянута, перебуває в провадженні іншого судді і на даний час зупинена.

Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_1 у цьому провадженні, суд враховує як вищевикладені обставини, так і безпідставність заявлених нею вимог.

Зокрема рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 14.02.2012 року частково задоволено позов Миколаївської міської ради до ОСОБА_5, ПАТ «ОСОБА_6 Аваль», приватного нотаріуса ОСОБА_7 Визнано недійсним договір іпотеки від 24.04.2008 року, укладений між ВАТ «ОСОБА_8 Аваль» та ОСОБА_5, зареєстрований приватним нотаріусом ОСОБА_7 та договір іпотеки від 24.10.2007 року, укладений між ВАТ «ОСОБА_8 Аваль» та ОСОБА_5, зареєстрований приватним нотаріусом ОСОБА_1

Рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 20.11.2012 року ухваленого за позовом Миколаївської міської ради до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_1 та до приватного нотаріуса Миколаївського міського округу ОСОБА_7, приватного нотаріуса ОСОБА_1 зобовязано зняти заборону та вилучити запис №5900980 з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна про заборону відчуження нерухомого майна, зазначеного в договорі іпотеки, який укладено 24.10.2007 року між ВАТ «ОСОБА_8 Аваль» та ОСОБА_5, а саме гуртожитку за адресою: м.Миколаїв вул. Потьомкінська 131 в /6; виключити запис №5916776 з державного реєстру іпотек стосовно будівлі гуртожитку по вул.. Потьомкінській 131-в/6 в м.Миколаєві, внесеного у відповідності до договору іпотек від 24.10.2007 року, укладеного між ВАТ «ОСОБА_9 Аваль», та ОСОБА_5

Рішення набрало законної сили 03.12.2012 року.

11.12.2014 року Заводським районним судом м.Миколаєва за заявою Миколаївської міської ради видано два виконавчі листи про покладення на приватного нотаріуса ОСОБА_1 обовязку вчинити дії зазначені у вищезазначеному рішенні суду.

19.01.2015 року державним виконавцем відмовлено у прийнятті до провадження виконавчих документів та відкритті виконавчих проваджень з причин пропущення стягувачем строку предявлення виконавчого документа до виконання.

Ухвалами Заводського районного суду м.Миколаєва від 05.03.2015 року задоволено заяви Миколаївської міської ради та поновлено пропущені строки для предявлення до виконання виданих виконавчих листів.

Постановами головного державного виконавця Заводського відділу ДВС ММУЮ від 09.04.2015 року відкриті виконавчі провадження №47139660 та №47139410 щодо примусового виконання рішення суду від 20.11.2012 року.

Ухвали Заводського районного суду м.Миколаєва від 05.03.2015 року про поновлення стягувачу пропущеного строку для предявлення виконавчих листів для виконання скасовано ухвалами апеляційного суду Миколаївської області від 20.08.2015 року та від 29.10.2015 року

В подальшому заяви Миколаївської міської ради як стягувача про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчих листів до виконання залишено без розгляду (ухвали суду від 12.11.2015 року, та 07.12.2015 року). Ухвалою Заводського районного суду м.Миколаєва від 22.10.2015 року виконавчі листи видані 11.12.2014 року на виконання рішення суду від 20.11.2012 року, визнано такими, що не підлягають виконанню.

Згідно ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження», яким зобовязаний керуватися державним виконавець під час здійснення примусового виконання.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Так оскаржувані постанови від 09.04.2015 року про відкриття виконавчих проваджень були винесені на підставі відповідних заяв стягувача та з урахуванням вимог ст..ст.17,19,20,25 Закону України «Про виконавче провадження».

Посилання ОСОБА_1 на порушення державним виконавцем вимог ст.ст. 22, 24 Закону України «Про виконавче провадження» суд вважає безпідставними оскільки виконавчі документи надійшли до Заводського відділу ДВС з ухвалами суду від 05.03.2015 року, якими було поновлено пропущений строк для предявлення їх до виконання і такі ухвали на той час не були скасовані.

Відповідно до ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» у постанові про відкриття виконавчого провадження державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення. При невиконанні боржником самостійно рішення державний виконавець вчиняє передбачені законом дії для примусового виконання рішення.

Таким чином суд приходить до переконання, що на час відкриття виконавчих проваджень і до їх завершення (27.05.2015 року) всі дії державних виконавців відповідали вимогам чинного законодавства і підстав для визнання їх дій (бездіяльності), прийнятих рішень неправомірними не має.

Той факт що ухвали Заводського районного суду м.Миколаєва від 05.03.2015 року скасовані апеляційним судом Миколаївської області після 27.05.2015 року не може слугувати достатньою правовою підставою для визнання дій державних виконавців неправомірними у період з 09.04.2015 року по 27.05.2015 року.

Крім того матеріали справи та матеріали виконавчих проваджень свідчать що виконавчі провадження №47139410 та №47139660 було закінчено у звязку з фактичним повним виконанням рішення суду від 20.11.2012 року боржником ОСОБА_1 та сплатою нею виконавчих зборів і накладених штрафів на загальну суму 3060 грн., що остання не заперечувала під час судового розгляду.

Згідно ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У відповідності до ч.2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог ОСОБА_1 та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Керуючись ст.ст.6,10,11,60,79,88,209,212-215,218, 383-387 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_1 на неправомірні дії посадових осіб Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції відмовити.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів з дня її проголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в порядку, передбаченому ст.ст.294-296 ЦПК України.

Суддя: В.В. Андрощук