АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2334/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 50 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

за участю:

відповідача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 26 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що навчається,-

в с т а н о в и л а :

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що з в даний час вона навчається має тяжкий матеріальний стан і потребує матеріальної допомоги на період навчання.

А тому, просила суд стягувати з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, аліменти на її користь у розмірі 900 грн. щомісячно починаючи стягнення з 21.08.2017 року на період навчання в Черкаському національному університету імені ОСОБА_8 без врахування часу канікул, визначених навчальними планами, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 віку двадцяти трьох років. Позивачка також просить суд з відповідача понесені судові витрати за надану правову допомогу в сумі 300 грн. при складанні позовної заяви.

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 26 жовтня 2017 року позов задоволено частково. Вирішено стягувати з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, аліменти на користь ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 ідентифікаційний номер НОМЕР_2 у розмірі 700 грн. щомісячно починаючи стягнення з 21.08.2017 року на період навчання в Черкаському національному університету імені ОСОБА_8 без врахування часу канікул, визначених навчальними планами, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 віку двадцяти трьох років.

В іншій частині позову ОСОБА_7 - відмовлено.

ОСОБА_7 в частині стягнення судових витрат за надану правову допомогу в сумі 300 грн. з ОСОБА_6- відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_6 640 грн. судового збору за розгляд справи в суді.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що судом першої інстанції не враховано всі обставини, що мають істотне значення для справи, вважає його незаконним, необґрунтованим і просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення , яким відмовити в задоволенні позовом ОСОБА_7.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на період навчання в розмірі 700 грн. щомісячно , суд першої інстанції виходив із того, що саме такий розмір аліментів буде обґрунтованим та справедливим.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає, що, встановивши дійсні обставини справи, суд дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалив у справі законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого, колегія суддів не вбачає, виходячи з наступного.

Колегією суддів встановлено, що відповідач є батьком ОСОБА_7, 17 квітня 1999 року, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.7).

В даний час ОСОБА_7 є повнолітньою та навчається на 1-му курсі денного відділення Черкаського національного університету імені ОСОБА_8, що підтверджується довідкою 29.09.2016 року (а.с.6).

Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Статтею 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до розяснень постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» суд першої інстанції правильно встановив юридичний факт досягнення повноліття та звернув увагу, що обовязок сплачувати аліменти батьками після досягнення дитиною 18 років виникає незалежно від форм навчання.

Отже, як підтверджено наданими матеріалами справи і колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачка ОСОБА_7 досягла повноліття, навчаєтьєя у Черкаському національному університету імені ОСОБА_8 , у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, стягнення якої до того ж передбачена чинним законодавством, а відповідач маж можливість надавати таку допомогу.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів, колегія суддів також погоджується з правильною оцінкою районним судом і вважає, що аліменти присуджені в розмірі 700 грн. до стягнення із врахуванням засад розумності, виваженості та справедливості.

При цьому колегія суддів відхиляє апеляційні доводи з посиланням на відсутність працевлаштування у відповідача, оскільки указана обставина, враховуючи його молодий вік та належний стан здоровя не є перешкодою для пошуку роботи та виконання обовязку по утриманню дитини, який встановлено ст.199 СК України.

У аспекті викладеного вище, колегія суддів констатує, що апелянтом не надано суду доказів того, що існують такі обставини, які обєктивно свідчать про неможливість сплати апелянтом аліментів на утримання дитини.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та були предметом розгляду в суді першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів апеляційну скаргу відхиляє, а рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 26 жовтня 2017 року в даній справі залишає без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 26 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що навчається залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :