Єдиний унікальний номер 243/2131/17 Номер провадження 22-ц/775/1790/2017
Головуючий у 1-ій інстанції Пронін С.Г. Єдиний унікальний номер 243/2131/17
Доповідач Папоян В.В. Номер провадження 22-ц/775/1790/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2017 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді: Папоян В.В.

суддів: Біляєвої О.М., Кішкіної І.В.,

за участю секретаря Глушка С.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 07 вересня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором в обґрунтування якого зазначав, що 24 грудня 2008 року між сторонами був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 10 700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, але відповідачем порушуються зобов'язання за кредитним договором внаслідок чого станом на 31.01.2017 року виникла заборгованість у розмірі 70 960,36 грн., яка складається із заборгованості за кредитом, процентами, пенею та комісією та штрафами.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області 07 вересня 2017 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» частково задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у розмірі 32 744,65 грн. яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 8 268, 85 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 24 475, 80 грн. та розподілено судові витрати. В іншій частині позовних вимог було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове. Зокрема вважає, що кредитний договір між сторонами не укладався, а правовідносини виникли з договору позики. Та, оскільки був порушений порядок укладення і підписання кредитного договору, передбачений діючим законодавством України, то відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості. Вказує, що суд не врахував відсутність у позивача оригіналу договору та анкети-заяви, яка є основним доказом наявності будь-яких правовідносин між сторонами. Крім того, зазначає, судом невірно визначено суму заборгованості.

Представник відповідача у судовому засіданні апеляційного суду доводи апеляційної скарги підтримав, просив рішення суду в частині задоволення позовних вимог скасувати та ухвалити нове, про відмову у позові.

Інші особи, які приймають участь по справі у судове засідання апеляційного суду не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до частини 1 ст. 303 ЦПК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення лише в оскаржуваній частині і відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини. Позивачем рішення суду в частині відмови у задоволені позовних вимог не оскаржується.

Апеляційний суд, заслухавши доповідача, пояснення сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, рішення суду підлягає залишенню без змін, з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини по справі і надані сторонами докази та правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ст.ст. 1054, 1049 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

При розгляді справи встановлено, що 24.12.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір якій оформлений у вигляді Заяви-анкети про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, яка фактично є кредитним договором, що укладено у письмовій формі та підписано сторонами. Відповідно до умов якого кредитний договір складається з Анкети-заяви, Пам'ятки клієнта, Умов і правил надання банківських послуг та Тарифів банку. За цим договором ПАТ КБ «ПриватБанк» надало відповідачу грошові кошти у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку, за умовами якої передбачено сплату відсотків в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування. Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. Була видана кредитна картка «Універсальна» з відновлюваним типом кредитної лінії з кредитним лімітом, який змінювався, та який 24 травня 2011 року було збільшено до 10 700,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. На даний час тип картки не змінився.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач, підписавши Анкету-заяву про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, користувався кредитним лімітом, отже, погодився з такими умовами, розміром процентів за користування кредитом, комісії та штрафними санкціями, що передбачені Умовами і правилами надання банківських послуг.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги відповідача про те, що між сторонами не укладався кредитний договір, а відносини, що склалися між ними випливають з договору позики, так як вони спростовуються матеріалами справи.

В матеріалах справи наявна анкета-заява про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, яка укладена у письмовій формі та підписана сторонами, з якої убачається, що означена заява є договором про надання банківських послуг. Також ці обставини підтверджуються перерахуванням Банком грошових коштів на картковий рахунок позичальника, частковою оплатою відповідачем щомісячних платежів за кредитним договором (останній платіж 17.07.2014 року). Підписавши анкету-заяву, відповідач користувався кредитним лімітом, отже, погодився з основними умовами договору, які визначені Умовами і правилами надання банківських послуг, у тому числі щодо строку та порядку повернення кредиту, розміру та порядку нарахування відсотків, пені та штрафу. Апеляційний суд не приймає до уваги доводи відповідача, що позивачем не надано належного доказу на підтвердження факту підписання нею Заяви-анкети про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, оскільки суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. В матеріалах справи наявна копія відповідної Заяви-анкети, з якої убачається, що вказаний документ нею підписувався та цей факт підтверджується також іншими матеріалами справи якім суд надав належну оцінку.

Оскільки кредитний договір, якій оформлений у вигляді Заяви-анкети про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, укладено у письмовій формі і підписано сторонами, то між сторонами виникли правовідносини щодо виконання зобов'язання саме у порядку та спосіб які визначено договором, та цей факт є доведеним.

Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав, видав позичальнику грошові кошти, проте у порушення умов договору відповідачем умови погашення кредиту не виконуються, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом. Відповідно до наданого позивачем розрахунку сума заборгованості за основним зобов'язанням складає 8268 грн. 85 коп., а заборгованості за процентами за користування кредитом 24475 грн. 80 коп. Відповідачем по справі не надано доказів на спростування розміру заборгованості із тіла кредиту, а також відсотків за користування кредитом, визначеного судом.

При цьому доводи апеляційної скарги щодо того, що суд не вправі був визначати суму відсотків за користування кредитом, оскільки для цього необхідні професійні знання, які повинен застосовувати виключно експерт, не відповідають вимогам закону, оскільки у даному випадку суд не вбачає необхідності застосування спеціальних знань.

Згідно зі ст.ст. 526, 530, 610 ч.1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням законодавства є його невиконання або неналежне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За таких обставин, задовольняючі позовні вимоги частково, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що між сторонами виникли правовідносини, що витікають з кредитного договору, але позичальником порушуються зобов'язання за цим кредитним договором, а тому сума заборгованості за основним зобов'язанням та процентами підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Не заслуговують на увагу посилання відповідача на правову позицію, висловлену в постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року № 6-16цс15, так як вона не стосується даних правовідносин, оскільки в цій справі висловлено позицію про зміну Умов надання споживчого кредиту фізичним особам щодо збільшення позовної давності, де положення ч. 1 ст. 259 ЦК України вимагає письмової згоди, а в даній справі - підписавши анкету - заяву про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг позичальник ознайомився та погодився з тим, що основні умови укладеного договору визначені Умовами і правилами надання банківських послуг.

Апеляційний суд не приймає до уваги заперечення відповідача щодо пропуску позивачем встановленого ст. 257 ЦК України строку звернення до суду за захистом порушеного права оскільки відповідно до ст. 264 ЦК України позовна давність переривається, у тому числі у разі вчинення особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. З матеріалів справи убачається, а саме виписки з карткового рахунку убачається, що за весь час позичальник періодично вносив щомісячні платежі, у тому числі з перевищенням обов'язково їх розміру, тому строк позовної давності не сплинув.

Решта доводів апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи і висновків суду не спростовують. Таким чином, апеляційний суд вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 07 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

головуючий суддя В.В. Папоян

судді О.М. Біляєва

І.В. Кішкіна