Справа № 340/127/17
Провадження № 22-ц/779/1188/2017
Головуючий у 1 інстанції Бучинський А. Б.
Суддя-доповідач Малєєв
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Малєєва А.Ю.,

суддів: Девляшевського В.А., Горблянського Я.Д.,

секретаря Петріва Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою головного лікаря Верховинської центральної районної лікарні на рішення Верховинського районного суду Івано-Франківської області віл 12 червня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Верховинської центральної районної лікарні, третя особа: Верховинська районна державна адміністрація про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області віл 12 червня 2017 року позов задоволено. Стягнуто з Верховинської центральної районної лікарні на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 10 травня 2016 року по 20 квітня 2017 року в сумі 154741 грн 91 коп. Стягнуто з Верховинської центральної районної лікарні на користь держави судовий збір в розмірі 1547 грн 42 коп.

Головний лікар Верховинської центральної районної лікарні ОСОБА_2 на вказане рішення подав апеляційну скаргу, оскільки вважає його незаконним та необґрунтованим. Апелянт вказав, що на виконання рішення Ярмчанського міського суду від 13.05.2015, яким ОСОБА_1 поновлено на посаді головного лікаря Верховинської центральної районної лікарні, видано два виконавчі листи. Обома листами передбачено обовязок боржника скасувати розпорядження № 187-к від 18.07.2014 Верховинської районної державної адміністрації та наказ № 64 Верховинської районної центральної лікарні від 18.07.2014 про звільнення з роботи головного лікаря ОСОБА_1 за п. 3 ст. 40 КЗпП України та припинення дії контракту. Поновити останнього на посаді головного лікаря Верховинської ЦРЛ. 10.05.2016

Верховинська РДА видала розпорядження № 125-к, яким поновлено позивача на посаді головного лікаря Верховинської ЦРЛ з 18.07.2014 та звільнено з цієї посади ОСОБА_2 і припинено з ним дію контракту з 18.08.2014. 16.05.2016 у звязку з фактичним виконанням рішення суду в повному обсязі головним державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Разом з тим апелянт зазначив, що 21.04.2016 Верховинською районною радою прийнято рішення «Про укладення контракту з діючим головним лікарем Верховинської ЦРЛ ОСОБА_2Д.», яким зобовязано голову Верховинської районної ради укласти контракт з ОСОБА_2, а п. 4 припинено дію попереднього контракту від 18.08.2014. На виконання рішення 29.04.2016 головою Верховинської районної ради укладено контракт з головним лікарем Верховинської ЦРЛ ОСОБА_2 Апелянт звертає увагу, що з 05.03.2015 Верховинська РДА втратила делеговані їй в порядку ст. 44 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» повноваження в частині призначення і звільнення головного лікаря Верховинської ЦРЛ. Рішення про поновлення позивача було прийнято 07.05.2015. Апелянт вважає, що приймати рішення про звільнення головного лікаря на підставі п. 6 ст. 40 КЗпП України у звязку з «поновленням на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу» після 05.03.2015 мала повноваження тільки Верховинська районна рада.

Відповідач зазначив, що Верховинська ЦРЛ є комунальним закладом охорони здоровя населення та не має повноважень щодо скасування розпоряджень районної державної адміністрації, в тому числі щодо призначення чи поновлення на роботі. Яремчанський міський суд своєю ухвалою від 05.09.2016 відмовив у задоволенні заяви відповідача про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Апелянт зазначив, що оскільки протягом тривалого часу рішення суду про встановлення способу і порядку виконання судового рішення не прийнято, керуючись Статутом лікарні, на виконання рішення суду від 07.05.2015 головним лікарем ОСОБА_2 05.12.2016 видано наказ № 146 про скасування наказу Верховинської ЦРЛ № 64 від 18.07.2014 «Про звільнення ОСОБА_1О.».

