АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 645/2410/16-ц Головуючий І інстанції - Алфьорова Т.М.
Провадження: 22-ц/790/1968/17 Головуючий ІІ інстанції - Бездітко В.М.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Бездітка В.М.,

суддів - Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.,

за участю секретаря - Котлярової М.Ю., Кравченко О.О.

розглянув матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 24 січня 2017 року у справі ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АКБ Базис» про захист прав споживачів та стягнення заборгованості за договором банківських вкладів, -

встановила:

У травні 2016 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 18.01.2011 року між ним та ПАТ «АКБ «Базис» було укладено договір банківського вкладу №2099/16. Відповідно до п.1.1 укладеного договору вкладник зобов'язується в день підписання сторонами цього договору внести грошові кошти у розмірі 40 894,00 доларів США на депозитний рахунок НОМЕР_1, а ПАТ «АКБ «Базис» зобов'язується повернути цю грошову суму вкладнику після закінчення строку вказаного в п. 1.2. даного договору, і виплачувати відсотки на неї в розмірі та на умовах, встановлених в цьому договору. 18.01.2011 року ОСОБА_1 на виконання умов укладеного договору вніс на депозитний рахунок НОМЕР_1 власні грошові кошти у розмірі 40 894,00 доларів США. Згідно з п. 1.2 договору депозит є строковим і надається на умовах «золота гільдія Перспектива плюс». Строк збереження коштів з 18.01.2011 року по 20.01.2016 року. Датою повернення депозиту є 20.01.2016 року. У період з 18.01.2011 року до 20.03.2012 року відсотки нараховувалися своєчасно та додавалися до суми вкладу №2099/16. 06.03.2012 року ОСОБА_1 поповнив вклад №2099/16 на 7 400,00 доларів США. Операції щодо нарахування та зарахування відсотків до суми вкладу, а також поповнення власними коштами вкладу, підтверджується ощадною книжкою. Станом на 20.03.2012 року сума вкладу складала 52 887,00 доларів США. Відповідно до п. 2.3.3 договору № 2099/16 відповідач зобов'язаний вчасно нараховувати відсотки по депозиту і виплачувати вкладнику. Пунктом 2.3.4 договору № №2099/16 передбачено, що ПАТ «АКБ «Базис» зобов'язаний повернути депозит у термін, передбачений п. 1.2, а вкладник, відповідно до п.2.1.2, має право на одержання суми депозиту в строк, зазначений у п.1.2, тобто 20.01.2016 року. Станом на 05.05.2016 року депозит за договором № 2099/16 від 18.01.2011 року разом з нарахованими відсотками ОСОБА_1 не повернутий, а надіслана вимога від 25.12.2016 року про повернення грошових коштів відповідачем залишена без задоволення.

20.03.2012 року між позивачем та ПАТ «Акціонерний комерційний банк «Базис» було укладено договір банківського вкладу №2099/18. Відповідно до п.1.1 укладеного договору вкладник зобов'язується в день підписання сторонами цього договору внести грошову суму у розмірі 508 000,00 грн. на депозитний рахунок НОМЕР_1, а ПАТ «АКБ «Базис» зобов'язався повернути цю грошову суму вкладнику після закінчення строку вказаного в п. 1.2. даного договору, і виплачувати відсотки на неї в розмірі 15,5 % річних на умовах та в порядку, встановленому в даному договорі. 20.03.2012 року ОСОБА_1 на виконання умов укладеного договору вніс на депозитний рахунок НОМЕР_1 власні грошові кошти у розмірі 508 000,00 грн. Пунктом. 1.2 договору №2099/18 передбачено, що депозит є строковим і надається на умовах «золота гільдія сімейний» (додаток 1 до договору). Строк збереження коштів з 20.03.2012 року по 23.04.2012 року. Датою повернення депозиту є 23.04.2012 року. Умовами договору передбачено, що відповідач зобов'язаний вчасно нараховувати відсотки по депозиту і виплачувати вкладнику, повернути депозит у термін, передбачений п. 1.2, а вкладник, відповідно до п.2.1.2, має право на одержання суми депозиту в строк, зазначений у п.1.2, тобто 23.04.2012 року. 21.05.2012 року позивач надіслав відповідачу заяву про видачу депозиту разом з нарахованими відсотками за договором №2099/18 від 20.03.2012 року. Листом № 748 від 30.05.2012 року ПАТ «АКБ «Базис» повідомив ОСОБА_1, що 23.04.2012 року згідно з постановою правління Національного банку України від 20.04.2012 року № 168 в ПАТ «АКБ «Базис» була призначена тимчасова адміністрація строком на шість місяців з 23.04.2012 року до 23.10.2012. З метою створення сприятливих умов для стабілізації фінансового стану ПАТ «АКБ «Базис» було повністю уведено мораторій на задоволення вимог кредиторів строком на три місяці з 23.04.2012 до 23.07.2012 року. Станом на 05.05.2016 року депозит за договором № 2099/18 від 20.03.2012 року разом з нарахованими відсотками ОСОБА_1 не повернутий, а надіслана вимога від 25.12.2016 року про повернення грошових коштів відповідачем залишена без задоволення.

23.08.2012 року постановою Правління НБУ № 357 «Про відкликання банківської ліцензії та призначення ліквідатора ПАТ «АКБ «Базис» (м. Харків)» відкликано ліцензію у ПАТ «АКБ «Базис» та ініційовано процедуру ліквідації. На даний час процедуру ліквідації визнано незаконною. 14.08.2014р. Окружним адміністративним судом міста Києва винесено постанову по справі № 826/2238/13-а, якою визнано протиправною та скасовано постанову Правління Національного банку України від 23.08.2012р. № 357 «Про відкликання банківської ліцензії та призначення ліквідатора ПАТ «АКБ «Базис (м. Харків)». Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.10.2014р. та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24.12.2014р. зазначена постанова залишена без змін. Таким чином, ліквідаційна процедура розпочата стосовно ПАТ «АКБ «Базис» на виконання постанови НБУ № 357 «Про відкликання банківської ліцензії та призначення ліквідатора ПАТ «АКБ «Базис» (м. Харків)» була фактично припинена з дати її прийняття за рішенням суду, яке набрало чинності 21.10.2014р. Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 27.11.2014р. по справі № 820/18776/14, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.02.2015 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 09.07.2015р., скасовано реєстраційні записи щодо припинення юридичної особи ПАТ «АКБ «Базис». 08.12.2014р., після набрання законної сили постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.08.2014 року у справі № 826/2238/13-а (про скасування рішення щодо ліквідаційної процедури), проведені позачергові загальні збори акціонерів ПАТ «АКБ «Базис», за результатами яких, зокрема, ухвалено рішення щодо зміни найменування Товариства на ПАТ «АКБ «Базис» та затверджено Статут Товариства у новій редакції. ПАТ «АКБ «Базис» () є суб'єктом господарювання у формі публічного акціонерного товариства, а ліквідаційна процедура розпочата стосовно ПАТ АКБ «Базис» була фактично припинена з дати її прийняття за рішенням суду.

Позивач вважає, що договори банківських вкладів №2099/16 від 18.01.2011 року та №2099/18 від 20.03.2012 року є чинними на даний час та такими, що підлягають виконанню. Станом на 20.04.2016 року заборгованість ПАТ «АКБ «Базис» за договором банківського вкладу №2099/16 від 18.01.2011 року перед ОСОБА_1 становить 90 389,20 доларів США, що складається з: заборгованості за вкладом в сумі 52 887,00 доларів США; заборгованості за відсотками в сумі 20 955,44 доларів США; пені за несвоєчасність виконання зобов'язань в сумі 14 876,97 доларів США; трьох відсотків річних за користування грошовими коштами в розмірі 1 669,79 доларів США. Відповідно до службового розпорядження НБУ від 20.04.2016 року офіційний курс НБУ за 100 доларів США складає 2 544.3478 грн. Процентна ставка за депозитом в перший календарний рік дії договору складає 9.5 % річних. Починаючи з другого календарного року і на кожен наступний календарний рік дії цього договору процентна ставка за депозитом буде відповідати розміру процентної ставки, що пропонується Банком за вкладом «золота гільдія Перспектива плюс» на дату спливу повного календарного року з урахуванням її збільшення на 0,2 % річних. Відповідно до п. 3.5 договору №2099/16 інформацію щодо існуючих ставок за депозитом вкладник може отримувати в АКБ «Базис», в будь-якому його відділені, філії та ін., на сайті банку в мережі Інтернет або за телефоном. У зв'язку з тим, що на даний час відділення АКБ «Базис» не працюють, на сайті розміщена інформація, яка не має відношення до діяльності відповідача, позивач вважає, що для розрахунку процентів за договором №2099/16 на 2012, 2013, 2014, 2015, 2016 роки, згідно з п. 3.3 договору, потрібно застосовувати відсоткову ставку у розмірі 9,7 % річних.

