АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі: Юрченко А.С.

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача СокуренкоНаталії Вікторівни, яка діє на підставі довіреності в інтересах Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів, виплату процентів та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

Справа №752/21292/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц-796/7513/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Мирошниченко О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою в якій просив стягнути з відповідача на користь позивача, за договором № SAMDN9894 від 20 вересня 2012 року: 601, 27 дол. США - сума вкладу; 200, 00 дол. США - поповнення вкладу; 82, 89 дол. США не нараховані відсотки за період з 20.03.2014 р. по 01.11.2015 р.; 7, 17 дол. США - не нараховані відсотки за період з 02.11.2015 р. по 10.01.2017 р.; 8 928, 29 дол. США - пеня у розмірі 3 % за кожен день прострочення на підставі частини п'ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за період з 02.11.2015 р. по 10.01.2017р. та 50, 75 дол. США - 3 % річних за період з 20.03.2014 р. по 10.01.2017 р. Всього: 9 955, 07 дол. США; стягнути з відповідача на користь позивача, за договором № SAMDN52510 від 19.12.2011 р.: 770, 00 євро - сума вкладу; 55, 82 євро - поповнення вкладу; 81, 18 євро - не нараховані відсотки за період з 20.03.2014 р. по 01.11.2015 р.; 9, 18 євро - не нараховані відсотки за період з 02.11.2015 р. по 10.01.2017 р.;11 107, 90 євро - пеня у розмірі 3 % за кожен день прострочення на підставі частини п'ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за період з 02.11.2015 р. по 10.01.2017р.; 65 євро - 3 % річних за період з 20.03.2014 р. по 10.01.2017 р., всього: 12 162, 02 євро; стягнути з відповідача на користь позивача, за картковим рахунком № НОМЕР_1: 25 750, 47 грн. - залишок на картковому рахунку № НОМЕР_1; 920, 67 грн. - 3 % річних за період з 02.11.2015 р. по 10.01.2017 р.; 17 394, 44 грн. - інфляційні збитки за період з 02.11.2015 р. по 10.01.2017р.. а всього: 44 065, 58 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що між ним та ПАТ «КБ «ПриватБанк» були укладені наступні договори: № SAMDN8517 (рахунок № НОМЕР_2), № SAMDN1331 (рахунок № НОМЕР_3), №SAMDNWFD600 (рахунок № НОМЕР_4), № SAMDNWFD200 (рахунок № НОМЕР_5), № SAMDNWFD400 (рахунок № НОМЕР_6), № SAMDN9894 (рахунок № НОМЕР_7) та № SAMDN7126 (рахунок № НОМЕР_8). Також позивач має в банку картковий рахунок № НОМЕР_1.

Навесні 2014 року, у зв'язку із припиненням функціонування банківських відділень відповідача на території АР Крим, рахунки позивача було безпідставно заблоковано відповідачем. Нарахування відсотків було припинено.

З метою отримання належних позивачу коштів та нарахованих по ним відсотків, позивач неодноразово звертався до відповідача із вимогами про розблокування рахунків, розірвання договорів та видачі коштів.

28 жовтня 2015 року, в Головному офісі ПАТ «КБ «ПриватБанк» (місто Дніпропетровськ, вулиця Набережна Перемоги, будинок 50) було зареєстровано заяву позивача про видачу коштів та нарахованих відсотків. Дана заява зареєстрована за вхідним номером 407241.

Відповіддю № 20.1.0.0.0/7-20151028/2333 від 09 листопада 2015 року, відповідач відмовив позивачу у його законному праві отримати належні йому кошти.

Відповідно до довідки № 3929161 від 12 травня 2014 року, загальний обсяг коштів на рахунках позивача становив: 350 251, 14 грн., 885, 97 дол. США та 898, 76 євро.

Неможливість отримання позивачем належних йому коштів вимусили позивача звернутися із позовом до суду.

Підчас судового розгляду, з метою підтвердження знаходження коштів позивача в банку, позивач звертався до суду із клопотаннями про витребування виписок про рух грошових коштів по рахунках позивача відкритих йому в банку. Дані клопотання судом були задоволені, але відповідач не надав запитану інформацію обґрунтовуючи це тим, що в нього відсутня будь-яка інформація відносно його клієнтів, які відкривали депозитні рахунки на території АР Крим та м. Севастополь.

На спростування даного твердження, представником позивача, було надано копію листа банка № 20.1.0.0.0/7-20160313/625 від 30.03.2016 р. (оригінал даного листа було оглянуто судом та представником Відповідача), із змісту якого вбачається, що у зв'язку із припиненням діяльності ПАТ КБ «ПриватБанк» на території АР Крим та м. Севастополь банком було внесені зміни в порядок обліку грошових коштів його «кримських» клієнтів, кошти стали обліковуватися на рахунках балансової групи «2903».

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 15 лютого 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3, за договором № SAMDN9894 від 20.09.2012 р.: 801, 27 дол. США - сума вкладу; 82, 89 дол. США не нараховані відсотки за період з 20.03.2014 р. по 01.11.2015 р.; 7, 17 дол. США - не нараховані відсотки за період з 02.11.2015 р. по 10.01.2017 р.; 8 928, 29 дол. США - пеня у розмірі 3 % за кожен день прострочення на підставі частини п'ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за період з 02.11.2015 р. по 10.01.2017р. та 50, 75 дол. США - 3 % річних за період з 20.03.2014 р. по 10.01.2017 р.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3, за договором № SAMDN52510 від 19.12.2011 р.: 825, 82 євро - сума вкладу; 81, 18 євро - не нараховані відсотки за період з 20.03.2014 р. по 01.11.2015 р.; 9, 18 євро - не нараховані відсотки за період з 02.11.2015 р. по 10.01.2017 р.; 11 107, 90 євро - пеня у розмірі 3 % за кожен день прострочення на підставі частини п'ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за період з 02.11.2015 р. по 10.01.2017р.; 65 євро - 3 % річних за період з 20.03.2014 р. по 10.01.2017 р., всього: 12 162, 02 євро.

Стягнуто з Відповідача на користь Позивача, за картковим рахунком № НОМЕР_1: 25 750, 47 грн. - залишок на картковому рахунку № НОМЕР_1; 920, 67 грн. - 3 % річних за період з 02.11.2015 р. по 10.01.2017 р.; 17 394, 44 грн. - інфляційні збитки за період з 02.11.2015 р. по 10.01.2017р.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь держави витрати зі сплати судового збору в розмірі 1378 гривень.

Не погоджуючись із заочним рішенням, представником відповідача Сокуренко Н.В., яка діє на підставі довіреності в інтересах ПАТ КБ «ПриватБанк», подано апеляційну скаргу, в якій вона просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В судове засідання сторони не з'явилися, про день та чс розгляду справи повідомлялися належним чином.

Колегія суддів враховує, що закон створює рівні умови для осіб, що володіють правом звернення до суду, зобов'язавши суд повідомляти цих осіб про час і місце розгляду справи.

Суд прийняв вичерпні заходи для повідомлення відповідача ПАТ «КБ «ПриватБанк» про час та місце розгляду справи, забезпечивши відповідачу можливість з'явитися до суду і захистити свої права.

За змістом ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права особа сама визначає обсяг своїх прав і обов'язків у цивільному процесі. Тому особа, визначивши свої права, реалізує їх на свій розсуд. Розпорядження своїми правами на розсуд особи є одним з основоположних принципів судочинства.

Враховуючи завдання судочинства, принцип правової визначеності, поширення загального правила, закріпленого в ч.1 ст.305 ЦПК України, відкладення судового розгляду у випадку неявки в судове засідання будь-кого з осіб, що беруть участь у справі, за відсутності відомостей про причини неявки в судове засідання не відповідало б конституційним цілям цивільного судочинства, що, у свою чергу, не дозволить розглядати судову процедуру в якості ефективного засобу правового захисту в тому сенсі, який закладений в ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст.ст. 7, 8 і 10 Загальної декларації прав людини і ст.14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.

