Справа № 464/5498/13-ц
пр.№ 2/464/535/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.07.2017 Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Горбань О.Ю.,

при секретарях судових засідань Гевко О.-В.В., Бігун Ю.І.

за участю: представника позивача ОСОБА_3

відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

представника відповідача ОСОБА_7

представника третьої особи ОСОБА_8

представника третьої особи ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_11, третіх осіб ОСОБА_12, Львівська міська рада, Товариство з обмеженою відповідальністю житлово -експлуатаційне підприємство «Стимул - Сихів», орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації про демонтаж самочинно збудованих об'єктів;

зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_6 до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради про скасування розпорядження;

позовом ОСОБА_11 до ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_6 про демонтаж самочинно збудованих об'єктів та приведення квартири у попередній стан,-

в с т а н о в и в:

Позивач, Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради, звернувся до суду з позовом про зобов'язання відповідачів демонтувати самовільно збудовані об'єкти до квартири АДРЕСА_1 - житлову добудову під літ. «Б'-1», житлову надбудову під літ. «Б''-1», сарай під літ. «Е».

Мотивує позов тим, що працівниками ТзОВ ЖЕП «Стимул -Сихів» виявлено самовільне влаштування добудови до квартири НОМЕР_1 житлову надбудову та сарай. Самовільні роботи проведені відповідачами без документів на землекористування, погодженої проектної документації, розпорядчого документа виконавчого органу та дозволу на виконання будівельних робіт. Тому 09.04.2013 питання щодо самовільного будівництва розглядалось на засідання міжвідомчої комісії Сихівської районної адміністрації і комісія прийшла до висновку, що технічно неможливо експлуатувати самочинно збудовані об'єкти і такі підлягають демонтажу.

11.04.2013 головою Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради прийнято розпорядження №167 «Про демонтаж самовільно збудованих об'єктів на АДРЕСА_2 ОСОБА_4, ОСОБА_13, ОСОБА_6, ОСОБА_11 демонтувати самовільно збудовані об'єкти в термін до 10.06.2013. Оскільки добровільно відповідачі не виконують розпорядження позивача та не демонтують самовільно збудовані об'єкти, тому просить постановити судове рішення, яким зобов'язати відповідачів демонтувати самочинно збудовані об'єкти. Покликається на виписку з протоколу засідання міжвідомчої комісії, листи, довідки, інші документи.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_6 звернулись до суду із зустрічними позовними вимогами про скасування розпорядження Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради №167 «Про демонтаж самовільно збудованих об'єктів на АДРЕСА_2

Обґрунтовують зустрічний позов тим, що з метою розширення власного житла провели реконструкцію власної квартири, яка є окремим одноповерховим будинком загальною площею 38,2 кв.м, житловою площею - 18,2 кв.м. Вказали, що здійснена добудова і надбудова другого поверху проведена у відповідності до будівельних норм. Зазначили, що розпочали реконструкцію власної квартири після отримання згоди мешканців інших квартир будинку, а також за згодою іншого співвласника квартири ОСОБА_11 Просять врахувати, що ОСОБА_11 не приймала жодної участі у будівництві та реконструкції квартири, оскільки через погіршення відносин з членами родини самоусунулась від виховання дітей, залишила помешкання і ніколи не цікавилась помешканням. Просять зустрічний позов задовольнити.

Третя особа за зустрічним позовом ОСОБА_11 звернулась до суду із самостійним позовом про зобов'язання відповідачів демонтувати надбудову і прибудову до квартири АДРЕСА_1 та привести її до технічного стану, відповідно до якого спірна квартира складалась з однієї кімнати площею 18,2 кв.м, загальною площею 38,2 кв.м. В обгрунтування позову зазначає, що є співвласником спірного помешкання. Після розірвання шлюбу з відповідачем у 2009 році, останній став перешкоджати їй проживати у спірній квартирі, тому вона змушена була виїхати. Незважаючи на існування судового рішення про зобов'язання відповідача ОСОБА_4 усунути перешкоди у користуванні квартирою шляхом передачі ключів, котре було виконано формально, відповідачі знову перестали пускати її у квартиру. Просить в судовому порядку захистити її права як співвласника помешкання, зобов'язати відповідачів демонтувати самочинно збудовані об'єкти, привести квартиру до попереднього стану, оскільки внаслідок таких дій спірний об'єкт втратив тотожність з тим, на яке вона отримала право власності, а питання узаконення відповідачі не вирішують, намагаючись в такий спосіб усунути її збільшеної площі будинку, позбавити її права на проведену реконструкцію.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_14, що діє на підставі довіреності (т.4 а.с.5), первісний позов та позов третьої особи підтримала, дала пояснення аналогічні фабулі позовної заяви. У задоволенні зустрічного позову просить відмовити, оскільки оспорюване розпорядження прийняте в межах наданих повноважень. Оскільки відповідачі здійснили самовільну реконструкцію з метою збільшення як загальної, так і житлової площ без жодних погоджуваних документів, без дозволу власника землі, котрим є Львівська міська рада, тому їх підставно зобов'язано привести помешкання до попереднього стану. Просить задовольнити первісний позов, відмовити у задоволенні зустрічного позову, підтримала позов третьої особи ОСОБА_11

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні первісний позов не визнав, посилаючись на те, що після розірвання шлюбу з ОСОБА_11 він залишився проживати з двома доньками ОСОБА_10 та ОСОБА_6 в однокімнатній квартирі, котра є окремо стоячим будинком. З метою розширення житла він провів реконструкцію власної квартири, здійснивши надбудову над своєю квартирою та добудову у відповідності до будівельних норм і правил. Зазначив, що розпочав реконструкцію власної квартири після отримання згоди колишньої дружини та всіх сусідів, які мешкають в квартирах в поруч розташованому будинку під тим самим номером АДРЕСА_2. Вказав, що він неодноразово звертався в різні інстанції стосовно узаконення своїх дій. Однак зібрати всі необхідні документи не зміг, оскільки з ОСОБА_11 вкрай погіршились стосунки, про що свідчать чисельні судові звернення, які ініціювала як ОСОБА_11, так і він. Просить врахувати, що його колишня дружина ОСОБА_11 також намагалась самостійно узаконити проведене ним переобладнання квартири, висуваючи йому лише умови матеріального характеру, переслідуючи власне матеріальне збагачення. Просить врахувати, що ОСОБА_11, будучи членом релігійного об'єднання, не бажає повернутись проживати у помешкання, в котрому є співвласником, її вимоги про намір проживати є штучними, вона самоусунулась більше 8 років не тільки від несення витрат, пов'язаних з реконструкцією житла, але і з вихованням спільних дітей, які залишились проживати з ним. Він, проживаючи у квартирі з 2002 року спочатку з нею як дружиною та двома дітьми без вигод у 2009 році за власні кошти покращив житлові умови для своєї родини. При цьому, таке будівництво не суперечить суспільним інтересам, не порушує прав жодних інших осіб, відповідає всім санітарним, пожежним, будівельним нормам і технічно неможливо виконати демонтаж з приведенням помешкання у попередній стан. Просить відмовити в первісному позові та позові третьої особи, оскільки в такий спосіб він, його дочки, неповнолітні онуки втратять нормальні умови проживання.

Відповідачі ОСОБА_10 та ОСОБА_6 позовні вимоги Сихівської районної адміністрації та позов матері ОСОБА_11 заперечили, пояснили, що дійсно їх батько здійснив добудову, надбудову до квартири АДРЕСА_1. Вказали, що не мають іншого житла, проживають з малолітніми дітьми у реконструйованому помешканні. Ствердили, що з їх матір'ю ОСОБА_11 в них вкрай напружені відносини, які виникли лише через її фанатичні релігійні переконання, підтримали зустрічний позов, у задоволенні позову третьої особи просять відмовити за безпідставністю. Наполягають, що приведення у попередній стан квартири неможливе і призведе виключно до погіршення технічного стану будинку в цілому, порушить їх права на умови нормального проживання, умови проживання малолітніх дітей.

Представник відповідачів ОСОБА_7, що діє згідно довіреності, в судовому засіданні первісний позов заперечив, наполягає, що будівництво не порушує прав ні третьої особи ОСОБА_11, ні третьої особи ОСОБА_12, котра проживає в будинку, який хоч і має той самий номер, але є іншим окремим будинком, в якому є квартири АДРЕСА_4 Просить відмовити в первісному позові та позові третьої особи ОСОБА_11 за безпідставністю, задовольнити зустрічний позов.

Представник третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_11 - ОСОБА_8, діючи згідно угоди про надання правової допомоги, підтримав позов ОСОБА_11, посилаючись на порушення її прав внаслідок проведення відповідачами самочинного будівництва. Зазначає, що внаслідок неправомірних дій відповідачів його довірителька втратила належне їй майно, оскільки право власності на реконструйовану квартиру не може бути визнане і зареєстроване, вона як власник позбавлена можливості користуватись своєю часткою, розпоряджатись власністю, змушена винаймати житло. Оскільки всі запропоновані варіанти мирного врегулювання спору не влаштовують відповідачів, які самовільно без її згоди здійснили реконструкцію, тому позов ОСОБА_11 вважає обґрунтованим.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування ОСОБА_9, діючи згідно довіреності, в судовому засіданні первісний позов, позов третьої особи ОСОБА_11 заперечив, у вирішенні зустрічного позову покладається на розсуд суду.

Представники третіх осіб Львівської міської ради, ТОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» в судове засіданні явку своїх представників не забезпечили, просять судове засідання провести без участі їх представників, позов Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради підтримують, просять задовольнити, у задоволенні зустрічного позову - відмовити.

Третя особа ОСОБА_12 в судове засідання не прибула, повідомлялась належно, про причини неявки суд не повідомила. Враховуючи ставлення третьої особи до позову і зустрічного позову, викладені в письмових поясненнях, враховуючи думку інших учасників процесу, котрі з'явились, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності третьої особи.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради та позові третьої особи ОСОБА_11 слід відмовити.

До таких висновків суд прийшов з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що квартира АДРЕСА_3 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4, ОСОБА_11, які перебували у зареєстрованому шлюбі до 09 вересня 2009 року та їх дітям - ОСОБА_10 (дівоче прізвище ОСОБА_10), ОСОБА_6 (дівоче прізвище ОСОБА_6). На час отримання житла і реєстрації у 2002 році квартира складалась з однієї кімнати, жилою площею 18,2 кв.м., кухні, площею 7,2 кв.м., двох коридорів, площею 7,2 кв.м. та 5,6 кв.м., загальною площею 38,2 кв.м. та знаходилась в одноквартирному одноповерховому будинку.

Третя особа ОСОБА_12 є співвласником квартири АДРЕСА_2, проживає у іншому житловому будинку, в якому розташовані квартири НОМЕР_2, поруч з жилим будинком, в якому знаходиться квартира НОМЕР_1

З'ясовано, що у 2009 році відповідачем ОСОБА_4 здійснено добудову і надбудову до квартири НОМЕР_1 в результаті чого загальна жила площа квартири збільшилась, стала 2-х поверховою, складається із однієї кімнати, площею 18,2 кв.м, кухні, площею 7,2 кв.м, двох коридорів, площею 3,8 кв.м та 5,6 кв.м, ванної кімнати, площею 3,1 кв.м на першому поверсі та трьох жилих кімнат, площею 12,9 кв.м, 12,5 кв.м, 20,5 кв.м, кухні, площею 8,3 кв.м, вбиральні, площею 5,9 кв.м, коридору, площею 12,5 кв.м на другому поверсі. Загальна площа квартири після проведених добудови та надбудови становить 131,3 кв.м., жила площа 64,1 кв.м.

Обставини щодо здійснення самочинної добудови та надбудови силами відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_6 визнано сторонами, відтак, береться судом до уваги.

З розпорядження голови Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради № 167 від 11 квітня 2013 року вбачається, що затверджено висновок міжвідомчої комісії про демонтаж самовільно здійсненої прибудови та надбудови і зобов'язано відповідачів демонтувати самочинне будівництво до 01 червня 2013 року.

Встановлено, що в приміщенні квартири АДРЕСА_1 (без вигод) у 2009 році виконані роботи по реконструкції житлового будинку, які привели квартиру до більш комфортного розміщення приміщень, такий облаштований ванною, санвузлом.

З висновку судової будівельно-технічної експертизи № 2865 від 15 листопада 2013 року, складеного Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз (т.1 а.с.86-93) вбачається, що сарай, добудова та надбудова до квартири АДРЕСА_1 в м.Львові відповідає державним будівельним нормам, санітарно-гігієнічним та протипожежним нормам, а саме в частині: п.п.2.9, 2.10, 2.14, 2.16, 2.21-2.28, 2.30, 2.31, 3.2., 3.4, 4.11, 5.13, 5.31, 5.37 ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення», п.5.9 ДНБ В.1.1-7-2002 «Пожежна безпека об'єктів будівництва», п.п.3.26, 3.24, 3.25* додаток 3.1 ДНБ 360-92** «Містобудування планування і забудова міських і сільських поселень». Невідповідність реконструкції житлового будинку полягає у відсутності погодженої у встановленому порядку проектної документації (ДБН А.2.2-3-2004 «Склад, порядок розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва» (затвердженим наказом Держбуду України від 20 січня 2004 року № 8) та дозволу на початок проведення ремонтно-будівельних робіт (п.1.1 «Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт»). Самочинно збудовані сарай, надбудова та прибудова відповідають державним будівельним та протипожежним нормам, а саме в частині: п.п.3.26, 3.24, 3.25* додаток 3.1, 3.25*, п.2*, додаток 3.1 ДНБ 360-92** «Містобудування, планування і забудова міських і сільських поселень» та не порушують державні будівельні норми по відношенню до сусідських будівель і споруд. Демонтувати добудову та надбудову до квартири АДРЕСА_1 в м.Львові без пошкодження конструкцій (квартири) будинку технічно неможливо.

Крім того, з висновку судової будівельно-технічної експертизи вбачається, що під час візуального огляду об'єкту дослідження встановлено, що в межах однієї присадибної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 розташовані два жилих будинки, в першому з яких знаходяться квартири НОМЕР_3 та в другому квартира НОМЕР_1 Досліджуваний об'єкт - двоповерховий будинок з прибудованим гаражем та сараєм, які розташовані на території Сихівського адмінрайону м.Львова, в сформованому кварталі житлової забудови (т.1.а.с.86 зворот).

Суд надає належну оцінку вказаному висновку судової будівельно технічної експертизи і приходить до переконання, що реконструкція квартири АДРЕСА_1 здійснено відповідачами з метою поліпшення благоустрою квартири.

На виконання вказівок, викладених в ухвалі ВССУ від 30.11.2016, Управління земельних ресурсів листом від 18.04.2017 повідомила про відсутність інформації щодо надання земельної ділянки на АДРЕСА_1

З матеріалів справи вбачається, що за даними державної статистичної звітності з кількісного обліку земель, згідно списку землекористувачів і землевласників Галицького району м.Львова, затвердженого рішенням виконкому Львівської міської ради №51 від 06.02.1998 «Про інвентаризацію земель м.Львова», спірна земельна ділянка по АДРЕСА_1 знаходиться у користуванні гуртожитку Львівського цегельного заводу без належно оформлених правовстановлюючих документів на землекористування.

З матеріалів справи вбачається, що у межах однієї присадибної ділянки по АДРЕСА_1 розташовані два житлових будинки, в одному знаходяться квартири НОМЕР_4 в іншому - квартира НОМЕР_1 Зазначена земельна ділянка знаходиться в межах земельної ділянки площею 0,3 га, без належного оформлення перебувала у користуванні гуртожитку цегельного заводу. В подальшому, приміщення гуртожитку цегельного заводу приватизовані його мешканцями, згідно листа Головного управління статистики у Львівській області ВАТ Львівське заводоуправління будівельних матеріалів (цегельний завод) 26.04.2010 вилучено з ЄДРПОУ.(т.2 а.с.235).

Встановлено, що на прибудинковій території АДРЕСА_1 склався певний порядок користування між всіма співвласниками квартир двох будинків, які є під одним номером, але є окремо стоячими.

З копії свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 вбачається, що квартира приватизована відповідачами за первісним позовом згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Отже, до осіб, які стали співвласниками квартири, котра є окремо стоячим будинком, перейшло право на земельну ділянку, на якій будинок розміщений, без зміни її цільового призначення, тобто до відповідачів перейшло право користування на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування.