Станом на 20.04.2016 року заборгованість ПАТ «АКБ «Базис» за договором банківського вкладу №2099/18 від 20.03.2012 року перед ОСОБА_1 становить 1 131 993,70 грн., що складається з заборгованості за вкладом в сумі 353 110,36 грн.; заборгованості за відсотками в сумі 190 515,58 грн.; пені за несвоєчасність виконання зобов'язань в сумі 235 989,87 грн.; трьох відсотків річних за користування грошовими коштами в розмірі 54268,02 грн.; збитків від інфляції за вкладом в сумі 292 108,79 грн.; збитків від інфляції за несплаченими відсотками в сумі 70 401,60 грн. Відповідно до договору про відступлення права вимоги від 14.05.2015р. ОСОБА_1 відступив своє право вимоги до ПАТ «АКБ «Базис» у розмірі 64 400,52 грн. ОСОБА_3, а тому загальна заборгованість зменшується на зазначену суму.

Просив стягнути з ПАТ «АКБ «Базис» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором банківського складу № 2099/16 від 18.01.2011 року у розмірі 90 389,20 доларів США, що за курсом НБУ становить 2 299 501,25 грн., заборгованість за договором банківського вкладу № 2099/18 від 20.03.2012 року у розмірі 1 131 993,70 грн. та судові витрати.

Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 24 січня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права. В обґ рунтування скарги зазначив наступне. Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції безпідставно до спірних правовідносин застосував строк позовної давності відповідно до вимог ст.257 ЦК України. При цьому не врахував, що положенням ст.268 ЦК України передбачено, що позовна давність не поширюється на вимогу вкладника до банку (фінансової установи) про видачу вкладу. Посилання суду першої інстанції у своєму рішенні на відсутність ліцензії на здійснення банківської діяльності після скасування ліквідації ПАТ «АКБ «Базис» та внесення змін у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, зокрема, виключення виду діяльності за КВЕД 65.12.1 «комерційні банки», внаслідок чого відповідач перестав бути банківською установою, вважає необґрунтованими, оскільки останній повинен виконати свої зобов'язання за укладеними договорами банківських вкладів, повернувши гроші в тій же самій валюті, які визначені в депозитних договорах, та які були покладені позивачем на його депозитні рахунки. Відсутність порядку повернення грошових коштів за вкладами суб'єктом господарювання, ліквідаційна процедура щодо якого була скасована не підставі судового рішення, вважає не може бути підставою для позбавлення позичальника права розпорядження грошовими коштами, які є його власністю.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, під час процедури ліквідації ПАТ «АКБ «Базис» ОСОБА_1 виплачена в ПАТ "Райффайзен Банк Аваль» сума відшкодування в розмірі 200 000,00 грн. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.08.2014 р. у справі № 826/2238/13-а 08.12.2014 проведені позачергові загальні збори акціонерів ПАТ «АКБ «Базис» за результатами яких, зокрема, ухвалено рішення щодо зміни найменування Товариства на «ПАТ «АКБ «Базис» та затверджено Статут Товариства у новій редакції, таким чином такої юридичної особи як ПАТ «АКБ «Базис» не існує, останній робочий день ПАТ «АКБ «Базис» як банківської установи є 28.08.2012 р. Відмовляючи у задоволені вимоги про стягнення інфляційних витрат за період з 01.02.2012 року по 05.05.2013 року та відсотків за період з 01.02.2012 року по 05.05.2013 року, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності, передбачений положеннями ст.257 ЦК України, оскільки з вказаним позовом до суду він звернувся у травні 2016 року.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

По справі встановлено, що між ПАТ «АКБ «Базис» та ОСОБА_1 укладено договір банківського вкладу (строковий Золота Гільдія «Перспектива плюс») № 2099/16 від 18.01.2011 р., згідно якого 18.01.2011 року на депозитний рахунок № 99 внесено 40 894,00 доларів США.