Крім того, апелянт вказав, що Верховинська ЦРЛ не може нести відповідальність за фактичне невиконання рішення суду у вигляді стягнення середнього заробітку на користь позивача, оскільки відповідно до ст. 236 КЗпП України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Відповідно до п. 1.2. Статуту власником та засновником медичного закладу є територіальні громади району в особі Верховинської районної ради, яка делегує Верховинській районній адміністрації повноваження щодо управління лікарнею. Таким чином, на думку апелянта, Верховинська ЦРЛ не має обовязку перед позивачем виконати рішення суду про поновлення в цілому, оскільки не є власником або уповноваженим ним органом і не наділена відповідними повноваженнями.

Також апелянт зазначив, що ОСОБА_1 був призначений посаду головного лікаря розпорядженням голови Верховинської РДА від 20.04.2012, на підставі чого укладено між сторонами контракт. Сторони при підписанні контракту обумовили, що головний лікар за виконання обовязків отримує за рахунок бюджету заробітну плату, а орган управління майном встановлює, погоджує і затверджує розмір виплат. Враховуючи викладене відповідач вважає, що вимоги заявлені позивачем до Верховинської ЦРЛ є безпідставними.

Просить скасувати рішення Верховинського районного суду Івано-Франківської області віл 12 червня 2017 року, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

В судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта вимоги підтримав, просив апеляційну скаргу задовольнити з указаних у ній мотивів.

Позивач та його представник проти апеляційної скарги заперечили з огляду на законність рішення суду першої інстанції.

Заслухавши представника апелянта, позивача та його представника, суддю-доповідача, колегія суддів приходить до висновку, що апеляцію належить відхилити з таких мотивів.

Згідно матеріалів справи, рішенням Яремчанського міського суду від 07.05.2015, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 08.07.2015 (а.с. 15-19), задоволено позов ОСОБА_1 до Верховинської районної державної адміністрації, Верховинської центральної районної лікарні, Верховинської районної ради, третя особа на стороні відповідача: Департамент охорони здоровя Івано-Франківської обласної державної адміністрації. Скасовано розпорядження від 18.07.2014 №181-к Верховинської районної державної адміністрації та наказ Верховинської центральної районної лікарні від 18 липня 2014 року № 64 про звільнення з роботи головного лікаря Верховинської центральної районної лікарні ОСОБА_1 та поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді головного лікаря Верховинської центральної районної лікарні з 18 липня 2014 року (а.с. 10-14).

На виконання вказаного рішення суду Яремчанським міським судом видано два виконавчі листи №354/606/14-ц. Боржниками у виконавчих листах вказано Верховинську районну державну адміністрацію та Верховинську центральну районну лікарню (а.с. 20-21).

Верховинською районною державною адміністрацією на виконання рішення суду видано розпорядження від 10.05.2016 №125-к, яким скасовано розпорядження районної державної адміністрації від 18.07.2014 №187-к «Про звільнення ОСОБА_1О.» та поновлено ОСОБА_1 на посаді головного лікаря Верховинської центральної районної лікарні з 18.07.2014 (а.с. 22).

Постановою державного виконавця від 16.05.2016 закінчено виконавче провадження щодо Верховинської районної державної адміністрації у звязку виконання фактично в повному обсязі рішення суду (а.с. 109).

Постановою державного виконавця від 28.09.2016 виконавче провадження щодо Верховинської центральної районної лікарні зупинено у звязку із зверненням державного виконавця до суду із заявою про встановлення способу і порядку виконання рішення суду (а.с. 202).

Ухвалою Яремчанського міського суду від 03.03.2016 (а.с. 24-28), залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 30.03.2016 відмовлено в задоволенні заяви головного державного виконавця управління ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області про встановлення порядку виконання рішення Яремчанського міського суду від 07.05.2015 (а.с. 29-34).

Ухвалою Яремчанського міського суду від 05.09.2016 (а.с. 35-38), та ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 19.10.2016 відмовлено у задоволенні заяви Верховинської центральної районної лікарні щодо визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню (а.с. 171-175).

Згідно Статуту Верховинської центральної районної лікарні погодженого головою Верховинської районної державної адміністрації та затвердженого рішенням Верховинської районної ради, лікарня є юридичною особою та наділена усіма правами юридичної особи з дня її державної реєстрації, має самостійні розрахункові рахунки в установах банків, Державного казначейства, бухгалтерію, може від свого імені набувати майнові та немайнові права, і нести обовязки, бути відповідачем у судах (а.с.133-138).