За таких обставин, обставин колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача ПАТ «КБ «ПриватБанк» та представника позивача ОСОБА_3

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, 19 грудня 2011 р. між ОСОБА_3 та ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» укладена заява - договір про розміщення банківського вкладу № SAMDN52510. Відповідно до цієї заяви - договору позивачу було відкрито рахунок № НОМЕР_9, валюта вкладу євро, процентна ставка 6, 5 % річних, сума вкладу 770,00 євро, строк вкладу 6 місяців із подальшою автоматичною пролонгацією, з щомісячним нарахуванням відсотків.

Заява - договір на оформлення вкладу є документом, що підтверджує приєднання клієнта до загальних Умов та правила надання банківських послуг фізичних осіб в системі ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК», які розміщені на Інтернет - сторінці за адресою: https://privatbank.ua/terms/.

На виконання заяви - договору на оформлення вкладу № SAMDN52510 Позивач перерахував 19 грудня 2011 р. на рахунок № НОМЕР_9 770,00 євро

11 липня 2013 року позивач поповнив рахунок № НОМЕР_9 на 55, 82 євро.

20 вересня 2012 р. між ОСОБА_3 та ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» укладено договір про розміщення банківського вкладу № SAMDN9894.

Відповідно до даного договору позивачу було відкрито рахунок № НОМЕР_7, валюта вкладу долар США, процентна ставка 8, 5 % річних, сума вкладу 601,27 дол. США., строк вкладу 365 днів із подальшою автоматичною пролонгацією, з щомісячним нарахуванням відсотків.

На виконання договору № SAMDN9894 позивач перерахував 20 вересня 2012 року на рахунок № НОМЕР_7 601,27 дол. США.,

29 листопада 2013 року позивач поповнив рахунок № НОМЕР_7 на 200, 00 дол. США.

Позивачу в ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1. Відповідно до квитанції від 17 жовтня 2015 року залишок коштів на рахунку № НОМЕР_1 становить 25 750 гривень 47 копійок.

Оригінали: заяви - договору про розміщення банківського вкладу № SAMDN52510 від 19 грудня 2011 року, депозитного договору № SAMDN9894 від 20 вересня 2012 року, квитанцій про внесення коштів на рахунки відкриті за даними договорами та поповнення рахунків, оригінал квитанції від 17 жовтня 2015 року та пластикова картка № НОМЕР_1 були оглянуті судом перпшоїі інстанції в судовому засіданні 15 лютого 2017 року.

Судом встановлений факт звернення позивача до відповідача із заявою про видачу коштів та нарахованих відсотків та незадоволення відповідачем даної заяви.

За ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07 грудня 2000 року № 2121 - III вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12 липня 2001 року № 2664 - III, фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Частиною 1 статті 1058 ЦК України визначається: за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023 - XII визначає: споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника (пункт 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3).

Відповідно до частини п'ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023 - XII, у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі.

Аналіз наведених норм закону свідчить про те, що вкладник за договором депозиту є споживачем фінансових послуг, а банк їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, передбачену частиною п'ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-XII, а саме сплату пені у розмірі 3 % вартості послуги за кожний день прострочення.

Згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов'язання, яка має на меті окрім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов'язання, додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов'язання.

Окрім того, до моменту вчинення порушення пеня відіграє забезпечувальну функцію, і навпаки, з моменту порушення - являє собою міру відповідальності.

Саме до цього зводяться правові висновки, що викладені в постановах Верховного Суду України від 11 травня 2016 року по справі № 6 - 37 цс 16 та від 01 червня 2016 року № 2558 цс 15, які мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції, згідно з ч. 2 ст. 360 - 7 ЦПК України.

Сума основного боргу за договором № SAMDN9894 від 20.09.2012 р. становить 801, 27 дол. США

Не нараховані відсотки за період з 20.03.2014 р. по 01.11.2015 р.: 82, 89 дол. США

(601, 27*8,5%/365*592 = 82, 89)

Не нараховані відсотки за період з 02.11.2015 р. по 10.01.2017 р.: 7, 17 дол. США

(601,27*1%/365*435=7, 17)

Пеня у розмірі 3 % за кожен день прострочення на підставі частини п'ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за період з 02.11.2015 р. по 10.01.2017р. становить 8 928, 29 дол. США (601,27+ 82,89)*3%*435= 8 928, 29 дол. США

3 % річних за період з 20.03.2014 р. по 10.01.2017 р.: 50, 75 дол. США

(601,27*3%/365*1027= 50, 75)

Сума основного боргу за договором № SAMDN52510 від 19.12.2011 р. становить: 825, 82 євро

Не нараховані відсотки за період з 20.03.2014 р. по 01.11.2015 р.: 81, 18 евро

( 770*6,5%/365*592 = 81, 18)

Не нараховані відсотки за період з 02.11.2015 р. по 10.01.2017 р.: 9, 18 евро

(770*1%/365*435=9,18)

ВСЬОГО: 90, 36 євро

(81, 18+9, 18)

Пеня у розмірі 3 % за кожен день прострочення на підставі частини п'ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за період з 02.11.2015 р. по 10.01.2017р.: 11 107, 90 євро

(770+ 81,18)*3%*435=11 107,90)

3 % річних за період з 20.03.2014 р. по 10.01.2017 р.: 65 євро

Сума основного боргу за рахунком № НОМЕР_1 становить: 25 750, 47 грн.

3 % річних за період з 02.11.2015 р. по 10.01.2017 р.: 920, 67 грн.

(25 750,47*3%/365*435дней=920,67 грн.)

Інфляційні збитки за період з 02.11.2015 р. по 10.01.2017р.: 17 394, 44 грн.

(коефіцієнт інфляції за розрахований період становить 1,6755)

(101,9%*103,0%*143,3%*111,4%=167,55%)

25 750,47*1,6755-25 750,47 = 17 394,44 грн.)

Посилання представника відповідача на те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не повинен повертати депозит, оскільки кошти вносились у відділенні банку на території АР Крим, яка на даний період часу окупована, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки договори вкладу були укладені між позивачем ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк» як юридичною особою, місцезнаходження якої розташоване у м.Дніпропетровську.

Відповідно до ст.95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Відповідно до п. 5 Постанови Правління Національного Банку України від 06 травня 2014 року № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя», банки, в тому числі ПАТ КБ «Приватбанк», зобов'язані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Однак припинення діяльності філії не впливає на обсяг зобов'язань банку, оскільки договори, у тому числі банківського вкладу, укладаються з банком, а не з філією, яка відповідно до ч. 3 ст. 95 ЦК України та ч. 4 ст. 64 ГК України не є юридичною особою.

Статтею 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що банк відповідає за своїми зобов'язаннями всім своїм майном відповідно до законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 є громадянином України, його місце проживання зареєстроване у м. Києві з 05 вересня 201 року (а.с.10), що не може жодним чином впливати як на обсяг його прав як громадянина України, так і на визначені Конституцією України гарантії захисту прав громадян України, громадян інших держав та осіб без громадянства.

Як убачається з матеріалів справи, ПАТ КБ «ПриватБанк» порушив права позивача на вільне володіння та користування належними йому грошовими коштами, що є підставою для їх стягнення. Також ПАТ КБ «ПриватБанк» не спростувало доводів позивача про те, що між сторонами по справі були укладені зазначені договори банківського рахунку та вкладу, відкривалися відповідні рахунки за цими договорами, грошові кошти були зараховані до банку. Крім того, відповідачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження припинення відповідних зобов'язань у зв'язку з їх виконанням. Відповідачем не надано до суду доказів, з яких би вбачалося, що фінансові операції щодо видачі належних позивачу коштів обмежені за рішенням суду або зупинені в порядку, визначеному ст. 17 Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму», як такі, що можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

За встановлених обставин суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача Сокуренко Наталії Вікторівни, яка діє на підставі довіреності в інтересах Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - відхилити.

Заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: