Провадження номер 2/741/219/17
Єдиний унікальний номер 741/262/17
РІШЕННЯ

іменем України

18 липня 2017 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Дикого В.М.,

з участю секретаря с/з Герасимчук Н.Ю.,

позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Макіївської об'єднаної територіальної громади, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - СФГ «Вікторія», про визнання права власності в порядку набувальної давності,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 подала до Носівського районного суду Чернігівської області позовну заяву до Макіївської об'єднаної територіальної громади про визнання права власності в порядку набувальної давності. Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що з 2001 року вона почала працювати завідуючою ФП с. Пустотине Носівського району Чернігівської області. З літа 2005 року позивач з чоловіком та дітьми стала проживати у приміщенні колишнього дитячого садка с. Пустотине, розташованого по АДРЕСА_1. Це приміщення належало колгоспу «Перемога». Після розпаду колгоспу дитячий садок перестав функціонувати, його приміщення перебувало в аварійному стані. Оселившись у цьому приміщенні, позивач зробила в ньому капітальний ремонт. Газифікацію в будинку зробив власник СФГ «Вікторія» ОСОБА_4 Оскільки позивач живе у вищевказаному приміщенні більше 10 років, безперешкодно користується ним, тому вона звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на житловий будинок з надвірними будівлями в порядку набувальної давності.

У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та пояснила, що з 2001 року вона працює завідуючою ФП в с. Пустотине. Улітку 2005 року вона з родиною почала проживати в приміщенні колишнього дитячого садка в с. Пустотине Носівського району по АДРЕСА_1. Вона зробила в приміщенні капітальний ремонт. Позивач просила визнати за нею право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1.

У судовому засіданні представник відповідача Макіївської об'єднаної територіальної громади ОСОБА_5 визнав позовні вимоги.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, СФГ «Вікторія» не з'явився в судове засідання. Директор СФГ ОСОБА_4 направив до суду заяву, у якій не заперечував проти визнання за ОСОБА_2 права власності на житловий будинок.

Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд робить нижченаведений висновок.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 проживає в АДРЕСА_1, разом з нею проживають її чоловік ОСОБА_6 та син ОСОБА_7, що підтверджується копією довідки Макіївської сільради №94 від 15.02.2017 (а. с. 6).

У судовому засіданні встановлено, що рішенням Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області №11 від 29 березня 2017 року (а. с. 22) нежитловому приміщенню, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, надано статус житлового будинку та присвоєно квартирам у житловому будинку такі номери: квартирі ОСОБА_2 - АДРЕСА_1 ОСОБА_8 - АДРЕСА_2.

На даними КП «Носівське БТІ» будинок на праві приватної власності не зареєстрований, що підтверджується копією довідки №24 від 17.02.2017.

У судовому засіданні встановлено, що позивач з літа 2005 року постійно проживає в будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Ст. 319 ЦК України гласить, що власність зобов'язує. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить.

Відповідно до ст. 328 К України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно з п. п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається.

Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК України, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об'єкт третіми особами за набувальною давністю.

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Із повідомлення Центру надання адміністративних послуг Носівської РДА від 05.05.2017 року №17/13-18 убачається, що нерухоме майно в АДРЕСА_1 взято на облік як безхазяйне. Якщо відповідно до ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» судом за громадянином буде визнано право власності, то на підставі рішення суду буде зареєстровано право власності та автоматично припинено реєстрацію безхазяйного нерухомого майна за Макіївською сільською радою (а. с. 28).

Згідно з п. п. 4, 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України даний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто 1 січня 2004 року.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини справи на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Позивач довела факт набуття нею права власності за набувальною давністю. У ході судового розгляду встановлено, що вона відкрито, добросовісно та безперервно користувалися нерухомим майном з літа 2005 року, тобто більше 10 років, і нині разом з родиною живе в цьому будинку, користується ним, зробила капітальний ремонт, постійно підтримує його в придатному для проживання стані. Крім того, при винесенні рішення суд також враховує позицію відповідача, який повністю й беззаперечно визнав позовні вимоги позивача.

Відповідно до висновку щодо технічної документації поділу об'єкта нерухомого майна від 15 червня 2017 року №125 житловий будинок АДРЕСА_1 за технічними показниками може бути поділено (а. с. 32). У вищевказаному висновку визначено склад кімнат, господарських будівель та споруд, площу та вартість житлового будинку АДРЕСА_1 після проведеного поділу, а також площу, вартість кімнат та споруд, які повинні бути залишені в загальному користуванні.

На підставі викладеного, суд робить висновок, що визнання права власності не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі і є підстави для визнання права власності за набувальною давністю.

Керуючись ст. ст. 319, 321, 328, 335, 344 ЦК України, керуючись ст. ст. 3, 4, 15, 208, 213-215 ЦПК України, суд

РІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований у АДРЕСА_1, вартістю 72998 грн., який складається з кухні 1-4 площею 11,2 кв. м, кімнати 1-5 площею 15,4 кв. м, кімнати 1-6 площею 14,7 кв. м, 1/2 частини ганку вартістю 146 грн., 1/2 частини колонки питної вартістю 8619 грн., 1/2 частини ями вигрібної вартістю 2069 грн.

Залишити в загальному користуванні тамбур 1-2 та коридор 1-3, площа яких становить 3,8 кв. м, 1/3 частини веранди площею 3,7 кв. м вартістю 5590 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя В.М. Дикий