Справа № 466/7606/17
У Х В А Л А

07 листопада 2017 р. Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

Головуючого судді Донченко Ю.В.

при секретарі Шпак Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за скаргою Приватного акціонерного товариства "Львівобленерго", з участю оскаржуваної особи Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Львова на дії державного виконавця Черниш Б.Ю.., -

в с т а н о в и в :

ЛМКП «Львіввобленерго» звернулось в суд зі скаргою, в якій просить визнати неправомірним та скасувати повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 20.09.2017 року винесеного державним виконавцем Шевченківського ВДВС міста Львова ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 за судовим наказом 466/8883/13-ц від 22.11.2013, зобов'язати державного виконавця Шевченківського ВДВС міста Львова ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 прийняти до виконання судовий наказ 466/8883/13-ц від 22.11.2013, винести постанову про відкриття виконавчого провадження та розпочати примусове виконання рішення на підставі вказаного виконавчого документа.

В обґрунтування скарги зазначив, що на адресу ПрАТ "Львівобленерго" 06 жовтня 2017 року надійшло Повідомлення від 20 вересня 2017 року про повернення стягувану виконавчого документа без прийняття до виконання, супровідний лист № 32574 від 20.09.2017 р. Підставою для відмови у прийнятті заяви стягувача про примусове виконання рішення та відкритті виконавчого провадження за судовим наказом № 466/8883/13-ц від 22.11.2013 p., який виданий Шевченківський районним судом м. Львова, є відсутність підтверджуючих документів про сплату авансового внеску. На думку стягувача, сплата авансового внеску, передбаченого п. 2 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року за № 1404-VIII є обов'язковою за умови пред'явлення виконавчого документа до виконання вперше. Щодо судового наказу № 466/8883/13-ц від 22.11.2013 p., то останній перебував на виконанні у відділі ДВС з березня 2014 року. За цей час жодних оплат на погашення боргу не було, а виконавчий документ неодноразово повертався державним виконавцем стягувачу з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 47 та ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" та повторно пред'являвся стягувачем до виконання. Постанову ВП № 50507104 від 30 травня 2016 р. (про повернення виконавчого документа стягувачеві) надійшла на адресу ПАТ "Львівобленерго" лише 05 грудня 2016 p., що є грубим порушенням як вимог Закону № 606-XIV від 21.04.99 p., так і вимог Закону № 1404-VIII від 02.06.16 р. Закон № 1404-VIII від 02.06.2016 p. (п. п. 5-7 Розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення") вказує, що виконавчий документ, який перебував на виконанні до набрання чинності цим Законом, тобто до 05 жовтня 2016 року, повинен виконуватися органами державної виконавчої служби до настання підстав для завершення виконавчого провадження. Підстави для закінчення виконавчого провадження, передбачені ст. 49 Закону № 606- XIV від 21.04.1999 р. та ст. 39 Закону № 1404-VIII від 02.06.2016 р. на думку стягувача не було.

Крім цього, як вбачається з постанови ВП № 50507104 від 30.05.2016 p., підставою для повернення в/д стягувачеві є відсутність інформації про місце праці боржника та індивідуальних ідентифікаційного номера боржника. Однак, п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону № 606-XIV від 21.04.1999 р. передбачає, що індивідуальний ідентифікаційний номер боржника (для фізичних осіб - платників податків), а також інші дані зазначаються виконавчому документі, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав в/документ. А тому вважають дії державного виконавця неправомірними .

Представник скаржника ОСОБА_2 в судовому засіданні скаргу підтримала повністю, просила її задовольнити.

Представник Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Львова в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи бу повідомлений у встановленому законом порядку.

Дослідивши матеріали скарги та цивільної справи № 2-8883/13ц, суд приходить до висновку про задоволенні такої з наступних підстав.

За приписами статті 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

22.11.2013 року Шевченківським районним судом м. Львова було видано судовий наказ № 466/8883/13 про солідарне стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ "Львівобленекерго" заборгованість у розмірі 3236,76 грн. та 114 грн. 70 коп. судового збору

Судовий наказ неодноразово пред'являвся до виконання, зокрема 28.11.2014 р. та 25.07.2017 р.

Повідомленням від 20 вересня 2017 року державним виконавцем було повернуто виконавчий документ стягувану без прийняття до виконання у зв'язку з відсутністю квитанції про оплату авансового внеску.

Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, яким при винесенні оскаржуваного повідомлення керувався державний виконавець, прийнятий 02.06.2016 року та набрав чинності 05.10.2016 року.

Відповідно до ч.2 ст. 26 Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Тому, з аналізу зазначеної норми, впливаєу, пред'являючи виконавчий документ до виконання 25 липня 2017 року, стягував повинен був внести авансовий внесок. Однак, згідно Закону № 1404-VIII від 02.06.2016 p. (п. п. 5-7 Розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення") вбачається, що виконавчий документ, який перебував на виконанні до набрання чинності цим Законом, тобто до 05 жовтня 2016 року, повинен виконуватися органами державної виконавчої служби до настання підстав для завершення виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, виконавчий документ, а саме судовий наказ 466/8883/13-ц від 22.11.2013 р. неодноразово пред'являвся до виконання та повертався стягувачу без виконання. Зокрема 30.05.2016 року постановою державного виконавця судовий наказ був повернутий стягувачу без виконання у зв'язку з відсутністю відомостей про місце праці та ідентифікаційний код боржника.

Вищезазначену постанову стягувач отримав, лише 30.11.2016 р., тобто після спливу пів року від дати її прийняття та вже після набрання Законом України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII (05.10.2016 р.).

Таким чином порушуючи порядок скерування постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві, державний виконавець, позбавив стягувача можливості, вчасно оскаржити дії державного виконавця або повторно звернутися із заявою про примусове виконання рішення суду на підставі Закону № 606-XIV від 21.04.1999 р. тобто скористатись своїм правом на більш вигідних умовах.

На підставі наведеного суд приходить до висновку, що дії державного виконавця щодо винесення оскаржуваного повідомлення є неправомірними, а тому таке підлягає скасуванню, а скарга в цій частині підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 60, 197, 208-210, 383, 384 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Скаргу задовольнити.

Визнати дії та рішення державного виконавця Шевченківського ВДВС міста Львова ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 щодо повернення судового наказу № 466/8883/13-ц від 22.11.2013 р. стягувачу без прийняття до виконання оформлене повідомленням від 20.09.2017 р. неправомірними.

Зобов'язати Шевченківський відділ державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області вирішити питання про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання судового наказу № 466/8883/13-ц.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м. Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_6