Єдиний унікальний номер 234/8883/13-ц Номер провадження 22-ц/775/1081/2017
Головуючий 1 інстанції Переверзева Л.І.
Категорія 27 Доповідач Кішкіна І.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2017 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Кішкіної І.В.,

суддів Біляєвої О.М., Папоян В.В.,

за участю секретаря Ротар Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Бахмуті Донецької області справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 24 квітня 2017 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

19 липня 2013 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 30 вересня 2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачкою було укладено договір № DNH4КР27500280, згідно із умов якого відповідачка отримала кредит у сумі 5315,68 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка підтвердила свою згоду на укладення договору, про що свідчить підпис у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. У порушення зазначених умов договору відповідачка свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. У зв'язку утворилась заборгованість, яка станом на 23 травня 2013 року становить 69924,55 грн., яка складається з: 4197,27 грн. - заборгованість за кредитом, 22052,45 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 29868,90 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до п.2.4.5.5 умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 3305,93 грн. - штраф (процентна складова). Просить стягнути з відповідачки на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у сумі 69924,55 грн., а також понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 699,25 грн.

Заочним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 27 вересня 2013 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 21 жовтня 2016 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Краматорського міського суду Донецької області від 27 вересня 2013 року задоволено. Скасовано заочне рішення Краматорського міського суду Донецької області від 27 вересня 2013 року за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 24 квітня 2017 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № DNH4КР27500280 від 30 вересня 2006 року у сумі 26249,72 грн., понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 699,25 грн. В іншій частині позову відмовлено.

З вказаним рішенням не погодилася відповідачка ОСОБА_1 та оскаржила його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що вказаний кредит вона сплатила ще в 2007 році, але по завершенню трьох років знищила квитанції. Позивач звернувся з позовом 19 липня 2013 року, тобто з пропуском позовної давності. Суд зазначив, що останній платіж за договором був здійснений в вересні 2010 року, але зазначений платіж був здійснений банком автоматичним списанням без її згоди коштів з її банківського рахунку, на який вона отримувала допомогу при народженні дитини.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Представник відповідачки ОСОБА_2, який діє на підставі договору, в судовому засіданні апеляційного суду підтримав доводи апеляційної скарги та просив рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» в судове засідання апеляційного суду не з'явився, надав лист, згідно якого просить справу розглянути за відсутності представника, апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідачки, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що відповідачка підтвердила свою згоду на укладення договору, про що свідчить підпис у заяві, однак у порушення умов договору відповідачка свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідачки, крім неустойки (штрафу, пені), оскільки останній щомісячний платіж був у вересні 2010 року, а позивач звернувся до суду з позовом 19 липня 2013 року, тобто пропустивши позовну давність в один рік, встановлену до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

З такими висновками погоджується апеляційний суд, оскільки вони не суперечать вимогам закону та ґрунтуються на матеріалах справи.

Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що 30 вересня 2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір № DNH4КР27500280, згідно умов якого відповідачка отримала кредит у сумі 5315,68 грн. на строк 12 місяців по 28 вересня 2007 року включно зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,09% у місяць на суму залишку заборгованості за кредитом в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів, в обумовлених у заяві та умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам, а також сплати комісії, яка зазначена в умовах. Погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати, за який приймається період з 01 по 28 число кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 506,33 грн. для погашення заборгованості. Для виконання зобов'язань банк відкриває позичальнику рахунок для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості. Позичальник зобов'язується повернути суму кредиту, процентів, комісію відповідно до заяви та умов. Позичальник доручає банку здійснювати погашення заборгованості за кредитом у передбачені строки за рахунок коштів, розміщених на рахунку платіжній картки НОМЕР_1. При порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 6,00% на місяць, розрахованих від залишку непогашеної суми заборгованості (а.с.6-8).

У зв'язку з невиконанням кредитних зобов'язань відповідачкою утворилася заборгованість станом на 23 травня 2013 року в сумі 69924,55 грн., яка складається з: 4197,27 грн. - заборгованість за кредитом, 22052,45 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 29868,90 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, штрафи: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 3305,93 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.4-5).

Згідно із ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином і у строк, встановлений договором.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві таку ж суму грошей у строк і в порядку встановленому договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах. встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивачем виконані свої зобов'язання перед відповідачем шляхом надання грошових коштів. Свій обов'язок щодо погашення кредиту відповідач не виконав, не сплачував вказані суми у повному обсязі.

Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно із ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони.

Таким чином, зазначений договір є укладеним, оскільки сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, відповідачка підписала заяву-анкету, згідно якої ознайомлена з умовами надання банківських послуг, згодна з тим, що підписана нею заява-анкета разом із умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами є договором про надання банківських послуг між нею та банком.

Відповідно до ст. 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом або договором між банком і клієнтом.

Згідно з п. 6.5 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного Банку України №22 від 21 січня 2004 року, якщо кредитором за договором є банк, що обслуговує платника, та право цього банку на здійснення договірного списання передбачається в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг. Договір може містити інформацію, яка потрібна банку для списання ним коштів з рахунку платника.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Згідно із ч. 1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватись спеціальна позовна давніть: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Відповідачка згідно умов договору № DNH4КР27500280 від 30 вересня 2006 року, на які вона погодилась, надала банку право списувати кошти на погашення заборгованості за кредитом у передбачені строки за рахунок коштів, розміщених на рахунку платіжній картки НОМЕР_1 (а.с.7), що і здійснювалось банком в межах сум заборгованості та з дотриманням вимог чинного законодавства.

З виписки рахунку НОМЕР_2 ОСОБА_1 за період з 30 вересня 2006 року по 09 грудня 2016 року вбачається, що 11 червня 2007 року, 09 квітня 2010 року, в травні-серпні 2010 року, 14 вересня 2010 року відбувалось договірне списання (а.с.98-99), при цьому такі дії банку відповідачкою не оскаржені, незаконними не визнані, тому на дані правовідносини розповсюджуються положення ч.ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України. Тобто, відрахування позовної давності починається з моменту останнього списання коштів з рахунків боржника, а саме з 14 вересня 2010 року.

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідачки заборгованості 19 липня 2013 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитом у сумі 4197,27 грн. та заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 22052,45 грн.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України. Спеціальна позовна давність установлена законом для окремих видів вимог. Так, спеціальна позовна давність тривалістю в один рік передбачена, зокрема, для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

З матеріалів справи вбачається, що останній щомісячний платіж здійснено у вересні 2010 року, а позивач звернувся до суду з позовом 19 липня 2013 року, тобто поза межами річного строку, установленого законом для вимог про стягнення неустойки, штрафу, а відповідачкою до ухвалення рішення в справі було заявлено про застосування позовної давності (а.с.84-85), тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення пені та штрафів у зв'язку з пропуском строку позовної давності (частина четверта статті 267 ЦК).

Суд першої інстанції всебічно і повно з'ясував обставини справи, перевірив доводи сторін, постановив обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені статтями 309, 310 ЦПК України як підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Таким чином, з урахуванням викладеного, висновки суду першої інстанції зроблені у відповідності зазначених вище норм, правильно встановлено фактичні обставини справи, що мають значення для правильного вирішення справи, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 24 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в до касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В.Кішкіна

Судді О.М.Біляєва

В.В.Папоян