У Х В А Л А

10 липня 2017 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М., Лященко Н.П., Охрімчук Л.І.,

розглянувши заяву заступника Генерального прокурора України про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 червня 2016 року в справі за позовом Іванківського міжрайонного прокурора Київської області в інтересах держави в особі Державного підприємства «Іванківське лісове господарство» до Іванківської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 про визнання незаконним і скасування розпорядження, державних актів та витребування у постійне користування земельних ділянок,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 30 листопада 2015 року в задоволенні позову Іванківського міжрайонного прокурора Київської області в інтересах держави в особі державного підприємства «Іванківське лісове господарство» відмовлено в зв'язку з недоведеністю позовних вимог.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 3 березня 2016 року рішення Іванківського районного суду Київської області від 30 листопада 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову Іванківського міжрайонного прокурора Київської області в інтересах держави в особі державного підприємства «Іванківське лісове господарство» з інших підстав.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 червня 2016 року касаційну скаргу першого заступника прокурора Київської області відхилено, рішення Апеляційного суду Київської області від 3 березня 2016 року залишено без змін.

15 червня 2017 року заступник Генерального прокурора України звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України від 22 червня 2016 року з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини 1 статті 355 ЦПК України, - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах - положення статті 57, пункту 5 «Прикінцеві положення» Лісового кодексу України (далі - ЛК України), статей 20, 56, 57, 84, 116, 118, 149 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), статті 388 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права - положень статей 20, 57, 84, 149 ЗК України, статті 388 ЦК України.

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд судового рішення суду касаційної інстанції заявник посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 березня 2017 року, від 6 березня 2017 року, від 24 травня 2017 року, від 1 лютого 2017 року, від 13 квітня 2016 року, від 2 березня 2016 року та від 15 січня 2014 року й постанови Верховного Суду України від 2 листопада 2016 року (справа № 6-2161 цс 16), від 30 вересня 2015 року (справа № 3-553 гс), від 30 вересня 2015 року (справа № 6-196 цс 15), від 1 липня 2015 року (справа № 6-50 цс 15), від 25 червня 2014 року (справа № 6-67 цс 14) та від 22 травня 2013 року (справа № 6-33 цс 13), в яких, на його думку, зазначені норми матеріального права застосовані по-іншому.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пунктів 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах та невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У судовому рішенні, про перегляд якого подано заяву, відмовляючи у задоволенні заявлених позовних вимог Іванківського міжрайонного прокурора Київської області в інтересах держави суд першої інстанції, з висновком якого погодилися й суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з того, що позовні вимоги про визнання державних актів на землю заявлені до неналежних відповідачів, а апеляційний суд відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства позбавлений можливості залучати співвідповідачів до участі у справі та не може усунути зазначені порушення.

У наданих для порівняння ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 січня 2014 року, від 2 березня 2016 року, від 13 квітня 2016 року, від 1 лютого 2017 року, від 24 травня 2017 року, від 16 березня 2017 року та від 6 березня 2017 року, суд касаційної інстанції, погодився з висновками судів попередніх інстанцій, ухвалених за результатами вирішених земельних спорів по суті щодо застосування ними норм матеріального права.

Відтак, в судових рішеннях, наданих заявником для порівняння, та в судовому рішенні про перегляд якого подано заяву, має місце різне матеріально-правове регулювання спірних відносин, що не є неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Також, у наданих для порівняння постановах Верховного Суду України від 2 листопада 2016 року (справа № 6-2161 цс 16), від 30 вересня 2015 року (справа № 3-553 гс), від 30 вересня 2015 року (справа № 6-196 цс 15), від 1 липня 2015 року (справа № 6-50 цс 15), від 25 червня 2014 року (справа № 6-67 цс 14) та від 22 травня 2013 року (справа № 6-33 цс 13), Верховний суд України здійснював перегляд судових рішень суду касаційної інстанції, ухвалених за результатами вирішених земельних спорів по суті та дійшов правових висновків щодо застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права.

Отже, порівняння вказаних постанов Верховного Суду України зі змістом судового рішення, про перегляд якого подано заяву не дає підстав для висновку про те, що судове рішення суду касаційної інстанції не відповідає викладеному у постанові висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

За викладених обставин вважати заяву заступника Генерального прокурора України обгрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом Іванківського міжрайонного прокурора Київської області в інтересах держави в особі Державного підприємства «Іванківське лісове господарство» до Іванківської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 про визнання незаконним і скасування розпорядження, державних актів та витребування у постійне користування земельних ділянок за заявою заступника Генерального прокурора України, про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 червня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Сімоненко

Н.П. Лященко

Л.І. Охрімчук