Справа № 263/7221/17
Провадження № 2-о/263/613/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2017 року Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Кияна Д.В., при секретарі Коростовцевій Я.В., за відсутністю сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області із заявою звернулась ОСОБА_1 про встановлення факту належності свідоцтва направо власності № 13282 від 17.12.1993 року, на квартиру АДРЕСА_1 (Артема) в місті Маріуполі. В обґрунтування заяви зазначила, що 17.12.1993 року на підставі розпорядження органу приватизації державним підприємством з ремонту та експлуатації житлового фонду «Жилищник» на імя ОСОБА_4 та членів його родини: ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_2 видано свідоцтво про право власності на квартиру. Однак у вказаному свідоцтві допущена описка, а саме помилково зазначено по батькові ОСОБА_7 як ОСОБА_5. 03.04.2009 року ОСОБА_7 померла, та заявник ОСОБА_1 прийняла спадщину за законом на спадкове майно спадкодавця ОСОБА_7, оскільки постійно проживала спільно з спадкодавцем. На даний час заявник позбавлена можливості внести зміни у свідоцтво про право власності на житло, у звязку із допущеною опискою у по батькові ОСОБА_7, у звязку із чим просила суд встановити факт належності правовстановлюючого документу.

Заявник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_8 надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю, заявлені вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

Заінтересовані особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, не заперечували проти задоволення заяви.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 17.12.1993 державним підприємством з ремонту та експлуатації житлового фонду «Жилищник» видано свідоцтво № 13282 про право власності на квартиру АДРЕСА_1 (Артема) в місті Маріуполі на імя ОСОБА_4 та членів його родини: ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_2.

У зазначеному свідоцтві було допущено описку, а саме помилково зазначено по батькові ОСОБА_7 як ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-НО № 357980, виданим 04.04.2009 року Жовтневим відділом реєстрація актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області.

Згідно ст. 256 ЦПК України - суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року "Про встановлення фактів, що мають юридичне значення" при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 р. "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Оскільки допущена у правовстановлюючому документі описка у по батькові ОСОБА_7 перешкоджає реалізації заявнику права на оформлення спадщини, суд дійшов висновку про наявність підстав для встановлення факту належності правовстановлюючих документів.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 197, 212-215, 256 ЦПК України, суддя -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити юридичний факт, що свідоцтво про право власності на житло № 13282, видане 17.12.1993 року державним підприємством з ремонту та експлуатації житлового фонду «Жилищник» на квартиру АДРЕСА_1 (Артема) в місті Маріуполі, фактично належить ОСОБА_4 та членам його родини: ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ОСОБА_2.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя.

Суддя Д.В. Киян