АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
Справа № 689/1157/16-ц
Проваджння № 22-ц/792/1869/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області в складі:

головуючого судді - Гринчука Р.С.,

суддів: Грох Л.М., Костенка А.М.,

секретар - Задвірний В.І.,

з участю апелянта, представника позивача,

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, визнання недійсним договору, визнання права власності з апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 8 вересня 2017 року, ухвалене суддею Баськовим М.М. в приміщенні Ярмолинецького районного суду Хмельницької області,

встановила:

В червні 2016 року ОСОБА_1 звернулася в суд зі зміненими під час судового розгляду позовними вимогами про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля ВАЗ 21121, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_2, у формі довідки-рахунку № ААЕ425503 від 08.09.2015 року, відповідно до якого ОСОБА_2 продав автомобіль ОСОБА_3; визнати за нею право власності на 1/2 частину транспортного засобу; стягнути з ОСОБА_2 на її користь половину вартості автомобіля розмірі 42434,50 грн.

На обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що під час перебування у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 ними за спільні кошти було придбано спірний автомобіль, який відповідач без її відома та згоди продав ОСОБА_3, а кошти віл реалізації транспортного засобу використав виключно для особистих потреб.

Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 8 вересня 2017 року позов було задоволено частково. Проведено розподіл спільного майна ОСОБА_2 та ОСОБА_1, припинено право власності ОСОБА_1 на 1/2 автомобіля ВАЗ 21121, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_2, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 42825 грн. в рахунок компенсації 1/2 вказаного автомобіля. В решті позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1751,20 грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

На обґрунтування доводів скарги апелянт зазначив, що суд невірно встановив обставини справи, не врахував, що спірний автомобіль був придбаний за кредитні кошти, особисто ним отримані та згодом виплачені за позичені у його матері кошти, продаж автомобіля було здійснено за спільним рішенням його та позивача, отримані від продажу транспортного засобу кошти були витрачені в інтересах сім'ї, на сплату грошової позики. Є необґрунтованим висновок експерта, оскільки визначена ним вартість спірного автомобіля в розмірі 85750 грн. є значно завищеною. Апелянт також вказав на непідсудність справи Ярмолинецькому районному суду, оскільки матір позивача займає посаду народного засідателя цього суду, що вплинуло на об'єктивність та неупередженість суду при розгляді цієї справи.

В суді апелянт підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив, підтримав рішення суду в повному об'ємі.

Заслухавши учасників процесу та перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом вірно з'ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.07.2001 року по 15.09.2016 року.

23.06.2006 року ОСОБА_2 за отримані у кредит кошти придбав автомобіль ВАЗ 21121, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2006 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_2.

08.09.2015 року цей автомобіль був проданий ОСОБА_2 ОСОБА_3 за 72000 грн.

Частково задовольняючи позов суд виходив з того, що оскільки транспортний засіб є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, тому його відчуження одним з подружжя, ОСОБА_2 без згоди іншого подружжя, ОСОБА_1 є незаконним і половину вартості автомобіля, яка визначена шляхом експертного дослідження, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Такий висновок суду слід визнати правильним.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружинин та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. (ст. 70 СК України).

Згідно ч. 3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім"ї, то гроші, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частина 4 статті 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім"ї, створює обов'язки для другого з подружжя. Якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім"ї.

У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім"ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Таким чином, один із подружжя може вимагати від іншого із подружжя 1/2 частину вартості майна, яке відчужене в період зареєстрованого шлюбу між ними у тому випадку, зокрема якщо один із них здійснив його відчуження проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім"ї чи не на її потреби.

Вказане узгоджується із роз'ясненнями, які містяться в п. 30 постанови Пленуму ВСУ №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляд справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», відповідно до яких у випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Відповідна правова позиція міститься у постанові Верхового Суду України №6-486цс16 від 27.04.2016 року.

Визначаючи розмір грошової компенсації 1/2 частини вартості спірного автомобіля, суд обґрунтовано виходив із середньої ринкової вартості такого автомобіля на дату оцінки, яка була проведена судовим експертом 16.03.2017 року, без огляду транспортного засобу та визначена в розмірі 85 750 грн., 1/2 частина становитиме 42 875 грн.

Однак в мотивувальній та резолютивній частинах рішення судом допущена арифметична помилка, оскільки визначено вартість 1/2 частини транспортного засобу в розмірі 42 825 грн. Судом першої інстанції необхідно усунути вказане порушення в порядку ст. 219 ЦПК України.

Доводи апелянта про те, що спірний автомобіль був придбаний за його особисті кошти, які не є спільними коштами подружжя, за попереднім погодженням з позивачем до уваги приймати не слід, оскільки на їх підтвердження сторона не надала належних та допустимих доказів, як того вимагають ст.ст. 58, 59, 60 ЦПК України.

В той же час ОСОБА_2 не спростовано об'єктивні дані, які свідчать про придбання автомобіля під час перебування у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1, за кошти, які були отримані ним в порядку банківського кредитування, на підставі кредитного договору від 27.06.2006 року. Відповідно до умов вказаного договору кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 38335,50 грн. був наданий на строк з 27.06.2006 року по 26.06.2010 року і повністю сплачений до закінчення строку його дії, тобто під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, за їх спільні кошти.

На спростування цих обставин сторона апелянта не подала доказів.

Незгода з висновком експерта щодо ринкової вартості транспортного засобу є також необґрунтованою, оскільки доводи, наведені ОСОБА_2 на спростування експертизи, не були підтверджені об'єктивними даними. Посилання апелянта на ту обставину, що в 2006 році спірний автомобіль був придбаний за 45100 грн. не спростовує висновку експерта про те, що його середня ринкова вартість складає 85750 грн.

Не випливає на законність оскаржуваного рішення також і та обставина, що матір позивача, ОСОБА_4 займає посаду народного засідателя Ярмолинецького районного суду Хмельницької області, оскільки це не є підставою для зміни підсудності та передачі справи до іншого суду (ст.ст. 107-116 ЦПК України в редакції, чинній на дату ухвалення рішення суду). При цьому слід зауважити, що за наявності підстав, передбачених ст. ст. 20, 21 ЦПК України в редакції, чинній на дату ухвалення рішення суду, судді може бути заявлений відвід в порядку, передбаченому ст. 23 ЦПК України в цій же редакції. В даній справі відводів головуючому судді заявлено не було.

Розподіл судових витрат між сторонами проведений судом з дотриманням вимог ст. 88 ЦПК України в редакції, яка діяла на дату ухвалення рішення суду.

Не спростовують висновків суду першої інстанції й інші доводи апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтуються на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для їх скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 8 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий /підпис/ Судді /підписи/

Повна постанова складена 27.12.2017 року.

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Р.С. Гринчук

Категорія № 48