АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22ц/790/6684/17 Головуючий 1 інстанції -
Категорія: договірні Доповідач - Хорошевський О.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого, судді - Хорошевського О.М.

суддів: Бровченка І.О.,

Кіся П.В.

за участю секретаря - Брулевича В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2017 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк») звернулось з позовом до ОСОБА_3, після уточнення якого просило звернути примусове стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки за договором іпотеки № PML-703/244/2007 від 20.11.2007 року, а саме: квартиру, що розташована в АДРЕСА_1 та належить на праві власності відповідачу для задоволення вимог ПАТ «ОТП Банк» за кредитним договором № ML-703/244/2007 від 20.11.2007 року, що станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 складає 22 133,60 доларів США; встановити спосіб реалізації предмету іпотеки за договором іпотеки № PML-703/244/2007 від 20.11.2007 року, шляхом продажу на прилюдних торгах за початковою ціною 712 560 грн.

В обґрунтування зазначено, що 20.11.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № ML-703/244/2007, відповідно до умов якого останній було надано кредитні кошти у сумі 45000,00 доларів США.

20.10.2007 року в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та позичальником було укладено договір іпотеки № PML-703/244/2007, предметом іпотеки якого є квартира, що розташована в АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла.

Відповідно до листа третьої Харківської державної нотаріальної контори Московського району м. Харкова № 584/02-14 від 17.03.2014 року свідоцтво про право на спадщину за законом на вищезазначену квартиру, реєстровий № 3-102 видано ОСОБА_3

Станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 заборгованість позичальника перед банком становить 22 133,60 доларів США, враховуючи той факт, що іпотека нерухомого майна свою дію не припинила, зобов'язання, забезпечене іпотекою, не виконане, існують законні підстави для звернення стягнення за іпотечним договором № PML-703/244/2007 з спадкоємця померлої ОСОБА_6

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2017 року позовні вимоги задоволено.

Звернуте примусове стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки за договором іпотеки № PML-703/244/2007 від 20.11.2007 року, а саме: квартиру, що розташована в АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_3 для задоволення вимог ПАТ «ОТП Банк» за кредитним договором № ML-703/244/2007 від 20.11.2007 року, що станом на 22.12.2012 р. складає 22 133,60 доларів США.

Встановлено спосіб реалізації предмету іпотеки за договором іпотеки № PML-703/244/2007 від 20.11.2007 року, шляхом продажу на прилюдних торгах за початковою ціною 712 560 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОТП Банк» сплачений судовий збір у розмірі 3 654,00 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Вказує, що після прийняття ОСОБА_3 спадщини банк повинен був повідомити її особисто щодо необхідності усунення порушення умов кредитного договору у формі вимоги. Однак тільки безпосередньо перед зверненням до суду з позовом від ПАТ «ОТП Банк» 20.07.2015 року на адресу відповідача надійшла вимога № 85-6-1-700-01-12-4-8/2215, яка суперечить нормам чинного законодавства.

Також зазначає, що судом не було враховано вимог ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2016 року № 1304-ІІV. Пунктом 1 ст. 1 цього Закону визначено, що протягом дії закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст. 4 ЗУ «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із ст. 5 ЗУ «Про заставу», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого житлового нерухомого майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м. для квартири та 250 кв.м. для житлового будинку.

Квартира, що є предметом іпотеки, є єдиним постійним місцем проживання відповідача; загальна площа квартири становить 65,1 кв.м., тобто не перевищує встановлених Законом 140 кв.м.

У зв'язку з вищевикладеним, представник відповідача вважає відсутніми підстави для задоволення позовних вимог.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що іпотека нерухомого майна свою дію не припиняла, зобов'язання, забезпечене іпотекою, не виконано, існують іпотечні зобов'язання померлої ОСОБА_6 при переході права власності на предмет іпотеки до відповідача.

Судова колегія погоджується з таким висновком.

З матеріалів справи вбачається, що 20.11.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником прав і обов'язків якого є ПАТ «ОТП Банк», та громадянкою України ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № ML-703/244/2007, відповідно до умов якого позивачем було надано позичальнику кредитні кошти у сумі 45 000,00 доларів США (а.с. 6-10).

20.11.2007 року в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_6 укладено договір іпотеки № PML-703/244/2007, предметом іпотеки за яким є квартира АДРЕСА_1 (а.с. 14-16).

Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши ОСОБА_6, кредит у сумі 45 000 доларів США.

У порушення умов договору, позичальник, свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 заборгованість позичальника за кредитним договором становить 22 133,60 доларів США та складається з: заборгованості за кредитом - 22 125,00 доларів США; заборгованості за відсотками за користування кредитом - 8,60 доларів США за період з 20.12.2012 року по 21.12.2012 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла (а.с.22).

З відповіді Третьої ХДНК Московського району м. Харкова вбачається, що 17.03.2014 року за реєстровим №3-102 відповідачу - ОСОБА_3 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказану квартиру (предмет іпотеки) (а.с.27).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 23 ЗУ «Про іпотеку» встановлено, що у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Відповідно до ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що іпотекодержатель має право звернутись у будь-якій час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Таким чином, судом було вірно встановлено, що іпотека нерухомого майна свою дію не припиняла, зобов'язання, забезпечене іпотекою, не виконано, існують іпотечні зобов'язання померлої ОСОБА_6 при переході права власності на предмет іпотеки до відповідача.

Приписами ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що оскільки боржник та його правонаступник не виконали зобов'язання за кредитним договором позивач набув право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмети іпотеки.

Посилання апеляційної скарги на ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2016 року № 1304-ІІV не можуть бути взяті до уваги, оскільки зазначена норма може бути застосована в порядку виконання рішення суду.

Доводи, викладені представником відповідача в апеляційній скарзі висновки суду не спростовують, були предметом розгляду судом першої інстанції, яким суд дав належну оцінку та не дають підстав для скасування чи зміни ухваленого у справі рішення.

З огляду на викладене, та керуючись ч. 1 ст. 308 ЦПК України судова колегія вважає за необхідне відхили апеляційну скаргу та залишити рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1ст. 308, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий - О.М. Хорошевський

Судді - І.О.Бровченко

П.В. Кісь