АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1481/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_7 до приватного підприємства «Готельно-ресторанний комплекс «Апельсин», публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання договорів припиненими.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши представника ОСОБА_7 ОСОБА_8, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

02 грудня 2016 року ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до ПП «ГРК «Апельсин», ПАТ «Дельта Банк» про визнання договорів припиненими.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 31 жовтня 2008 року з метою надання забезпечення виконання зобовязань ПП «ГРК «Апельсин» перед ПАТ «Кредитпромбанк» за кредитними договорами, між ОСОБА_7 та ПП «ГРК «Апельсин» був укладений договір про надання поручительських послуг, відповідно до якого, він погодився на безоплатній основі виступити поручителем перед ПАТ «Кредитпромбанк» за зобовязаннями ПП «ГРК «Апельсин».

18 лютого 2009 року між ПП «ГРК «Апельсин» та ПАТ «Кредитпромбанк» був укладений кредитний договір 49.8.3/01/2009-КЛТ, відповідно до умов якого, ПАТ «Кредитпромбанк» зобовязався надати ПП «ГРК «Апельсин» кредит в межах загальної суми 2 500 000 грн.

Вказує, що відповідно до п. 3.4.5. кредитного договору, повне погашення заборгованості за кредитом мало відбутись не пізніше 17 лютого 2012 року.

18 лютого 2009 року між позивачем та ПАТ «Кредитпромбанк» було укладено договір поруки № 49.8.3/01/ПК03/09-КЛТ, згідно з яким він зобовязався солідарно відповідати перед ПАТ «Кредитпромбанк» за своєчасне та повне виконання зобовязань ПП «ГРК «Апельсин» за кредитним договором.

Позивач вказує, що зі змісту договору поруки вбачається, що строк припинення поруки не встановлений, тому згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, настання строку виконання зобов'язання в повному обсязі або у зв'язку з застосуванням права на повернення кредиту достроково не пред'явить вимог поручителя.

Таким чином, враховуючи те, що строком повернення кредиту по кредитному договору визначено 17 лютого 2012 року, ПАТ «Кредитпромбанк» мав право предявити до позивача вимоги як до поручителя, не пізніше 18 серпня 2012 року.

Вказує, що ПАТ «Кредитпромбанк» не предявляв до нього вимог щодо погашення кредитних заборгованостей ПП «ГРК «Апельсин», що свідчить про припинення відповідних договорів поруки.

Просив суд визнати договір про надання поручительських послуг від 30 жовтня 2008 року, укладений між ОСОБА_7 та ПП «ГРК «Апельсин» та договір поруки № 49.8.3/01/ПК03/09-КЛТ від 18 лютого 2009 року, укладений між ОСОБА_7 та ВАТ «Кредитпромбанк» припиненими з 18 серпня 2012 року.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 квітня 2017 року до участі в справі залучено ПАТ «Дельта Банк» в якості процесуального правонаступника ПАТ «Кредитпромбанк».

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 травня 2017 року позов ОСОБА_7 про визнання договорів припиненими задоволено.

Визнано договір про надання поручительських послуг від 30 жовтня 2008 року, укладений між ОСОБА_7 та ПП «ГРК «Апельсин» та договір поруки № 49.8.3/01/ПК03/09-КЛТ від 18 лютого 2009 року, укладений між ОСОБА_7 та ВАТ «Кредитпромбанк» припиненими з 18 серпня 2012 року.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Дельта Банк» - ОСОБА_6 просить скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 квітня 2017 року в частині визнання припиненим з 18 серпня 2012 року договору поруки № 49.8.3/01/ПК03/09-КЛТ від 18 лютого 2009 року, укладеного між ОСОБА_7 та ВАТ «Кредитпромбанк», як незаконне та ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до відхилення з слідуючих підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ст. 213 ЦПК України вказує, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Статтею 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед значення. Суд оцінює належність, допустимість достовірності кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_7, суд першої інстанції, прийшов до висновку, що відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, Банк повинен був протягом шести місяців, тобто до 17 серпня 2012 року предявити вимогу до поручителя, чого зроблено не було, а тому порука за договором про надання поручительських послуг від 30 жовтня 2008 року, укладеним між ОСОБА_7 та ПП «ГРК «Апельсин» та договором поруки № 49.8.3/01/ПК03/09-КЛТ від 18 лютого 2009 року, укладеним між ОСОБА_7 та ВАТ «Кредитпромбанк» є припиненою з 18 серпня 2012 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 травня 2017 року в частині визнання договору про надання поручительських послуг від 30 жовтня 2008 року, укладений між ОСОБА_7 та Приватним підприємством «Готельно-ресторанний комплекс «Апельсин» припиненим з 18 серпня 2012 року сторонами не оскаржується, тому не переглядається у цій частині колегією суддів в цивільному порядку на предмет законності і обґрунтованості.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно з ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк(термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Відповідно до вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Встановлено, що 18 лютого 2009 року між ВАТ «Кредитпромбанк», правонаступником якого є ПАТ «Кредитпромбанк» та ПП Готельно-ресторанний комплекс «Апельсин» був укладений кредитний договір №49.8.3/01/2009-КЛТ (а.с. 3-6).

Пунктом 1.1. договору передбачено, що цим договором встановлюється процедура та умови надання банком у майбутньому кредитів (траншів) позичальнику в межах загальної суми 2 500 000 грн.

