Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.11.2017 Справа №607/10942/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Братасюка В.М., секретаря судового засідання Добрянської О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою, посилаючись на ту обставину, що останній 10 липня 2017 року позичив у позивачки 1 000 000 гривень, котрий зобовязувався повернути рівними частинами щомісячно по 83333, 00 гривень до 10 липня 2018 року, однак прострочив виконання грошового зобовязання та добровільно повернути позичені гроші відмовляється.

В судове засідання надійшла заява позивачки про розгляд справи за її відсутності та підтримку вимог в повному обсязі.

Відповідач на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, змістом котрої одночасно вимоги ОСОБА_1 визнав.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини.

10 липня 2017 року відповідач ОСОБА_2 позичив у позивачки ОСОБА_1 кошти в сумі 1 000 000 гривень, котрий зобовязувався повернути рівними частинами щомісячно по 83333, 00 гривень до 10 липня 2018 року, що стверджується наявною у справі розпискою про позику коштів від 10.07.2017 року та графіком погашення боргу від 01.08.2017 року

Починаючи з серпня 2017 року ОСОБА_2 допустив прострочку в поверненні коштів, та жодного місячного внеску позивачці не повернув.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк(термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк(термін).

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Таким чином суд приходить до переконання про укладання між сторонами спору договору позики грошей, оформленого розпискою.

Згідно частини другої ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Оскільки між сторонами спору існує домовленість про повернення суми позики частинами, згідно графіку від 01.08.2017 року, а відповідач прострочив сплату щомісячних платежів з серпня 2017 року по жовтень 2017 року, суд констатує про виправдане право позивачки вимагати від відповідача дострокового повернення позичених коштів усією сумою в цілому.

Проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення.

Виходячи з вищенаведеного, керуючись ст.ст. 10, 11 ч.1, 60, 84, 210, 213-222 ЦПК України, ст.ст.509, 526, 533, 1046-1050 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 1 000 000 гривень, позичених згідно розписки від 10.07.2017 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 8000 гривень сплаченого при зверненні до суду судового збору.

Рішення набирає законної сили через десять днів з дня його проголошення, якщо не була подана апеляційна скарга.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Тернопільської області шляхом подачі через суд першої інстанції у 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Головуючий суддяОСОБА_3