СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 547/677/17
Провадження № 2-з/547/4/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2017 року смт Семенівка, Полтавська область

Семенівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді В.Ф.Харченка,

за участі секретаря судового засідання Н.П.Козулі,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 Семенівського районного суду Полтавської області заяву позивача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Семенівського районного суду Полтавської області перебуває цивільна справа за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 підприємство "Об'єднання громадського харчування" Семенівської райспоживспілки, про переведення прав та обовязків покупця за договором купівлі-продажу, визнання покупцем майна за договором купівлі-продажу, повернення грошових коштів.

Позивачем до суду подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне відповідачеві на праві власності приміщення складу загальною площею 81,3 кв.м., розташованого за адресою Полтавська область, Семенівський район, смт. Семенівка, вул. Незалежності (Леніна), 52б, шляхом заборони до набрання рішенням суду законної сили будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо вказаного приміщення (далі спірне приміщення).

Вимоги заяви обґрунтовано припущенням, що отримавши копію позовної заяви відповідач ОСОБА_2 вчинить дії щодо відчуження вказаного приміщення, що ускладнить справу, призведе до додаткових зусиль позивача щодо захисту свого права, утруднить, а, можливо, зробить неможливим виконання рішення у справі.

Вирішуючи питання щодо заяви про забезпечення позову суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Частинами 1-3 ст. 152 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22 грудня 2006 року N 9 (далі Постанова № 9) звернуто увагу судів на те, що за змістом ч. 1 ст. 151 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 4 Постанови № 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а заява про забезпечення позову повинна містити вказівку на вид забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності.

Так, згідно із договором оренди обєкта нерухомості № 3 від 03.01.2017 позивач орендує у третьої особи спірне приміщення з 01.01.2017 до 31.12.2017; сторони договору склали акт приймання-передачі спірного приміщення від 03.01.2017.

Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 87409042 від 18.05.2017 власником спірного приміщення є відповідач, підстава виникнення права власності договір купівлі-продажу № 429 від 18.05.2017.

Згідно із договором оренди обєкта нерухомості № 1 від 01.06.2017 позивач орендує у відповідача спірне приміщення з 01.06.2017 до 31.12.2017; сторони договору склали акт приймання-передачі спірного приміщення від 01.06.2017.

Отже, протягом дії договору оренди № 3 від 03.01.2017 змінився власник спірного приміщення з третьої особи на відповідача.

Частиною другою статті 777 ЦК України передбачено, що наймач, який належно виконує свої обов'язки за договором найму, у разі продажу речі, переданої у найм, має переважне право перед іншими особами на її придбання.

Із вказаної правової підстави позивач просить, зокрема, перевести на нього права та обовязки покупця за договором купівлі-продажу, визнати позивача покупцем майна за договором купівлі-продажу.

Ураховуючи зазначене суд робить висновок, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню шляхом накладення арешту на спірне приміщення. Вимоги заяви щодо заборони будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо вказаного приміщення є необґрунтованими принаймні з тієї підстави, що позивач використовує спірне приміщення за відповідним договором оренди, а будь-які відомості про перешкоджання будь-ким користуванню позивачем спірним приміщенням відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151-153, 208-210, 223, 293, 296 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на приміщення складу загальною площею 81,3 кв.м., розташованого за адресою Полтавська область, Семенівський район, смт. Семенівка, вул. Незалежності (Леніна), 52б, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 45, власник: ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, Полтавська область, Семенівський район, смт. Семенівка, вул. Лугова, 39.

У задоволенні заяви у іншій частині відмовити.

Копію ухвали негайно після її постановлення надіслати заявнику (позивачеві) та для негайного виконання Семенівській районній державної адміністрації Полтавської області.

Копію ухвали надіслати особі, щодо якої вжито заходи забезпечення позову (відповідачеві), негайно після її виконання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Апеляційного суду Полтавської області через Семенівський районний суд Полтавської області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.Ф.Харченко