Справа № 758/8111/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2017 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Декаленко В. С. ,

при секретарі - Кравцовій Ю. В.,

розглянувши заяву Дочірнього підприємства «Енвіжин-Холдинг» про забезпечення позову, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до суду з вищезазначеною заявою мотивуючи свої вимоги тим, що ДП «Енвіжин-Холдинг» до суду подано позов до ТОВ «Оптимум-Фактор», ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання дій незаконними та визнання недійсними договорів купівлі-продажу.

Зазначає, що з позовної заяви вбачається, що 27.02.2017 року та 24.03.2017 року відповідачами було вчинено ряд неправомірних дій, щодо незаконного відчуження належного позивачу нерухомого майна, а тому зважаючи на викладене, у зв'язку з можливістю в подальшому наступного відчуження вищезазначеного нерухомого майна, яке перебуває у незаконній власності відповідачів - 2, 3, та можливе визнання недійсними договорів купівлі-продажу, а тому в такому випадку має місце вжиття заходів забезпечення позову.

Посилається на те, що заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, є співмірною із заявленою позовною заявою та є необхідною мірою захисту позивача від реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду з дотриманням всіх вимог передбачених чинним законодавством і невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на вищевказане нерухоме майно, по своїй суті суперечитиме завданням цивільного судочинства щодо справедливого та неупередженого розгляду даної справи з метою захисту порушених прав позивача.

Звертає увагу суду на те, що крім того, невжиття заходів забезпечення позову може суттєво утруднити та навіть зробити неможливим виконання можливого рішення суду, оскільки у випадку подальшого відчуження об'єктів нерухомості та задоволення позову, позивачу необхідно буде провести цілу низку дій, необхідних для реального виконання рішення суду та додатково можуть бути понесені витрати на сплату судового збору, тощо.

Зазначає, що таким чином, є необхідність в накладенні арешту на нерухоме майно, до вирішення справи по суті, винесення рішення та набрання ним чинності. У зв'язку з чим звертається з даною заявою до суду.

Дослідивши в сукупності матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, в провадженні Подільського районного суду м. Києва дійсно перебуває цивільна справа за позовом Дочірнього підприємства «Енвінж-Холдинг» до товариства з обмеженою відповідальністю «Оптимум-Фактор», ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання дій незаконними та визнання недійсними договорів купівлі-продажу.

Як вбачається із матеріалів зазначеної справи, предметом позову позивача є, зокрема:

- визнання недійсним Договору купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: нежитлових приміщень офісу-магазину, загальною площею 328,7 кв. м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2, від 24 березня 2017 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Оптимум Фактор» та ОСОБА_1, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мамай І.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 559;

- визнання недійсним Договору купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: приміщення квартири НОМЕР_1, загальною площею 171,8 кв м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, від 24.03.2017 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Оптимум Фактор» та ОСОБА_1, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мамай І.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 558;

- визнання недійсним Договору купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: майнового комплексу (літ. Б, В), загальною площею 3310,0 кв. м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, від 24 березня 2017 року укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Оптимум Фактор» та ОСОБА_2, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мамай І.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 563;

- визнання недійсним Договору купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: нежитлового приміщення, нежилі приміщення (в літ. А), підвалу та 1-го поверху, загальною площею 1 302, б кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_3, від 24 березня 2017 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Оптимум Фактор» та ОСОБА_2, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мамай І.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 564.

Підставою ж позову, на думку позивача, є незаконні дії щодо реєстрації права власності на іпотечне майно, яке належало позивачу за ТОВ «Оптимум Фактор» та в подальшому його відчуження.

Як вже зазначалося вище, заявник звертаючись з даною заявою до суду вказує на те, що невжиття заходів забезпечення позову може суттєво утруднити та навіть зробити неможливим виконання можливого рішення суду, оскільки у випадку подальшого відчуження об'єктів нерухомості та задоволення позову, позивачу необхідно буде провести цілу низку дій, необхідних для реального виконання рішення та додатково можуть бути понесені витрати на сплату судового збору, тощо.

Судом встановлено, що зазначені обставини носять об'єктивні підстави вважати їх наявність, однак повинні бути встановлені під час судового розгляду. В той же час вони є підставою для розгляду заяви позивача про забезпечення його позову.

Так стаття 151 ЦПК України, визначає, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується зокрема, шляхом накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Верховний суд України в своїй Постанові Пленуму «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року, зазначив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд дослідивши в сукупності надані заявником докази в підтвердження своїх вимог, а також врахувавши встановлені в судовому засіданні обставини, приходить до висновку про доведеність останнім підстав вважати, що між сторонами, а саме між Дочірнім підприємством «Енвінж-Холдинг» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Оптимум-Фактор», ОСОБА_1, ОСОБА_2 дійсно існує спір про визнання дій незаконними та визнання недійсними договорів купівлі-продажу, та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову позивача, оскільки дійсно на даний час є всі підстави вважати, що нерухоме майно, яке предметом спірних договорів може бути відчужене на користь третіх осіб.

Крім того, суд вважає, що з врахуванням предмета спору між сторонами, обраний заявником такий вид забезпечення позову, як накладення арешту на майно, яке на даний час належить відповідачам, відповідає заявленим позовним вимогам, не суперечать приписам ст. 152 ЦПК України і не порушують прав та законних інтересів, як сторін у справі так і третіх осіб.

З врахуванням вищевикладеного суд оцінивши, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, приходить до висновку, що вимоги заявника знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, а тому заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року, керуючись ст.ст. 151, 152, 153 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву Дочірнього підприємства «Енвіжин-Холдинг» про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на об'єкти нерухомого майна, а саме:

- майновий комплекс (літ. Б, В), загальною площею 3310,0 кв. м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3;

- нежитлові приміщення офісу-магазину, загальною площею 328,7 кв. м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2;

- приміщення квартири НОМЕР_1, загальною площею 171,8 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

- нежитлове приміщення, нежилі приміщення (в літ. А), підвалу та 1-го поверху, загальною площею 1 302,6 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_3.

Ухвала про забезпечення позову набирає законної сили з моменту її проголошення та підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи

Строк пред'явлення ухвали до виконання три роки.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяВ. С. Декаленко