АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1015/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 2 Пироженко (В.Д.) В. Д.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоЮвшина В. І.
суддівСіренка Ю. В., Пономаренка В. В.
при секретаріНаконечній М. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Соснівського районного суду Черкаської області від 06 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до департаменту соціального захисту населення Черкаської облдержадміністрації, державної казначейської служби України про стягнення індексу інфляції та 3 % річних за прострочення виконання боргового зобов'язання,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до департаменту соціального захисту населення Черкаської облдержадміністрації, державної казначейської служби України про стягнення індексу інфляції та 3 % річних за прострочення виконання боргового зобов'язання, мотивуючи свої вимоги тим, що він є ліквідатором аварії на Чорнобильській АЕС, категорія І, інвалід 2 групи.

Постановою Христинівського районного суду Черкаської області від 05.08.2008 року з Головного управління праці та соціального захисту населення Черкаської облдержадміністрації на його користь було стягнуто разову грошову допомогу на оздоровлення 7405 грн. та одноразову компенсацію в розмірі 23175 грн., а всього 30580 грн. Дана постанова суду була звернена до примусового виконання через органи виконавчої служби Міністерства юстиції України. Виконавчі документи передані зазначеною службою в державну казначейську службу України постанова суду була виконана та виплачена позивачу 02.06.2016 року, тобто через 8 років.

ОСОБА_5 стверджує, що термін виконання постанови суду не відповідає розумним та пропорційним строкам, визначених чинних законодавством.

У зв'язку з чим просив суд стягнути департаменту соціального захисту населення Черкаської облдержадміністрації та державної казначейської служби України на користь позивача індекс інфляції та 3% річних за 8 років, яка складає 85956,18 грн.

Рішенням Соснівського районного суду Черкаської області від 06 березня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, вважаючи, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального права і просить скасувати рішення Соснівського районного суду Черкаської області від 06 березня 2017 року і ухвалити нове рішення, яким заявлені ним позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_5 до департаменту соціального захисту населення Черкаської облдержадміністрації, державної казначейської служби України про стягнення індексу інфляції та 3 % річних за прострочення виконання боргового зобов'язання, суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскільки виконавчий лист щодо примусового виконання рішення суду виконано, та жодних інших зобов'язань, які б були між сторонами немає, тому підстав для застосування ст. 625 ЦК України немає.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що ОСОБА_5 є ліквідатором аварії на Чорнобильській АЕС, категорія І, інвалід 2 групи.

Постановою Христинівського районного суду Черкаської області від 05.08.2008 року з Головного управління праці та соціального захисту населення Черкаської облдержадміністрації на його користь було стягнуто разову грошову допомогу на оздоровлення 7405 грн. та одноразову компенсацію в розмірі 23175 грн., а всього 30580 грн.

01.07.2013 року позивач із зверненням звертався до державної казначейської служби України про надання інформації щодо виконання вказаної постанови суду. Своїм листом державна казначейська служба України від 22.07.2013 року повідомила позивачу, що відповідно до законодавства України безспірне списання коштів державного бюджету України здійснюється державною казначейською службою України, зокрема, за черговістю надходження таких рішень, після виконання документів, які надійшли раніше, органами казначейства буде здійснено заходи щодо перерахування коштів на користь позивача відповідно до законодавства України.

26.05.2016 року виконавчий лист щодо примусового виконання рішення суду виконано. Так як з час ухвалення судового рішення до його виконання пройшов значний час то позивач на підставі статті 625 ЦК України, яка регулює зобов'язальні правовідносини, звернувся до суду з позовом про стягнення 3% річних та інфляційні за весь час затримки виконання судового рішення.

Відповідно до статті 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі «Загальні положення про зобов'язання» книги 5 цього Кодексу і визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання та поширює свою дію на всі види зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні правовідносини з виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань.

Частиною другою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При розгляді справ про передбачену статтею 625 ЦК України відповідальність за порушення грошового зобов'язання слід з'ясувати: чи існує зобов'язання між сторонами, чи це зобов'язання є грошовим, чи доведено наявність прострочення у виконанні зобов'язання, чи існують спеціальні норми, що регулюють ці правовідносини та виключають застосування цієї статті.

Передбачена статтею 625 ЦК України норма не застосовується до трудових правовідносин (заборгованості із заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва), сімейних та інших правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством.

Правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України).

Такий висновок буде відповідати правовій позиції ВСУ України, висловленій ним 20.01.2016 року під час розгляду справи №6-2759 цс-15.

Посилання апелянта в своїй апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального права є безпідставним та не спростовує висновків суду першої інстанції, оскільки ґрунтується лише на припущеннях.

Інші доводи апеляційної скарги також є безпідставними та не містять підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Тому вірно встановивши факти і відповідно їм правовідносини, постановивши рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права на підставі наявних та наданих сторонами належних та допустимих доказів, суд першої інстанції ухвалив правильне та справедливе рішення, яким відмовив ОСОБА_5 в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів судової палати,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Соснівського районного суду Черкаської області від 06 березня 2017 року відхилити, а рішення Соснівського районного суду Черкаської області від 06 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів, починаючи з часу її проголошення.

Головуючий :

Судді :