Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/1076/17
Провадження № 2/480/629/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2017 року Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого-судді Терентьєва Г.В.,

за участю секретаря Куртась К.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

представника третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 третя особа служба у справах дітей Миколаївської районної державної адміністрації Миколаївської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні дитини,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, треті особи служба у справах дітей Миколаївської районної державної адміністрації Миколаївської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні дитини, в якому просить зобов'язати ОСОБА_3 не чинити йому перешкод у спілкуванні із сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, брати участь у його вихованні, та визначити такі способи у вихованні дитини: систематичні побачення з дитиною за місцем свого фактичного проживання два рази на місяць у вихідні дні з 10.00 години суботи до 16.00 години неділі, цілодобово 7 днів на рік влітку під час літніх канікул для оздоровлення дитини.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали, просили його задовольнити .

Відповідачка та її представник позов визнали частково, зазначили, що не чинять перешкод в спілкуванні батько з дитиною та не заперечують проти побачень батька з дитиною два рази на місяць у вихідний день з 10.00 до 14.00 в присутності матері.

Представник служби у справах дітей Миколаївської районної державної адміністрації Миколаївської області в судовому засіданні підтримала позовні вимоги позивача.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_7, з 01.10.2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 12.08.2014 року та ОСОБА_7 змінено прізвище на Влас. Від даного шлюбу народився син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розірвання шлюбу залишився проживати з відповідачкою.

Рішенням комісії з питань захисту прав дітей при Миколаївській райдержадміністрації від 30.08.2017 року "щодо визначення порядку участі батька у вихованні дитини було зазначено вважати доцільним визначити порядок та спосіб участі у вихованні та спілкуванні ОСОБА_1 з малолітнім сином, шляхом надання можливості батько спілкуватися з дитиною 1-й та 3-й вихідні місяця, в суботу з 10.00 до 17.00.

Допитана в судовому засіданні, як спеціаліст, психолог ОСОБА_8 зазначила про необхідність спілкування батько з дитиною, більш ніж вісім годин на місяць, як запропонувала відповідачка, але враховуючи вік малолітнього та його індивідуально-психологічни особливості, не рекомендувала на даний час тривалі розтавання з матір'ю, особливо в нічній час до досягнення ним шести річного віку, оскільки це може порушити гармонійний психологічний розвиток дитини та викликати психосоматичні захворювання.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому випадку, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Україною 27.02.1991р., визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ст. 9 Конвенції, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до положень ст.7 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини незалежно від того чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно ч. 1 ст. 159 Сімейного кодексу України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Відповідно до ч. 2 ст. 159 Сімейного кодексу України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, з урахуванням викладеного, на підставі ст.ст. 157,159 СК України, суд прийшов до висновку, що для забезпечення інтересів дитини, з метою створення умов для виконання батьком, який проживає окремо, обов'язку по вихованню дитини та здійснення його права на особисте спілкування з нею, необхідно визначити спосіб його участі у вихованні малолітнього сина з урахуванням Рішення комісії з питань захисту прав дітей при Миколаївській райдержадміністрації та рекомендації психолога.

Відповідно до п. 36 постанови Пленуму ВССУ №10 від 17.10.2014р. Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах, якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 10, 11, 15, 209, 212, 213, 214, 215, 223, 294 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 треті особи служба у справах дітей Миколаївської районної державної адміністрації Миколаївської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні дитини задовольнити частково.

Визначити спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та спілкуванні з ним шляхом встановлення систематичних побачень першу, третю суботу місяця з 10.00 до 17.00, а також цілодобово 7 днів на рік влітку під час літніх канікул, за умови забезпечення батьком духовного, фізичного і морального розвитку дитини, з урахуванням режиму дня та особливостей малолітнього відповідного віку.

В інших частинах позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп. понесених ним судових витрат.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_9

30.11.2017