Справа № 22ц-4069/2010 Головуючий у І інстанції
Провадження № 2-р/780/37/17 Доповідач у 2 інстанції Мельник Я. С.
Категорія 21.12.2017
УХВАЛА

21 грудня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Мельника Я.С.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Мережко М.В.,

та секретаря Лисиці Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 про роз'яснення рішення Апеляційного суду Київської області від 05 липня 2010 року у справі за позовом міжрайонного природоохоронного прокурора Київської області в інтересах держави в особі Інспекції ДАБК у Київській області до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про знесення самовільно збудованої споруди,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2009 року міжрайонний природоохоронний прокурор звернувся до суду з вказаним позовом та просив суд зобов'язати відповідачів знести самовільно збудовану споруду у с. Підгірці, Обухівського району, Київської області, що розташована на земельних ділянках загальною площею 2,931 га.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 02 березня 2010 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 05 липня 2010 року вказане рішення місцевого суду скасовано та ухвалено нове, яким позов прокурора задоволено, зобов'язано відповідачів знести спірну самовільно збудовану споруду.

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернулася до Апеляційного суду Київської області із заявою, в якій просить роз'яснити резолютивну частину рішення цього суду від 05 липня 2010 року у частині чіткого визначення майна, яке має бути знесене з відповідним описом, характеристиками та місцезнаходженням.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення учасників процесу, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи й обговоривши доводи заяви, колегія суддів вважає, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 ЦПК України, за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз'яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» судам роз'яснено, що резолютивна частина повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені у статтях ЦПК. У ній, зокрема, має бути зазначено: висновок суду про задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково (при відмові в позові слід точно зазначити, кому, відносно кого та в чому відмовлено); розмір грошових сум чи перелік майна, присуджених стороні.

Згідно з пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» судам роз'яснено, що роз'яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз'яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до виконання. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз'ясненні рішення.

Отже, суд може роз'яснити своє рішення, якщо воно містить в собі незрозумілості, що ускладнює його реалізацію, при цьому, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Апеляційного суду Київської області від 05 липня 2010 року рішення місцевого суду скасовано та ухвалено нове, яким позов прокурора задоволено, зобов'язано відповідачів знести самовільно збудовану споруду у с. Підгірці, Обухівського району, Київської області, що розташована на земельних ділянках площею 2,931 га. Крім того, з мотивувальної частини рішення вбачається, що спірною забудовою виступає багатоповерховий будинок каркасного типу та чотири споруди різного ступеню завершення у с. Підгірці, які розташовані на земельних ділянках з кадастровими номерами: НОМЕР_1, загальною площею 2,931 га, та які перебувають у спільній власності відповідачів у справі.

Разом з тим, звертаючись із цією заявою, відповідачка ставить вимоги, задоволення яких призведе до фактичної зміни резолютивної частини рішення суду апеляційної інстанції, що є порушенням вимог процесуального закону.

Тобто, резолютивна частина рішення Апеляційного суду Київської області від 05 липня 2010 року є чіткою і зрозумілою для виконання, тому колегія суддів вважає, що правові підстави для роз'яснення вказаного рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 271, 367 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про роз'яснення рішення Апеляційного суду Київської області від 05 липня 2010 року у справі за позовом міжрайонного природоохоронного прокурора Київської області в інтересах держави в особі Інспекції ДАБК у Київській області до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про знесення самовільно збудованої споруди - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Головуючий: Судді: