Провадження № 2/761/1789/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

02 червня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Гуменюк А.І.

при секретарі Бондарю В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3, Шевченківський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - Позивач) 04 жовтня 2016 року звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 (далі - Відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 (далі - Третя особа № 1), Шевченківський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві (далі - Третя особа № 2), про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування. Вказує, що крім неї, у квартирі також зареєстровані її син ОСОБА_3, донька ОСОБА_4 та її колишній чоловік - Відповідач у справі. Зауважує, що шлюб із Відповідачем розірвано згідно судового рішення з лютого 2013 року, проте, ще задовго до розірвання шлюбу їх із Відповідачем подружні стосунки були припинені у зв'язку з чим Відповідач у добровільному порядку залишив спірну квартиру та з того часу у ній не проживає. Зауважує, що особистих речей Відповідача та спільного майна у квартирі немає. Відповідач не несе ніяких матеріальних витрат по сплаті за житлово-комунальні послуги. Вказує, що реєстрація Відповідача у її квартирі створює для неї, як власника, перешкодив здійсненні права власності, розпорядження нею та створює додаткові для неї та її дітей фінансові затрати, пов'язані із утриманням житла. Просить суд ухвалити судове рішення, яким визнати Відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 та зобов'язати Шевченківський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві зняти Відповідача з реєстраційного обліку місця проживання за вказаною адресою.

Згідно ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 02 червня 2017 року провадження в частині щодо зобов'язання Шевченківського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві зняти Відповідача з реєстраційного обліку місця проживання закрито, з підстав, що позов в цій частині не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У судовому засіданні Позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд позов задовольнити з підстав, викладених у позові.

Відповідач та інші особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з'явилися. Про місце, день та час судового розгляду справи повідомлялися в установленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомили, клопотання про відкладення судового розгляду справи чи про розгляд справи у їх відсутність, як і пояснень на позов, на адресу суду не подавали.

Суд вбачає можливим розгляд справи у відсутність Відповідача та Третіх осіб, ухваливши у справі заочне рішення, оскільки Позивач щодо розгляду справи у відсутність вказаних осіб та щодо ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Заслухавши пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що Позивач є власником квартири АДРЕСА_1, згідно договору дарування, укладеного від 09 квітня 1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кварацхелія Н.Н. та зареєстрованого в реєстрі за № 2624 (а.с. 3)

Згідно довідки форми № 3, Відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, починаючи із 28 липня 1998 року (а.с. 4).

Як вбачається із матеріалів справи, згідно Акта-Довідки від 30 червня 2016 року, складеного за результатами відвідування сусідами Позивача її квартири на предмет не проживання в ній Відповідача, останній не проживає у квартирі АДРЕСА_1, починаю чи із 2010 року. Вказаний Акт-Довідка засвідчена початковою КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» (а.с. 5).

Із матеріалів справи також вбачається, що шлюб між Позивачем та Відповідачем розірваний згідно рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 лютого 2013 року, яке набрало законної сили (а.с. 8-10).

Крім того, 20 квітня 2013 року Позивач зареєструвала шлюб із ОСОБА_6 (а.с. 12).

За змістом частини 1 статті 163 Житлового кодексу Української РСР, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою статті 71 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 71 Житлового кодексу Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем.

Відповідно до статті 57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що мають значення для вирішення справи.

Згідно із статтею 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що Відповідач не проживає у спірній квартирі понад встановлений законом строк без поважних причин, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що він втратила право користування спірною квартирою.

Згідно зі статтею 72 Житлового кодексу Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Крім того, виходячи із вимог статті 88 Цивільного процесуального Кодексу України, із Відповідача на користь Позивача підлягає присудженню судовий збір у розмірі у розмірі 551 грн. 20 коп.

З урахуванням викладеного, на підставі статті 72 Житлового кодексу Української РСР, Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», керуючись статтями 10, 11, 13, 60, 61, 88, 209, 212-215, 224-226 Цивільного процесуального Кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3, Шевченківський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - з а д о в о л ь н и т и.

Визнати ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3) таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути із ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4) судові витрати, пов'язані із розглядом справи у розмірі 551 грн. 20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте Шевченківським районним судом м. Києва за письмовою заявою ОСОБА_2.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене ОСОБА_2 до Апеляційного суду м. Києва в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Рішення суду може бути оскаржене ОСОБА_1 до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а у разі, якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Апеляційним судом м. Києва, якщо воно не буде скасоване.

СУДДЯ :