Справа № 415/1362/17
Провадження № 2/415/780/17
УХВАЛА

щодо вирішення питання про забезпечення позову

18.10.17 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Коваленко Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Данько Л.С.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лисичанську заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування витрат, понесених на встановлення межової споруди, -

ВСТАНОВИВ:

До Лисичанського міського суду Луганської області звернувся позивачОСОБА_1 із позовною заявою до ОСОБА_3 про відшкодування витрат, понесених на встановлення межової споруди.

З метою забезпечення позову, позивач 18.10.2017 року подав заяву, в якій просить суд вжити заходів по забезпеченню позову у вигляді накладення арешту на належне відповідачу майно у межах ціни позову.

В обґрунтування вказаної заяви позивач зазначає, що позовні вимоги ґрунтуються на вартості витрачених позивачем матеріалів, а також витрат на їх транспортування і є співмірними з вартістю нерухомого майна відповідача, яке знаходиться за адресою: м. Лисичанськ, вул. К. Маркса, 156. Як відомо зі слів відповідача, він має намір у найближчий час продати зазначене вище нерухоме майно. Враховуючи викладене, позивач не виключає можливості відчуження відповідачем нерухомого майна, з метою ухилення від компенсації витрат понесених позивачем на встановлення межової споруди.

В судовому засіданні позивач підтримав вказане клопотання.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення вищевказаного клопотання.

Заслухавши дуку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, обґрунтування заяви, суд знаходить клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення позову таким, що не підлягає задоволенню.

При цьому суд виходить з наступного.

Як визначено у ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.152 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Суд зазначає, що згідно п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Суд зазначає, що позивачем не доведено існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, або те, що захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Крім того, позивачем не було надано доказів того, що можливий продаж відповідачем майна, яке знаходиться за адресою: м. Лисичанськ, вул. К. Маркса, 156 призведе до ситуації, за якої у відповідача не буде іншого майна за рахунок якого можливо виконати рішення суду.

Суд також звертає увагу на те, що позивачем не додано переконливих доказів того, що станом на час розгляду справи майно, яке знаходиться за адресою: м. Лисичанськ, вул. К. Маркса, 156 належить саме відповідачу ОСОБА_3 і вказана особа є єдиним власником майна. Матеріали справи таких доказів також не містять.

Суд також зазначає, що позивач просить накласти арешт (заборону на відчуження) на майно ОСОБА_3, проте у прохальній частині заяви не конкретизує на яке саме майно ОСОБА_3 слід накласти арешт (вид майна, адреса розташування майна, тощо) і якою є орієнтовна вартість такого майна, оскілько частиною 3 ст. 152 ЦПК передбачено, що види забезпечення позову мають бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Таким чином, суд позбавлений можливості перевірити вартість майна на яке позивач просить накласти арешт на предмет співрозмірності із заявленими позовними вимогами.

Отже, розглянувши клопотання про вжиття заходів забезпечення позову, зважаючи на фактичні обставини справи, враховуючи інтереси як позивача так і відповідача, суд вважає, що в задоволенні клопотання необхідно відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 151-153, 210, 293 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування витрат, понесених на встановлення межової споруди залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений 23 жовтня 2017 року.

Суддя Н.В. Коваленко