Відповідно п.п. 1.1. Договору Банк зобов'язується повернути цю грошову суму вкладнику після закінчення строку, вказаного в п.1.2. даного договору, та виплачувати відсотки на неї в розмірі та на умовах, встановлених в цьому договорі. Нараховані за період з 18.01.2011 року до 20.03.2012 року відсотки додані до суми вкладу, крім того 06.03.2012 року позивач доповнив вклад на 7 400 доларів США.

Станом на 20.03.2012 року сума вкладу складала 52 887,00 доларів США.

20.03.2012 року між ПАТ «АКБ «Базис» та ОСОБА_1 укладено

договір банківського вкладу (строковий Золота Гільдія сімейний) № 2099/18, згідно якого 18.01.2011 року на депозитний рахунок НОМЕР_1 внесено 508 888,00 грн.

Постановою Правління Національного банку України від 20.04.2012 № 168 в ПАТ «АКБ «Базис» призначена тимчасова адміністрація строком на шість місяців з 23.04.2012 до 23.10.2012 та введено повний мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Як вбачається з Постанови Правління Національного банку України №357 від 23.08.2012 року «Про відкликання банківської ліцензії та призначення ліквідатора ПАТ «Акціонерний комерційний банк «БАЗИС» з 28.08.2012 року відкликано банківську ліцензію, ініційовано процедуру ліквідації та призначено ліквідатора ПАТ «АКБ «БАЗИС».

Під час процедури ліквідації ПАТ «Акціонерний комерційний банк «Базис», Фондом гарантування вкладів фізичних осіб згідно листа № 02-15764/12 від 17.12.2012 року ОСОБА_1 виплачена в ПАТ "Райффайзен Банк Аваль» сума відшкодування в розмірі 200 000,00 грн., яка складається з наступних сум: за договором банківського вкладу № 2099/16 від 18.01.2011 року частково в сумі 198 172, 35 грн.; за договором банківського вкладу № 2099 від 29.12.2003 року частково в сумі 1790,57 грн.; за договором банківського вкладу № 2099/840 від 15.01.2007 року частково в сумі 37,08 грн.

Згідно роз'яснень Національного банку України, наданих в листі від 08.11.2013 р. за вих. № 55017/21782, відповідно до вимог пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 4452-УІ від 23.02.2012 «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ліквідаційна процедура Банку здійснюється на підставі та відповідно до вимог законодавства України, яке діяло до набрання чинності цим законом, зокрема Закону України № 2121-ІІІ від 07.12.2000 р. «Про банки і банківську діяльність» (у редакції, що діяла на 28.08.2012 р.). Відповідно до ст. 91 Закону України № 2121-III від 07.12.2000 р. «Про банки і банківську діяльність» (у редакції, що діяла на 28.08.2012 р.), банківська діяльність ПАТ «Акціонерний комерційний банк «БАЗИС» станом на 28 серпня 2012 року завершена, і банківські операції не проводяться.

Постановою Правління Національного банку України № 357 від 23.08.2012 «Про відкликання банківської ліцензії та призначення ліквідатора ПАТ «АКБ «БАЗИС» з 28.08.2012 відкликано банківську ліцензію, ініційовано процедуру ліквідації та призначено ліквідатора Публічного АТ «АКБ «Базис».

ОСОБА_1 своєчасно звернувся до ліквідатора ПАТ «АКБ «Базис» з вимогою про визнання кредиторських вимог. Після отримання відшкодування від Фонду гарантування вкладів, який є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні, суми, які належать ОСОБА_1 до виплат, зафіксовані в гривні та відображенні в бухгалтерському та податковому обліку ПАТ «АКБ «Базис» як залишок заборгованості у сумі 758 660,23 грн.

У зв'язку з ініціюванням процедури ліквідації з 28.08.2012 року відповідно до ст. 91 Закону України «Про банки і банківську діяльність» з дня прийняття рішення про відкликання ліцензії та призначення ліквідатора строк виконання всіх грошових зобов'язань банку вважається таким, що настав, і припиняється нарахування процентів, неустойки та інших економічних санкцій по всім видах заборгованості.

Таким чином, стягнення з відповідача заборгованості в період ліквідації банку поза межами процедури встановленої Законом України «Про банки і банківську діяльність» не відповідало вимогам закону.

Процедура повернення вкладу у разі ліквідації банку встановлена спеціальним Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», за положеннями якого з дня призначення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, припиняються всі повноваження органів управління банку та наступають наслідки, встановлені ст.46 цього Закону. Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затверджує перелік вимог кредиторів, після чого задоволення цих вимог здійснюється в порядку черговості, встановленої ст. 52 вказаного Закону. Зокрема, вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, погашаються у четверту чергу.

Відповідно до ч.1,2 ст.4 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

Згідно з ч.1,5 ст.26 зазначеного Закону встановлено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття того рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. грн. Відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті відбувається в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до ст.36 цього Закону.

Приписами ст.17 Закону України "Про Банки і банківську діяльність", зокрема, визначено, що юридична особа набуває статусу банку і право на здійснення банківської діяльності виключно після отримання банківської ліцензії та внесення відомостей про неї до Державного реєстру банків. Забороняється здійснювати банківську діяльність без отримання банківської ліцензії.

Аналіз наведених норм дає підстави стверджувати, що банківська установа має право здійснювати банківську діяльність виключно на підставі ліцензії НБУ.

Оскільки позовні вимоги про видачу грошових вкладів згідно договору банківського вкладу є частиною банківської діяльності відповідача, здійснення якої припиняється з моменту відкликання банківської ліцензії, з урахуванням того, що з 28.08.2012 року ПАТ «АКБ «Базис» як банківська установа не існує висновок суду першої інстанції про відмову у задоволені позову ОСОБА_1 є законним та обґрунтованим.

Строк дії договору банківського вкладу ОСОБА_1 закінчився під час дії тимчасової адміністрації ПАТ «АКБ «Базис», а виплата банківського вкладу позивача в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом до 200 000 грн. виплачується Фондом гарантування вкладів фізичних осіб у встановленому ним порядку, і така була виплачена Фондом позивачу в розмірі 200 000грн., що не заперечується позивачем.

Відповідно до повідомлення про акцептування вимог кредитора № 62 від 27.11.2012 року ОСОБА_1 перебуває у 4 черговості задоволення його вимог.

Колегія суддів вважає, що через ліквідацію ПАТ «АКБ «Базис» вимоги ОСОБА_1 не можуть бути задоволені згідно ч.5 ст.36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Позивач є кредитором банку, тому задоволення його вимог має відбуватися у спеціальному порядку.

Відповідно до статті 91 Закону України «Про банки і банківську діяльність» з дня прийняття рішення про відкликання ліцензії та призначення ліквідатора строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав; припиняється нарахування процентів, неустойки (штрафу, пені) та інших економічних санкцій по всіх видах заборгованості банку.

Враховуючи, що 23 серпня 2012 року Національний банк України прийняв постанову № 357 про відкликання банківської ліцензії відповідача і почав процедуру його банкрутства і з 23 квітня 2012 року по 21 жовтня 2014 року діяв мораторій на задоволення вимог кредиторів, протягом якого припиняється нарахування процентів, неустойки (штрафу, пені) та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банку, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано застосував до вимоги про стягнення інфляційний витрат за період з 01.02.2012 року по 05.05.2013 р. та відсотків за період з 01.02.2012 року по 05.05.2013 рік положення ст.257 ЦК України - з вказаним позовом позивач звернувся до суду у травні 2016 року.

Таким чином, висновки рішення суду першої інстанції відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для скасування або зміни рішення суду при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 24 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий -

Судді -