Згідно з ч.1 ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до частини 7 зазначеної статті, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил, суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, привести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішненням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила будівництво.

Відповідно до роз'яснень, зазначених у п.22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Однак, суд враховує, що позивач покликається на норму законодавства - ст.376 ЦК України, яка передбачає, що за наявності певних підстав суд може постановити рішення, яким зобов'язати особу, що здійснила самочинне будівництво, провести відповідну перебудову. Натомість, зміст частини 7 згаданої статті ЦК України не є категоричним і однозначним.

Судом беруться до уваги заперечення відповідачів, їх доводи, що всі їх звернення, в тому числі звернення ОСОБА_11 з приводу врегулювання питань узаконення самочинної реконструкції не дали позитивних результатів виключно через непорозуміння, які існують у співвласників і пов'язані через внутрішньо сімейні відносини з ОСОБА_11, а також ініціювання районної адміністрацією судових звернень з приводу користування земельною ділянки.

Крім того, проведено покращення житла за рахунок власних коштів, неможливість повернути будівлю у попередній стан, оскільки руйнування в такий спосіб призведе виключно до погіршення будинку в цілому, суттєво порушить права на житло всіх проживаючих у будинку ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_6, які вважаються забезпеченими житлом.

Тому, враховуючи негативність наслідків, які можуть настати під час приведення будинку, порушення житлових умов відповідачів, які проживають у квартирі НОМЕР_5 до попереднього стану, суд приходить до висновку, що на даний час немає обгрунтованих підстав для зобов'язань відповідачів демонтувати самочиину добудову, надбудову до попереднього стану, а доцільніше надати відповідачам можливість вирішити питання про надання дозволу щодо використання реконструкційних робіт у встановленому законом порядку.

Отже, за відсутності даних про порушення суспільних інтересів, наявних даних про відповідність реконструкції нормам БНіП, суд в задоволенні позову про зобов'язання привести будинку до попереднього стану відмовляє за безпідставністю.

Відмовляючи у задоволенні позовів Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, ОСОБА_11 про демонтаж самочинно збудованих об'єктів та приведення квартири у попередній стан, суд вважає за необхідне скасувати розпорядження Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради № 167 від 11 квітня 2013 року «Про демонтаж самочинно збудованих об'єктів».

Згідно з ч.2 ст.383 ЦК України, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Як встановлено матеріалами справи, спірна квартира знаходиться в одноквартирному одноповерховому окремо стоячому будинку АДРЕСА_1 належить сторонам на праві спільної сумісної власності, а відтак, проведені в ній надбудова та добудова не порушує жодних прав інших осіб, така проводилась відповідачами ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_6 зі згоди іншого співвласника ОСОБА_11, частка якої внаслідок здійсненого самочинного будівництва не зменшилась і остання не позбавлена права власності та права користуватися такою.

Крім того, як встановлено матеріалами справи, ОСОБА_11 після розірвання шлюбу з ОСОБА_4 у 2009 році, ставила питання про визнання за нею права на частку у спірній квартирі з урахуванням здійсненої надбудови та добудови, з цього приводу зверталася в інспекцію Держархбудконтролю, зазначаючи свою участь у такому будівництві, що свідчить про те, що добудова та надбудова до квартири проводилась з її відома і згоди. Отже, ОСОБА_11 не заперечувала проти здійснення добудови. Це також підтверджується відповіддю інспекції на звернення ОСОБА_11 від 23.03.2010 та актом проведеної перевірки від 09.03.2010, копії яких долучені до матеріалів справи.

Відповідно до ст.152 ЖК України, переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадиться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

Згідно зі ст.9 Закону України «Про архітектурну діяльність», будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Не заслуговує на увагу і покликання представника позивача, як на обґрунтування позову, на ч.7 ст. 376 ЦК України. Зокрема, позивачем не доведена а в процесі судового розгляду не встановлено наявності передбачених вказаною статтею підстав необхідних для знесення самочинного будівництва, а саме: самочинне будівництво суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, здійснено з істотним порушенням будівельних норм і правил, неможливість проведення перебудови для приведення будівництва у відповідність до вказаних вимог чи відмови відповідачки провести таку перебудову.

У відповідності до приписів ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Представником позивача не доведено належними та допустимими доказами встановлених законом підстав, необхідних для задоволення позовних вимог.

