справа №176/509/17
провадження №2/176/543/17
у х в а л а

19 квітня 2017 р. Суддя Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області Крамар О.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИЛА:

04 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Судом, в порядку ст. 122 ЦПК України, витребувано інформацію про зареєстроване місце проживання ОСОБА_2

19 квітня 2017 року на адресу суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання ОСОБА_2

Ознайомившись із поданою позовною заявою та доданими до неї документами приходжу до висновку, що вона не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, а тому повинна бути залишена без руху з таких підстав.

Так, п.п. 3,5,6 ч.2 ст.119 ЦПК України встановили, що позовна заява, окрім іншого, повинна містити у собі зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

ОСОБА_1, як власник житлового будинку, заявляє позовну вимогу до ОСОБА_2, в якій просить визнати останнього таким, що втратив право користування жилим приміщення, а саме: будинком за адресою: м. Жовті Води, провулок Пирогова, 24, власником якого є ОСОБА_1 Одночасно, ОСОБА_1 подано правовстановлюючий документ на спірний житловий будинок в підтвердження свого права власності на нерухоме майно.

У правовстановлюючому документів, а саме: в договорі купівлі-продажу нерухомого майна від 21.06.2001 року, в рішенні Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 16.02.2017 року адреса спірного будинку зазначена як: місто Жовті Води, вулиця Пирогова, 24. Тобто відомості в позовній заяві суперечать відомостям, які містяться в правовстановлюючих документах щодо місце розташування будинку (вулиця чи провулок).

Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України.

Зміст ст. 405 ЦК України передбачає, що члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом. Право користування житлом втрачає член сімї власника у разі відсутності без поважних причин понад один рік.

Цивільне законодавство не передбачає збереження права користування житлом за громадянами, які хоча і правомірно вселилися у спірну квартиру власника, але на час розгляду справи не є членом його сімї. Тому в даному в випадку власник повинен звертатися до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні правом власності, а не про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

Проте, суд захищаючи права власності громадян, усуває перешкоди у користуванні цією власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В даному випадку позивачем обрано неправильний спосіб захисту свого права, оскільки підлягає застосуванню цивільне законодавство, а не житлове законодавство. Тобто позовна вимога повинна бути про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування нею.

Окрім того, ОСОБА_1 в позові посилається на те, що ОСОБА_2 не проживає в спірному будинку з липня 2014 року. Проте, ОСОБА_1 не зазначено (не подано суду), якими письмовими доказами ці обставини підтверджуються /акти житлово-експлуатаційної організації, тощо/.

За таких обставин вважаю за необхідне позовну заяву залишити без руху та надати позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви.

Відповідно до ч.2 ст.121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтею 119 цього Кодексу, позовна заява вважатиметься поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно ч.5 ст.121 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 119, 120, 121 ЦПК України,

УХВАЛИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - залишити без руху, надавши позивачу строк, який не може перевищувати пяти днів з часу отримання ухвали, для усунення зазначених в ухвалі недоліків та розяснивши йому, що у разі не виконання вимог ухвали подана позовна заява буде йому повернута.

Ухвала про залишення позовної заяви без руху оскарженню не підлягає.

Суддя