Справа № 515/836/17
Провадження № 2/515/1344/17
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2017 року м.Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Сивоконь Т.І.

за участю секретаря Комерзан Л.І.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 сільської ради

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Татарбунари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання право власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

19.06.2017 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку, посилаючись на наступні обставини.

02.12.2016 року померла мати позивача ОСОБА_4 в с.Струмок Татарбунарського району Одеської області. За життя остання вчинила на ім'я позивача заповіт, яким заповіла йому Державний акт на право приватної власності на землю.

Вказану земельну ділянку ОСОБА_1 має право спадкувати як спадкоємець за заповітом. Останній звернувся до приватного нотаріуса Татарбунарського районного нотаріального округу ОСОБА_5 із заявою про прийняття спадщини, але йому було відмовлено з причин, що в заповіті заповідається державний акт, а не сама земельна ділянка та відсутності правовстановлюючого документа, а тому нотаріусом рекомендовано позивачу за захистом своїх прав звернутися до суду.

В судове засідання представник позивача та позивач не з'явились, але направили до суду заяву з проханням справу заслухати у їх відсутність, повністю підтримуючи позовні вимоги.

Представник ОСОБА_3 сільської ради Татарбунарського району Одеської області направив до суду заяву з проханням заслухати справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує, вважаючи їх обґрунтованими та законними.

Згідно з частиною 2 статті 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Зі змісту пункту 25 рішення Європейського суду з прав людини від 11 квітня 2011 року у справі "Жук проти України", яке підлягає застосуванню у відповідності із положеннями статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", вбачається, що суди, розглядаючи справи без участі учасників процесу, повинні пересвідчитися, що їм вчасно повідомлено про дату і час розгляду справи, тобто, що їхнє право бути присутніми під час судового розгляду не було порушено.

У зв'язку з цим, з огляду на належне сповіщення позивача та представника відповідача про дату, час та місце розгляду справи, надходження від них заяв про розгляд справи без їх участі, суд вважає можливим розглянути зазначену цивільну справу без участі представників позивача та відповідача.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-ЖД №468705 від 05.12.2016 року (а.с.12) ОСОБА_4 померла 02 грудня 2016 року.

Згідно копії свідоцтва про народження серії ІV-УР №533746 (а.с.5) матірю позивача ОСОБА_1 є (на російській мові) ОСОБА_6.

Копією рішення Київського районного суду м.Сімферополя від 31.08.2011 року (а.с.6) встановлено факт, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_4.

Із заповіту від 28.07.2008 року (а.с.7) вбачається, що позивач є спадкоємцем по заповіту на належний ОСОБА_4 Державний акт на право приватної власності на землю серії ЯГ №950247.

Копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №950247 від 15.01.2007 року (а.с.8) підтверджується, що ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 7,57 га, розташованої на території ОСОБА_3 сільської ради Татарбунарського району Одеської області, виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Із витягу з технічної документації про визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки за №0954/0-0.420-62/151/17 від 06.04.2017 року (а.с.9) вбачається, що вартість земельної ділянки загальною площею 7,5726 га, розташованої на території ОСОБА_3 сільської ради Татарбунарського району, власником якої є ОСОБА_4, станом на 01.01.2017 року складає 173 629,39 грн.

З листа приватного нотаріуса ОСОБА_5 №496/02-14 від 13.06.2017 року (а.с.11) вбачається, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину в звязку з тим, що заповідається «належний державний акт…» замість земельної ділянки; в заповіті не зазначено час його складання, чим порушені вимоги ст.1247 ЦК України.

З витребуваної судом інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №48257934 від 01.07.2017 року (а.с.24) слідує, що після смерті спадкодавця ОСОБА_4, приватним нотаріусом ОСОБА_5 заведена спадкова справа №85/2017 за номером у спадковому реєстрі 60476118. До вказаної довідки долучена нотаріально завірена копія заяви ОСОБА_1 від 04.04.2017 року за №85/2017 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 (а.с.21), також нотаріальна завірена копії заяви ОСОБА_7 про відмову від одержання обовязкової частки та від спадкування по закону.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/.

Частина перша статті 1223 ЦК України передбачає право на спадкування осіб, визначених у заповіті.

Згідно ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст.1234 ЦК України, право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Відповідно до ч.1 ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

В силу ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її.

Відповідно до ч.4 ст.203 ЦК України, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Інструкцією Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства Юстиції від 03.03.2004 року №20/5 та ст.1247 ЦК України передбачено, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складання заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем.

У судовому засіданні з достовірністю встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем по заповіту після смерті ОСОБА_4, однак отримати свідоцтво про право на спадщину через нотаріальну контору він не має можливості у звязку з тим, що вищевказаний заповіт не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки в ньому не зазначений точний час його вчинення, а також вказано, що спадкодавець заповіла не земельну ділянку, а державний акт на право приватної власності на землю, що є помилкою.

Однак, враховуючи, що воля спадкодавця ОСОБА_4 була зафіксована письмовим доказом-заповітом, в якому зазначено, що вона заповіла за життя позивачу належний їй Державний акт на право власності на земельну ділянку, що не заперечує відповідач, заповіт внесений в спадковий реєстр і ніхто з часу смерті спадкодавця заповіт не оспорював, суд вважає, що за ОСОБА_1О може бути визнано право власності по заповіту на земельну ділянку площею 7,57 га, розташовану на території ОСОБА_3 сільської ради Татарбунарського району Одеської області, яка належала ОСОБА_4, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 950247, виданого 15.01.2007 року.

Керуючись ст.ст.15, 58-60, 197, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст.203, 328, 1216, 1217, 1223, 1233, 1234, 1235, 1247, 1268 ЦК України, Інструкцією Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції від 03.03.2004 року №20/5, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання право власності на земельну ділянку в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельну ділянку площею 7,57 га, розташовану на території ОСОБА_3 сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №950247, виданого 15.01.2007 року на ім'я ОСОБА_4, яка померла 02 грудня 2016 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Сивоконь