Провадження №6/756/481/17
У Х В А Л А

13 грудня 2017 року суддя Оболонського районного суду міста Києва Яценко Н.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про визнання недійсною третейської угоди та скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 05.12.2014 по справі № 6889/2014, -

В С Т А Н О В И В:

До Оболонського районного суду м. Києва в межах однієї позовної заяви, оформленої відповідно до ст. 119 ЦПК України, звернулася ОСОБА_1 з позовною вимогою до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсною третейської угоди та з вимогою про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 05.12.2014 по справі № 6889/2014 в порядку ст. 389-1 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 389-1 ЦПК України сторони, треті особи, а також особи, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, мають право звернутися до суду із заявою про скасування рішення третейського суду.

Форма і зміст заяви про скасування рішення третейського суду регулюється вимогами ст. 389-2 ЦПК України.

Як вбачається з прохальної частини позовної заяви позивач просить визнати недійсною третейську угоду від 05.05.2011 та скасувати рішення третейського суду від 05.12.2014.

Проаналізувавши вищенаведені вимоги, судом встановлено, що позовну вимогу про визнання недійсною третейської угоди необхідно розглядати в позовному проваджені, вимоги до якого встановлені Розділом ІІІ ЦПК України.

У свою чергу суд не має законних підстав для розгляду вимоги про скасування рішення третейського суду в межах позовного провадження, оскільки вказану вимогу необхідно розглядати в порядку передбаченому Розділом VII-1 ЦПК України в межах провадження про оскарження рішень третейських судів.

Згідно ч. 2 ст. 126 ЦПК України залежно від обставин справи суддя має право постановити ухвалу про роз'єднання кількох поєднаних в одному провадженні вимог у самостійні провадження, якщо їх спільний розгляд ускладнює вирішення справи.

Враховуючи вищенаведені норми законодавства та те, що спільний розгляд позовної вимоги ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсною третейської угоди неможливий з вимогою ОСОБА_1 про скасування рішення третейського суду в порядку ст. 389-1 ЦПК України, суд вбачає необхідним роз'єднати вказані вимоги в окремі провадження, а саме в позовне провадження за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про визнання недійсною третейської угоди та в провадження про оскарження рішень третейських судів за заявою ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 05.12.2014 по справі № 6889/2014.

Суд, керуючись ст.ст. 119, 126, 389-1, 389-2 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про визнання недійсною третейської угоди та заяву ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 05.12.2014 по справі № 6889/2014 роз'єднати у самостійні провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Н.О. Яценко