Пунктом 3.4.5. кредитного договору передбачено, що позичальник зобовязаний повністю погасити заборгованість за кредитами у терміни, визначені відповідними додатковими угодами, але у будь-якому випадку не пізніше 17 лютого 2012 року.

У забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ВАТ «Кредитпромбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Кредитпромбанк») та ОСОБА_7 було укладено договір поруки № 49.8.3/01/ПК 03/09-КЛТ від 18 лютого 2009 року (а.с. 8).

Відповідно до п. 1.1. договору поруки, поручитель зобовязався солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобовязань позичальника за кредитним договором.

Пунктом 1.3. договору поруки визначено, що поручитель бере на себе зобовязання відповідати перед банком у тому ж обсязі, на тих же умовах та в ті ж строки, що і позичальник.

27 вересня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та АТ «Дельта Банк» був укладений договір про купівлі-продажу прав вимоги, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9, зареєстровано в реєстрі за № 2466 (а.с. 49-54).

Відповідно до п.1.1 Договору право вимоги означає всі права вимоги (як існуючі, так і майбутні, як наявні, так і умовні) продавця у якості кредитора до позичальника за кредитними договорами, а також всі права вимоги продавця до осіб, які надали забезпечення, за договором забезпечення, включаючи будь-які та всі права вимоги та засоби захисту прав, які доступні продавцю щодо виконання позичальником та/або особами, які надали забезпечення, будь-яких своїх обовязків за кредитним договором та договорами забезпечення.

Відповідно до п.2.1 цього Договору, продавець цим погоджується продати (відступити) права вимоги та передати їх покупцю, а покупець цим погоджується купити права вимоги, прийняти їх та сплатити загальну купівельну ціну.

Пунктом 7.1 Договору передбачено, що цей Договір набуває чинності у момент його підписання сторонами та нотаріального посвідчення і залишатиметься чинним до моменту виконання сторонами своїх зобовязань за ним у повному обсязі.

Відповідно до Додатку №1 до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 27 вересня 2013 року право вимоги за кредитним договором № 49.8.3/01/2009-КЛТ від 23 серпня 2007 року з усіма змінами та доповненнями до них, перейшло до ПАТ «ДельтаБанк» (а.с. 57).

Таким чином, ПАТ «ДельтаБанк» набув право вимоги до ОСОБА_7 за договором поруки № 49.8.3/01/ПК 03/09-КЛТ від 18 лютого 2009 року.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 квітня 2017 року до участі в справі залучено ПАТ «ОСОБА_9 банк» в якості процесуального правонаступника ПАТ «Кредитпромбанк» (а.с 116).

Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до ч.1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець повязує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч.2 ст. 251 та ч.2 ст. 252 ЦК України).

З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 4.1) про його дію до повного виконання боржником своїх зобовязань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч.1 ст. 251 та ч.1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі слід застосувати норми ч.4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Отже, порука це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, сплив цього строку припиняє субєктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов'язання має бути пред'явлено в межах строку дії поруки (6 місяців).

Так, у даній справі, договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного виконання позичальником або поручителем своїх обовязків, передбачених основним зобовязанням.

Отже, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобовязань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, а тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячний строк для предявлення вимоги до поручителів повинен обраховуватись з дня настання строку виконання основного зобовязання, що визначений кредитним договором №49.8.3/01/2009-КЛТ від 18 лютого 2009 року не пізніше 17 лютого 2012 року.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що Банк повинен був протягом шести місяців, тобто до 17 серпня 2012 року предявити вимогу до поручителя, чого зроблено не було, а тому договір поруки № 49.8.3/01/ПК03/09-КЛТ від 18 лютого 2009 року, укладеним між ОСОБА_7 та ВАТ «Кредитпромбанк» є припиненим з 18 серпня 2012 року.

Отже, позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що позов до поручителя подано з пропуском встановленого шестимісячного строку.

Даний висновок відповідає правовим позиціям, які викладені в постановах Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6- 53 цс 14, від 21 січня 2015 року у справі № 6-190 цс14, від 11 листопада 2015 року у справі № 6-2056цс15.

Посилаючись на викладене, колегія суддів вбачає, що враховуючи ті факти, що в договорі поруки не встановлено строку поруки; з моменту предявлення банком вимоги дострокового погашення кредиту пройшло більше ніж шість місяців та те, що протягом того часу до позивача не було пред'явлено вимоги банком, то в силу ч. 4 ст. 559 ЦК України порука, за спірним договором, є припиненою з 18 серпня 2012 року.

Представник ПАТ «Дельта Банк» в ході розгляду справи заперечення на позовну заяву ОСОБА_7, в якому заявив клопотання про застосування строків позовної давності (а.с. 121-125).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, 18 лютого 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ПП ГРК Апельсин про стягнення заборгованості за кредитними договорами

№ 49.8.3/01/2009-КЛТ від 18 лютого 2009 року у розмірі 10 878 964 грн. 35 коп.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що трирічний строк позовної давності слід рахувати з 18 лютого 2014 року. Отже, з позовом до суду позивач звернувся 02 грудня 2016 року в межах строку позовної давності.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з положень ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно застосовано норми матеріального та процесуального права та ухвалено рішення з додержанням положень чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються були предметом дослідження колегії суддів і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_7 до приватного підприємства «Готельно-ресторанний комплекс «Апельсин», публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання договорів припиненими залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :