Справа № 365/15/17-ц Головуючий у І інстанції Денисенко Н. О.
Провадження № 22-ц/780/3182/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 38 10.07.2017
УХВАЛА

Іменем України

10 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді:ОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
за участю секретаряОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Згурівського районного суду Київської області від 21 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2017 року позивач звернулась до суду із позовом про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що 14 вересня 2008 року помер її батько ОСОБА_7 Спадкова справа відкрита. Спадщину прийняла ОСОБА_6, а ОСОБА_8 відмовилась від прийняття своєї частки у спадщині на користь останньої. Вона не підтримує стосунки із ОСОБА_6, тому не має змоги отримати згоди останньої на прийняття нею спадщини. До складу спадщини входить право на земельну частку (пай), яка розташована на території Аркадіївської сільської ради Згурівського району Київської області та перебуває в оренді у третіх осіб. Вона отримує орендну плату та вважала, що прийняла спадщину. Про обовязкову подачу заяви про прийняття спадщини вона дізналася в грудні 2016 року при зверненні до нотаріальної контори, де їй було відмовлено в оформленні спадщини з підстав пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини та відсутності згоди інших спадкоємців на прийняття нею спадщини. Цей строк вона пропустила з поважних причин, так як у жовтні 2008 року зламала руку, тривалий час лікувалась та не могла пересуватися без сторонньої допомоги. Крім того, її дочка має незадовільний стан здоровя і вона змушена була здійснювати догляд за нею та онукою.

Тому просила визначити їй додатковий строк три місяці, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7, як пропущений з поважних причин та не застосовувати до відповідача положення ст. 88 ЦПК України.

Рішенням Згурівського районного суду Київської області від 21 квітня 2017 року в позові ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування та неправильність встановлення судом обставин, порушення застосування судом норм законодавства, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідачки, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції згідно ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є спадкоємцями за законом першої черги померлого 14 вересня 2008 року ОСОБА_7 Спадкова справа відкрита. ОСОБА_6 прийняла спадщину у встановленому законом порядку. ОСОБА_8 дружина померлого, яка померла 3 березня 2010 року, відмовилась від прийняття спадщини на користь ОСОБА_6

До складу спадкового майна входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,8514 га, розташована на території Аркадіївської сільської ради Згурівського району Київської області, яка належала померлому на підставі Державного акта серії ЯЕ № 981711 та грошові вклади (а.с. 44-56, 103-104 копії спадкової справи та Державного акта).

Позивач на час відкриття спадщини із спадкоємцем не проживала. У встановлений законом строк не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, звернулася із такою заявою 13.12.2016, тобто після спливу 8 років.

У зв'язку із пропуском встановленого законом шестимісячного строку їй було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с.56).

Із наданої позивачем довідки від 13.10.2008 року вбачається, що вона мала перелом лівої променевої кістки. Проте не підтвердила тривалості та безперервності своєї хвороби впродовж шестимісячного строку (а.с.12 копія довідки), як не підтвердила й необхідності здійснення постійного догляду за дочкою, яка була прооперована у 2007 році та вподальшому з жовтня 2009 року знаходилась на лікуванні у медичних закладах. Чоловік позивача перебував на лікуванні з 2011 року (а.с.13-15, 16-18, 108 копії виписок із історії хвороби).

Відмовляючи в задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що позивач у встановлений законом строк не звернулась із заявою про прийняття спадщини без поважних причин, оскільки зазначені нею причини пропуску строку не пов'язані з об'єктивними та істотними труднощами для неї. При цьому суд зазначав, що хоча позивач і перебувала на лікуванні в жовтні 2008 року, проте не надала жодного належного та допустимого доказу на підтвердження тих обставин, що хвороба тривала протягом усього строку передбаченого законодавством для прийняття спадщини, і що саме у цей період вона мала об»єктивні та непереборні обставини, які заважали їй скористатися своїм правом. У той час, вона була особою працездатного віку, перебувала у трудових відносинах і працювала в поліклініці на посаді медичної сестри.

Судова колегія погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції виходячи із наступного.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Як роз"яснено в п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", особа, яка не прийняла спадщину в установлений строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій (абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року).

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови (п. 2 узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»).

З матеріалів справи вбачається, що позивач 13.10.2008 року мала перелом лівої променевої кістки. Проте не підтвердила тривалості та безперервності своєї хвороби впродовж шестимісячного строку (а.с.12 копія довідки).

Крім того, з поданих позивачем доказів видно, що дочка позивачки була прооперована у 2007 році та вподальшому з жовтня 2009 року знаходилась на лікуванні у медичних закладах.

Чоловік позивача перебував на лікуванні з 2011 року (а.с.13-15, 16-18, 108 копії виписок із історії хвороби).

Докази необхідності здійснення постійного догляду за членами родини в період з 14 вересня 2008 року по 14 березня 2009 року в матеріалах справи відсутні.

Судова колегія погоджується із тим, що тяжкий психологічний стан, юридична необізнаність, поганий стан здоров»я, потреба у догляду за іншими особами вимагають додаткових сил і можуть вносити певні корективи у можливість розпоряджатись своїм часом.

Однак, в розумінні ст. 1272 ЦК України ці обставини не можуть бути визнані судом такими, що створювали непереборні труднощі спадкоємцям для вчасного подання заяви про прийняття спадщини, тобто не можуть бути визнані поважними причинами.

Аналізуючи норми чинного законодавства, вбачається, що заява про прийняття спадщини має бути виконана (написана) спадкоємцем особисто, однак подана може бути безпосередньо спадкоємцем до нотаріуса або направлена йому засобами поштового зв'язку, при цьому справжність підпису спадкоємця може бути посвідчена нотаріально або не посвідчена нотаріально. Відсутня і заборона того, що така заява не може бути доставлена до нотаріуса представником спадкоємця, оскільки заборона стосується лише написання такої заяви представником від імені спадкоємця.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову, так як в судовому засіданні не доведено, що встановлений законом строк на звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини пропущений позивачем з поважних причин, оскільки зазначені нею причини пропуску строку не можуть бути визнані поважними у розумінні ст. 1272 ЦК України, і не пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами, які б перешкоджали їй у встановлений законом шестимісячний строк звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Отже, постановляючи рішення, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову, тому колегія суддів, відповідно до ст. 303 ЦПК України, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Згурівського районного суду Київської області від 21 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: Ю.О. Матвієнко

ОСОБА_3