Справа № 361/2631/17 Головуючий у І інстанції Петришин Н. М.
Провадження № 22-ц/780/5312/17 Доповідач у 2 інстанції Березовенко Р. В.
Категорія 29 28.11.2017
УХВАЛА

Іменем України

28 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого:Березовенко Р.В.,
суддівЛівінського С.В., Олійника В.І.,
з участю секретаряТопольського В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 до Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про стягнення заборгованості по пенсії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2017 року ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_7 звернувся до місцевого суду з позовом про стягнення заборгованості по пенсії.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що його дочка ОСОБА_7 є інвалідом 1-ї групи з дитинства та її захворювання пов'язане з впливом аварії на ЧАЕС - довічно, має статус 1-ї категорії.

Постановою Київського Апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2015 року зобов'язано відповідача провести перерахунок та виплату ОСОБА_7 основної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі, визначеному ст.ст. 50, 54 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період із 03 червня 2014 року по 02 серпня 2014 рік з урахуванням виплачених коштів.

Вказане судове рішення пред'явлено до виконання до Управління ДВС ГУ у Київській області.

Відповідачем виконано постанову в частині проведення перерахунку пенсії ОСОБА_7 за період з 03.06.2014 р. по 02.08.2014 р. і нараховано 15 334,40 грн.

Листом Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Київській області повідомлено, що сума 15 334,40 грн. невиплачена ОСОБА_7, у зв'язку зі змінами в чинному законодавстві та відсутністю цільових коштів на фінансування вказаних виплат.

Позивач вважає, що право його дочки ОСОБА_7 грубо порушеним через тривале невиконання судового рішення, у зв'язку із чим просив стягнути із відповідача на користь ОСОБА_7 заборгованість по пенсії у розмірі 15 334,40 грн.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 вересня 2017 року позов ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 задоволено.

Стягнуто із Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на користь ОСОБА_7 заборгованість по невиплаченій пенсії у розмірі 15 334 грн. 40 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Броварське об'єднане УПФ України Київської області подало апеляційну скаргу, в якій не погоджується з рішенням, вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції не було досліджено усієї сукупності доказів по справі, а також не було надано належної оцінки матеріалам справи.

При цьому, зазначає, що пенсію в розмірі 15 334 грн. 40 коп. не виплачено, у зв'язку зі змінами в чинному законодавстві та відсутністю цільових коштів на фінансування вказаних виплат, оскільки змінами внесеними в Закон України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», визначено, що у 2014 році положення, зокрема, ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи із наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України.

Крім того, з 01.01.2013 року набрав чинності Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» №4901 -VI, а порядок погашення заборгованості за рішенням суду, виконання яких гарантується державою, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 року №440, що також не було враховано судом першої інстанції.

Апелянт просив скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 перебуває на обліку в Броварському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Київської області та отримує пенсію по інвалідності І групи з дитинства, розмір якої визначений відповідно до ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», про що свідчить копія пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2, виданого 02.09.2011 р. (а.с. 3).

Також, ОСОБА_7 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії, про що свідчить копія посвідчення серії НОМЕР_3 (а.с. 3).

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 лютого 2012 року ОСОБА_7 визнано недієздатною, встановлено над нею опіку та призначено опікуном ОСОБА_6 (а.с. 9).

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2015 року зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у м. Бровари та Броварському районі Київської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_7 основної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі визначеному ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 03 червня 2014 року по 02 серпня 2014 рік, з урахуванням виплачених коштів (а.с. 5-8).

Матеріалами справи встановлено, що на підставі вищевказаної постанови Броварський міськрайонний суд Київської області видав позивачу виконавчий лист за № 361/9819/14-а, який пред'явлено до виконання.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Гопцієм Р.О. від 28.09.2015 р. на підставі вищевказаного виконавчого листа № 361/9819/14-ц відкрито виконавче провадження № 48863499 та надано боржнику строк самостійно виконати судове рішення у 7-ми денний строк (а.с. 26).

Листом від 15.10.2015 р. за № 11554/03 Управління Пенсійного фонду України у м. Бровари та Броварському районі Київської області повідомив відділ примусового виконання рішень управління ДВС ГУ юстиції у Київській області про те, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 28.09.2015 р. ВП № 48863499 виконана в частині проведення перерахунку пенсії ОСОБА_7 за період з 03.06.2014 р. по 02.08.2014 р. Сума 15 334,40 грн. невиплачена у зв'язку зі змінами в чинному законодавстві та відсутністю цільових коштів на фінансування вказаних виплат (а.с. 27).

Із матеріалів справи вбачається, що на лист позивача щодо внесення рішення в Реєстр рішень, виконання яких гарантується державою, Головним територіальним управлінням юстиції у Київській області 23.09.2015 року повідомлено, що згідно постанови № 440 від 03.09.2014 р. «Про затвердження Порядку погашення заборгованості за рішенням суду, виконання яких гарантується державою» подаються рішення - виконавчі документи за рішенням суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» суб'єкти, які видані або ухвалені до 1 січня 2013 р. Також повідомлено, що пред'явлений позивачем документ ухвалений 30 червня 2015 року, тобто не підпадає під дію вищевказаної постанови (а.с. 36).

