АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4777/17 Справа № 199/5594/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Скрипник О. Г. Доповідач - Пищида М.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Пищиди М.М.,

суддів - Куценко Т.Р., Ткаченко І.Ю.,

за участю секретаря - Григор'євої В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 серпня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства ПАТ "Дніпрогаз" про визнання дій неправомірними, відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 4 березня 2015 року між ним та публічним акціонерним товариством «Дніпрогаз» укладено договір про надання населенню послуг з газопостачання по АДРЕСА_2

Під час візиту контролера за вказаною вище адресою йому стало відомо, що за ним рахується заборгованість з газопостачання. За отриманням інформації щодо виниклої заборгованості він листом звернувся до відповідача й отримав відповідь про те, що з ним укладено два договори про надання послуг з газопостачання: по вул. Радужна, 21 у м. Підгороднє Дніпропетровської області (особовий рахунок № 79542) та по вул. Пестеля, 39 у м. Дніпропетровську (особовий рахунок № 73379).

Оскільки за особовим рахунком по АДРЕСА_1 виник борг, відповідач переніс його на особовий рахунок № 79542, відкритий по АДРЕСА_2

З часом відповідач повернув незаконно перераховану суму боргу на особовий рахунок № 79542, проте такими діями відповідача йому завдано моральної шкоди, яка полягає у втраті здоров'я, оскільки, будучи інвалідом 2 групи, він після повідомлення про наявність боргу змушений був звернутися за медичною допомогою. Повідомлення про наявність боргу негативно вплинуло на його емоційний стан, у нього з'явився біль у серці, підвищився артеріальний тиск, він не міг купляти харчі, керувати автомобілем, змушений був приймати додаткові ліки для стабілізації здоров'я.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_2, уточнивши позовні вимоги, просив суд: визнати дії ПАТ «Дніпрогаз» щодо перенесення боргу з одного рахунку на інший незаконними; зобов'язати відповідача повернути на особовий рахунок № 73379 грошові кошти в розмірі 4 704 грн 59 коп.; стягнути з ПАТ «Дніпрогаз» на його користь 20 тис. грн на відшкодування моральної шкоди, витрати на правову допомогу у розмірі 6 тис. грн та судовий збір

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 2 серпня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено. Судові витрати віднесено на рахунок держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 25 травня 2001 року ПАТ «Дніпрогаз» уклало з ОСОБА_2, як з власником будинку по АДРЕСА_1 договір про надання послуг з газопостачання безстроково.

26 грудня 2013 року ОСОБА_2 продав ОСОБА_3 вказаний вище житловий будинок, проте договір про надання послуг з газопостачання з відповідачем не розірвав, інформацію про відчуження будинку позивачу не надав.

4 березня 2015 року ПАТ «Дніпрогаз» та ОСОБА_2 уклали договір про надання населенню послуг з газопостачання за адресою: АДРЕСА_2

У ОСОБА_2 виник борг за споживання газу у житловому будинку АДРЕСА_1 у розмірі 4 061 грн 39 коп., який був перерахований відповідачем на особовий рахунок позивача, відкритий по АДРЕСА_2

У подальшому вказана сума грошових коштів була добровільно повернута ПАТ «Дніпрогаз» на особовий рахунок, відкритий по АДРЕСА_1

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р., в позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями та бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань позивач виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. При недотриманні позивачем зазначених вимог настають наслідки, передбачені ст. 139 ЦПК України в редакції 1963р., тобто наслідки подання позовної заяви, що не відповідає вимогам закону.

Відповідно до ст. 16 ЦК України відшкодування моральної шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів судом.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

У розумінні ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Однак, позивач по справі не надав жодного доказу щодо підтвердження завдання моральної шкоди відповідачем.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р., розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову у позові, дійшов до вірного висновку, оскільки позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, зазначених в позові (довідок з лікарні про ускладнення під час пологів, загрозу викидня, перебування на обліку у лікарів з приводу порушення сну, нервозності, дратівливості, тощо).

З'ясувавши в достатньому повному об'ємі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінки, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами до переоцінки доказів і не згоди з висновками суду по їх оцінці.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 314 ЦПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 02 серпня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді