Ухвала

іменем україни

10 липня 2017 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ КузнєцовВ.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 січня 2017 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 22 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про виселення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся в суд із вказаним позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мотивуючи свої вимоги тим, що власником квартири АДРЕСА_1 був померлий ОСОБА_5. Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 серпня 2015 року за ОСОБА_3 визнано право власності на вказану квартиру. Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 25 листопада 2015 року рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 серпня 2015 року було скасовано та ухвалене нове рішення яким у задоволені позову ОСОБА_3 відмовлено. Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 грудня 2014 року, встановлено факт, що позивач є рідним племінником - ОСОБА_5.

Посилаючись на те, що відповідач шахрайським чином виманила ключі у сусідки від спірної квартири і незаконно вселилась, де вона проживає з серпня 2015 року і по цей час, комунальні платежі не сплачує, просив суд виселити ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення, стягнути з ОСОБА_3 кошти нараховані за комунальні послуги, за час користування квартирою.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 січня 2017 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 22 березня 2017 року, у задоволенні позову - відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Судами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5, після смерті якого відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1. ОСОБА_2 є рідним племінником ОСОБА_5

За довідками Світловодського РС УДМС України відповідач ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5, відповідач ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_6.

З відомостей, наданих позивачем про борги з комунальних платежів по спадковій квартирі АДРЕСА_1 станом на 01 грудня 2016 року мається заборгованість на загальну суму 8005,78грн.

З свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 листопада 2016 року слідує, що на підставі ст. 1265 ЦК України, спадкоємцем майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 (квартира АДРЕСА_1), є його племінник ОСОБА_2

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 статті 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЖК України, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, враховуючи вказані норми матеріального права, виходив із безпідставності заявлених позовних вимог, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачі проживають у квартирі АДРЕСА_1, користуються даним майном, чинять перешкоди позивачу та не сплачують комунальні послуги за користування спірною квартирою.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про виселення.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних В.О.Кузнєцов і кримінальних справ