Таким чином в задоволенні позову Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради слід відмовити.

Відмовляючи у задоволенні позову про демонтаж самочинно збудованих об'єктів, з огляду на висновок судової будівельно-технічної експертизи, згідно якого здійснена добудова та надбудова відповідає вимогам будівельних норм і правил, демонтаж її технічно неможливий без пошкодження конструкцій будинку, не суперечить суспільним інтересам та не порушує прав інших осіб, оскільки квартира, в якій здійснена ця надбудова знаходиться в одноквартирному одноповерховому будинку, де крім спірної квартири, інших жилих приміщень немає.

Відтак, недотримання відповідачами документального оформлення будівництва, яке полягає у відсутності погодженої у встановленому порядку проектно-технічної документації та дозволу на початок будівництва, не може бути достатньою правовою підставою для демонтажу здійсненої добудови та надбудови до квартири АДРЕСА_1

Відповідно до п.1.4.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76, власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, зобов'язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану лише у випадку, якщо це призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту.

Встановлено, що внаслідок здійсненої добудови та надбудови, яка відповідає будівельним нормам і правилам і не суперечить санітарно-технічним вимогам і правилам експлуатації, не порушуються власні права і інтереси третьої особи як ОСОБА_12 (мешканки квартири АДРЕСА_5 так і третьої особи з самостійними вимогами - ОСОБА_11, а також суспільні інтереси, оскільки такою лише покращені житлові умови усіх співвласників квартири.

Позиція третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_11 на те, що внаслідок здійсненої реконструкції остання втратила належне їй майно, оскільки втрачена тотожність об'єкта, котрий є у її співвласності і це позбавляє її як співвласника користуватись і розпоряджатись не заслуговують на увагу суду. Встановлено, що третя особа шляхом звернення до суду з позовом про демонтаж та приведення помешкання у попередній стан переслідує мету отримання матеріальної вигоди, її позов розцінюється як безпідставний і спростовується вищенаведеним. Доводи третьої особи ОСОБА_11 в підтримку заявлених нею вимог про демонтаж із приведенням помешкання в попередній стан розцінюються судом як такі, що не можуть вчинятись для захисту прав співвласника і для відновлення порушених її прав.

Та обставина, що прибудова здійснена на земельній ділянці, яка не була відведена для цієї мети, не може бути правовою підставою для задоволення позову, оскільки, як встановлено матеріалами справи, квартира АДРЕСА_1 знаходиться в одноквартирному будинку, розташована в межах однієї присадибної ділянки для обслуговування цього будинку як окремо стоячого.

На переконання суду, в такий спосіб у відповідачів є можливість скористатись спрощеним порядком узаконення самочинного будівництва, так званою «будівельною» амністією. Оскільки дії, пов'язані з добудовою і надбудовою вчинені відповідачами до березня 2011 року, тому розпорядження, котре прийняте позивачем у 2013 році не може залишатись в силі. Тим більше, таке прийнято без вжиття інших заходів врахування наведених вище обставин, без фактичного з'ясування технічної можливості експлуатації самочинного будівництва та можливості демонтажу без пошкодження квартири, а виходячи лише із відсутності проектно-технічної документації на будівництво.

З урахуванням встановленого, суд дійшов до висновку про відмову у первісному позові та позові третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_11 та про задоволення зустрічного позову.

На підставі ст.ст. 376, 383, 331 Цивільного кодексу України, ст.ст.100, 152 Житлового кодексу УРСР та керуючись ст.ст.10,60, 209-215 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

В задоволенні позову Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_11, третіх осіб ОСОБА_12, Львівська міська рада, Товариство з обмеженою відповідальністю житлово -експлуатаційне підприємство «Стимул - Сихів», орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації про демонтаж самочинно збудованих об'єктів - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_6 до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради про скасування розпорядження задовольнити.

Скасувати розпорядження Сихівської районної адміністрації №167 від 11.04.2013 «Про демонтаж самочинно збудованих об'єктів».

В задоволенні позову ОСОБА_11 до ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_6 про демонтаж самочинно збудованих об'єктів та приведення квартири у попередній стан - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова.

Суддя: О.Ю.Горбань