Провадження № 2/522/2949/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2017 року м. Одеса

Приморський районний суд м Одеси, у складі:

головуючого судді Домусчі Л.В.,

при секретарі Шевчик В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування від 29.03.2014р. квартири АДРЕСА_1 недійсним з підстав, передбачених ст.. 225 ЦК України.

Представником відповідача ОСОБА_3 21.03.2017 року до суду було подано клопотання про призначення по справі повторної комплексної посмертної судово-психіатричної експертизи, проведення якої просив доручити експертам Українського науково-дослідного інституту соціальної та судової психіатрії і наркології та на вирішення експертам поставити наступні запитання:

1.чи страждав ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в момент укладання ним договору дарування квартири 29 березня 2014 року психічним захворюванням або будь-яким розладом психічної діяльності, якщо так, то чи міг він у момент укладання ним договору дарування квартири 29 березня 2014 року усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними?;

2.чи впливало наявність онкологічного захворювання у ОСОБА_4 на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та ними керувати на момент укладення договору дарування квартири 29 березня 2014 року ?;

3.чи приймав ОСОБА_4 у період лікування медичні препарати нейролептичної, седативної та гіпотензивної дії, якщо так, то чи могли вони вплинути на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та ними керувати на момент укладення договору дарування квартири 29 березня 2014 року?.

Просив залучити до проведення експертизи фахівця у галузі онкології Київського міського клінічного онкологічного центру.

В обґрунтування клопотання зазначив, що висновок судово-психіатричної експертиза №400 від 07.11.2016 року вважає необґрунтованим, таким, що суперечить іншим матеріалам справи та викликає сумніви в його правильності. Зазначив, що у висновку експертами не проведено обовязкового кодування встановленого психічного розладу згідно алфавітно-цифрової кодової системи Міжнародної статистичної класифікації хвороб, травм і причин смерті (10-й перегляд), що на думку сторони відповідача викликає сумніви стосовно правильного визначення експертами клінічної виразності стану, етіології на інших більш детальних характеристик глибини встановленого психічного розладу; експертами не дано визначення органічного делірію (у мотивувальній частині відсутнє літературне джерело, у якому б наводилась дана назва психічного розладу, відсутнє посилання на симптоми, характерні для делірію, і які необхідно встановити); мотивувальна частина експертного висновку містить лише дані, які повністю відображають дослідницьку частину акта, без будь-якого їх аналізу, обґрунтування та пояснення про психічний стан. Посилався на те, що до складу комісії експертів, які проводили експертизу, лікар-онколог не входив, а тому вважає, що експерти, надавши відповідні висновки стосовного того, що основною причиною появи у ОСОБА_4 ознаків органічного делірію стало виражений вплив на організм саме перебіг онкопроцесу, вийшли за межі своєї компетенції. Вказував, що висновок експертів суперечить іншим матеріалам справи, зокрема стаціонарним карткам хворого за №№4632, 1232, 2878, 24898, 26616, 665 та медичним карткам амбулаторного хворого за №18300/13. Також представник відповідача не погодився зі оцінкою експертів стану свідомості ОСОБА_4, при цьому посилався на презумпцію психічного здоровя.

Позивач та його представники - ОСОБА_5 та ОСОБА_6, діючий за ордером, були присутні у судовому засіданні, заперечували проти задоволення вказаного клопотання, просили відмовити. В обґрунтування своєї позиції стосовно заявленого клопотання представником позивача були подані до суду письмові заперечення (т.3, а.с.11-18). Вважають, що зауваження представника відповідача є цілковито безпідставними та необґрунтованими. Зазначили, що онкологи не є фахівцями психіатрами, тому будь-яким чином не можуть трактувати чи діагностувати психічні розлади. Крім того, згідно положень Закону України «Про психіатричну допомогу», встановлення (діагностика) психічного розладу може бути проведено лише лікарем психіатром. Зауважили те, що при проведенні попередньої експертизи експертами також були враховані усі перелічені ним медичні документи, однак у відповідача не виникало жодних зауважень з цього приводу. Вважають, що висновок №400 від 07.11.2016 року містить відповіді на поставлені судом питання, має посилання на матеріали, які були використані, наведено докладний опис проведених досліджень та зроблені в результаті їх висновки і обґрунтовані відповіді на поставлені судом питання. Вважають необґрунтованими посилання представника відповідача на порушення презумпції психічного здоровя та невірного трактування сумнівів щодо стану здоровя ОСОБА_4, не вбачають підстав для призначення повторної посмертної судово-психіатричної експертизи.

Суд, вислухавши думки осіб, які брали участь в судовому засіданні, і дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотань представника відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.143 ЦПК України для зясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до положень ст.. 150 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам). Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Суд враховує, що недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Затягуванню судового процесу сприяє й необґрунтоване призначення повторної судової експертизи. Згідно розяснень ВГСУ, при призначенні повторної експертизи суд повинен зазначати мотиви її призначення, якими можуть бути визнання висновку експерта необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи, або коли він викликає сумнів у його правильності. Повторну судову експертизу може бути призначено також, якщо є розходження у висновках кількох експертів і їх неможливо усунути шляхом одержання додаткових пояснень експертів у судовому засіданні.

Таким чином, виходячи з матеріалів справи та доводів сторін, на сьогоднішній день суд не вбачає підстав для призначення по справі повторної експертизи та вважає за необхідне розяснити сторонам їх право, передбачене ст.. 147 ЦПК України, запропонувати експерту дати усне пояснення свого висновку у порядку, передбаченому ст.. 189 ЦПК України.

Суд вбачає, що стороною відповідача зазначені процесуальні положення не враховані та невиконані, при цьому задоволення необґрунтованого клопотання спричинить відкладення розгляду справи на тривалий час.

У частині клопотання представника відповідача щодо призначення по справі комплексної експертизи суд вважає за необхідне зазначити наступне.

У відповідності до положень ст.. 149 ЦПК України, комплексна експертиза проводиться не менш як двома експертами різних галузей знань або різних напрямів у межах однієї галузі знань.

Суд враховує, що чинним законодавством не передбаченого такого виду експертизи як онкологічна, згідно положень Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатрична експертиза проводиться лікарями психіатрами та законодавством передбачено залучення судовими експертами окремих спеціалістів лише у разі дійсної потреби.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про передчасність поданого клопотання представника відповідача, а тому відмовляє у його задоволенні.

Керуючись ст.10, 11, 27, 60, 143, 150, 208-210 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_3 про призначення по справі повторної комплексної посмертної судово-психіатричної експертизи відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.В. Домусчі

18.07.2017