Рішенням Верховинської районної ради від 15.07.2015 внесені зміни до вище вказаного Статуту, зокрема п. 7.1. викладено в наступній редакції: « управління лікарнею здійснює Верховинська районна рада та Верховинська районна державна адміністрація відповідно до делегованих повноважень» (а.с. 139, 140).

Рішенням Верховинської районної ради від 21.04.2016 вирішено укласти контракт з діючим головним лікарем Верховинської ЦРЛ ОСОБА_2 (а.с. 141, 142-144).

15.03.2017 Верховинська районна рада своїм рішенням підтвердила чинність трудового договору з головним лікарем Внрховинської ЦРЛ ОСОБА_2 (а.с. 203).

05.12.2016 Верховинською ЦРЛ видано Наказ № 146 за підписом головного лікаря ОСОБА_2 про скасування наказу № 64 від 18.07.2014 «Про звільнення ОСОБА_1О.». Начальнику відділу кадрів доручено занести запис до трудової книжки та ознайомити з наказом ОСОБА_1 (а.с. 23).

На а.с. 117-119 міститься копія трудової книжки позивача, де відсутній запис про скасування наказу про його звільнення.

На а.с. 120 наявна довідка про доходи позивача за березень, квітень 2014 року.

Згідно інформації з Управління державної казначейської служби України у Верховинському районі від № 1-09/76 від 21.04.2017 видатки на фактичне утримання та функціонування Верховинської ЦРЛ здійснюються безпосередньо розпорядником коштів Верховинською ЦРЛ (а.с. 121-122).

На а.с. 177-178 міститься розрахунок заробітної плати позивача за період з 10.05.2016 по 20.04.2017.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що з вини відповідача має місце затримка виконання рішення суду про поновлення позивача на роботі, оскільки вона є протиправною, то суд задовольнив вимоги ОСОБА_1 про стягнення із винної особи Верховинської ЦРЛ середнього заробітку за весь час затримки виконання рішення про поновлення на роботі з 10.05.2016 по 20.04.2017.

Апеляційний суд погоджується з таким рішенням і приймає до уваги наступне.

Відповідно до ч. 1, 3, 5 ст. 235 КЗпП України в разі звільнення без законних підстав працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, підлягає негайному виконанню.

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей обов'язковості і підлягає виконанню не з моменту набрання ним законної сили, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні.

Статтею 236 КЗпП України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу.

Як встановлено рішення суду від 07.05.2015 у повному обємі не виконано до сих пір через спір про те, який орган повинен це зробити: лікарня, райдержадміністрація чи районна рада.

Виплата заробітної плати у даному випадку проводиться із фондів юридичної особи Верховинської ЦРЛ, що підтверджується, зокрема, Статутом та Контрактом з головним лікарем (а.с.133 - 142).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (правова позиція ВС у справі № 6-608цс15) право на виконання рішення, яке виніс суд, є невідємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобовязання адміністративних органів виконувати рішення (наприклад, пункт 41 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року).

Обов'язковість рішень суду віднесена Конституцією України до основних засад судочинства (частина п'ята статті 124 Конституції України). Отже, з огляду на принцип загальнообов'язковості судових рішень за змістом статей 14, 367 ЦПК України судові рішення, які відповідно до закону підлягають негайному виконанню, є обов'язковими для виконання, зокрема, посадовими особами, від яких залежить реалізація прав особи, підтверджених судовим рішенням.

Розглядаючи це питання через призму положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та ст. 1 Додаткового Протоколу до Конвенції апеляційний суд вважає, що спір між районною радою та райдержадміністрацією щодо того хто буде призначати на посаду головного лікаря лікарні ніяк не повинно впливати на відновлення прав позивача.

Вищевикладене узгоджується із правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 01.07.2015 у справі №6-435цс15, яка в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для судів України.

За наведених обставин апеляційну скаргу належить відхилити, рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 209, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу головного лікаря Верховинської центральної районної лікарні відхилити.

Рішення Верховинського районного суду Івано-Франківської області віл 12 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий А.Ю. Малєєв

Судді: Я.Д. Горблянський

ОСОБА_3