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Гопцієм Р.О. від 28.04.2016 р. закінчено виконавче провадження за виконавчим листом № 361/9819/14-а на підставі п. 11, ч. 1 ст. 49 та ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження».

Суд першої інстанції задовольняючи позов, виходив із того, що перерахована на підставі судового рішення пенсія позивачу виплачена не була, існує заборгованість по пенсійним виплатам в сумі 15 334 грн. 40 коп., розмір якої сторонами не оспорюється. Оскільки позивач перебуває на пенсійному обліку у відповідача, який є відповідальним за своєчасну її виплату, дана сума заборгованості по пенсійним виплатам має бути стягнута на користь позивача саме з відповідача, оскільки судові рішення у справах щодо пенсійного забезпечення виконуються органами Пенсійного фонду України у межах покладених судом зобов'язань.

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що судове рішення Київського апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2015 року відповідачем не було виконане в повному обсязі і фактично існує заборгованість відповідача перед позивачем в розмірі 15 334 грн. 40 коп.

Вказана сума не виплачена відповідачем (відповідно до пояснень) у зв»язку зі змінами у чинному законодавстві та відсутністю цільових коштів на фінансування вказаних виплат.

До цього зводяться і доводи апеляційної скарги, які на думку колегії суддів слід розцінити критично, виходячи з наступного.

Дійсно, у зв'язку з прийняттям закону «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» з 01.01.2013 року, Постановою Кабінету Міністрів України №440 від 03.09.2014 року було затверджено «Порядок погашення заборгованості за рішеннями судів, виконання яких гарантується державою», відповідно до якого заборгованість виплачується через органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, в порядку черговості після внесення рішення до реєстру.

Однак, як безспірно встановлено судом, рішення суду стосовно позивача було ухвалено після 01.01.2013 року (30.06.2015 року) і тому не підпадає під дію даного закону, про що було повідомлено позивача безпосередньо Головним територіальним управлінням юстиції у Київській області 23.09.2015 року, а отже, шлях виконання даного судового рішення на підставі цих норм права у позивача відсутній.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, щодо змін у законодавстві і при цьому посилання на ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та Постанову Кабінету Міністрів України №440 від 03.09.2014 року є безпідставними і не заслуговують на увагу, оскільки стосуються лише судових рішень ухвалених до 01.01.2013 року.

При розгляді даної справи колегія суддів, також, враховує принцип верховенства права, що вимагає дотримання вимог «якості» закону, яким передбачається втручання у права особи, основоположні свободи. Так, у рішенні від 10 грудня 2009 року справі «Михайлюк та Петров проти України» (Mikhaylyuk and Petrov v. Ukraine), заява № 11932/02, зазначено: Суд нагадує, що вираз «згідно із законом» насамперед вимагає, щоб оскаржуване втручання мало певну підставу в національному законодавстві; він також стосується якості відповідного законодавства і вимагає, щоб воно було доступне відповідній особі, яка, крім того, повинна передбачати його наслідки для себе, а також це законодавство повинно відповідати принципу верховенства права (див., серед багатьох інших, рішення у справі «Полторацький проти України» (Poltoratskiy v. Ukraine) від 29 квітня 2003 року, заява № 38812/97, п. 155).

Крім того, що стосується доводів апелянта щодо відсутності цільових коштів на фінансування вказаних виплат, то вони колегією суддів, також, до уваги не приймаються.

При цьому, апеляційний суд враховує принцип щодо мирного володіння майном і у зв»язку з цим неприйнятності посилань державного органу на відсутність коштів, як причину невиконання своїх зобов»язань. Так у рішенні від 08 листопада 2005 року справа «Кечко проти України», заява №63134/00, визначено, що поняття "власності", яке міститься в

першій частині статті 1 Протоколу №1, має автономне

значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить

від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі

інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно,

можуть також розглядатись як "майнові права", і, таким чином, як

"власність" в цілях вказаного положення. Питання, що потребує

визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи,

взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений

статтею 1 Протоколу N 1 (див. Broniowski v. Poland, N 31443/96,

пар.98).

Крім того, у своєму рішенні ЄСПЛ не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань

(див. mutatis mutandis, рішення у справі "Бурдов проти Росії"

( 980_045 ), N 59498/00, пар. 35, ECHR 2002-III).

Відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

За ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Отже, враховуючи, що судове рішення з 2015 року не виконане у повному обсязі, позивачу нарахована пенсія на виконання саме судового рішення в розмірі 15 334,40 грн. та невиплачена, позивачем було дотримано всі умови щодо примусового виконання даного рішення, він має право та законні сподівання на отримання зазначених коштів, як заборгованості по пенсійним виплатам, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дані правовідносини виникли не щодо нарахування пенсійних виплат, а спір виник щодо стягнення вже нарахованої пенсії, причому суму нарахування жодна з сторін не оспорює, тобто спір виник в сфері приватного права щодо стягнення заборгованості.

Таким чином, колегія суддів вважає, що розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, тому підлягають задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскільки, висновки суду першої інстанції щодо обгрунтованості та доведеності позовних вимог відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на наявних у справі доказах, доводи апеляційної скарги зазначених висновків не спростовують, а відтак вимоги апеляційної скарги задоволені бути не можуть.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-314, 316-317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді:

С.В. Лівінський

В.І. Олійник