Справа № 668/3716/16-ц
05.07.2017 року Херсонській міський суд Херсонської області у складі:
головуючої судді Дорошинської В.Е.
за участі секретаря Філіпенко І.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності особи на частку у спільному майні,-
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд припинити право власності ОСОБА_2 на 18/100 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_1 право власності на 18/100 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є власником 82/100 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на підставі рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 14.06.1995 року. Відповідач є власником 18/100 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на підставі рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 14.06.1995 року.
З 1995 року позивач особисто несе тягар утримання належного їм з відповідачем нерухомого майна. А також протягом останніх двадцяти років за власний рахунок три рази здійснював ремонт у житловому будинку, а у деяких приміщеннях будинку - і того більше.
Отже, позивачем здійснено витрати на оплату робіт та купівлю матеріалів і обладнання для покращення згаданого житлового будинку на суму 124 357 грн.
Позивач зі своєю родиною, яка складається із дружини, сина, невістки та онуків, зареєстровані та проживають у належному позивачеві домоволодінні. Відповідач із моменту набуття права власності жодного дня не проживала в спірному будинку та не була зареєстрована.
Підсумовуючи усе вищенаведене, позивач зобов'язується сплатити відповідачеві вартість належної їй частки у праві спільної власності, що буде встановлена висновком судової будівельно-технічної експертизи, з урахуванням вартості здійсненних позивачем поліпшень.
Представник позивача надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд позов задовольнити у повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не з'явилась, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причину неявки суд не сповістила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч.2 ст.355 ЦК України майно може належати особам на праві
спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.
Відповідно до ч. 1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із
визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою
Судом встановлено, що позивач є власником 82/100 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на підставі рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 14.06.1995 року. Відповідач є власником 18/100 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на підставі рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 14.06.1995 року.
Відповідно до ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
Згідно практики Верховного Суду України для вирішення питання про припинення права особи на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників наявність усіх чотирьох умов, зазначених в ч.1 ст. 365 ЦК України, в їх сукупності не є необхідністю, оскільки ці умови є вичерпним переліком підстав, за наявності будь-якої з них можливо вирішення судом питання про припинення права на частку в загальному майні, і кожен з чотирьох випадків може бути самостійною підставою для звернення до суду.
Під час вирішення спору між сторонами щодо права власності на згадане домоволодіння, було проведено судову будівельно-технічну експертизу, якою зафіксовано технічний стан як житлового будинку, так і надвірних будівель та споруд. А також, довідкою-характеристикою, виданою 17.11.1993 року зафіксовано вартість згаданого нерухомого майна, а також визначено
відсоток зносу, що на той час становив - 30 %.
З 1995 року позивач особисто несе тягар утримання належного їм з відповідачем нерухомого майна. А також протягом останніх двадцяти років за власний рахунок три рази здійснював ремонт у житловому будинку, а у деяких приміщеннях будинку - і того більше.
Загалом, позивачем придбано будівельних матеріалів, сантехніки, газового обладнання, електрообладнання, та оплачено їх встановлення і монтування на загальну суму 124 357 грн., що засвідчується відповідними квитанціями та чеками.
Таким чином, суд вважає можливим визначити вартість належної відповідачеві частки із урахуванням збільшення загальної вартості спірного майна, що мало місце за рахунок здійснення невід'ємних поліпшень.
Позивач зі своєю родиною, яка складається із дружини, сина, невістки та онуків, зареєстровані та проживають у належному позивачеві домоволодінні, про що свідчать відомості будинкової книги.
Відповідач у будинку не проживає та не зареєстрована у ньому, про що свідчить довідка № 48, видана головою квартального комітету № 12 від 26.02.2016 року.
Згідно висновку судового експерта №21 від 06.02.2017 року, розподіл житлового будинку в частках 82/100 та 18/100 у відповідності до вимог норм ДБН не є можливим.
З 1995 року відповідач не намагалася реалізувати своє право на користування та володіння належним їй майном, а саме 18/100 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Отже, припинення права власності на 18/100 частин спірного домоволодіння не завдасть істотної шкоди інтересам позивача.
Відповідно до ч. 2 ст. 365 ЦК України, суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
Оскільки спірне майно є неподільною річчю, а також спільне володіння співвласниками є неможливим, суд вважає, що є законні підстави для звернення позивача до суду із позовними вимогами до відповідача про припинення його права власності на частку у спільному майні.
Враховуючи вищенаведене, оскільки позивачем виконано вимоги ч. 2 ст. 365 ЦК України та внесено грошові кошти на депозитний рахунок суду, суд вважає, позов законним обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 255, 356, 365 ЦК України, ст.ст. 5-11, 60, 208, 209, 212-215, 224-226, 294 ЦПК України, суд-
Припинити право власності ОСОБА_2 на 18/100 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 18/100 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів через суд першої інстанції до Апеляційного суду Херсонської області.
Суддя В.Е. Дорошинська