Справа № 738/555/17 Провадження № 22-ц/795/1469/2017 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Слісар А. В. Доповідач - Боброва І. О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіБобрової І.О.,
суддів:Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,
при секретарі:Шкарупі Ю.В.,
за участю:представника позивача -Рожка С.М., відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Менського районного суду Чернігівської області від 16 червня 2017 року у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ПАТ КБ 'ПриватБанк' просить рішення Менського районного суду Чернігівської області від 16 червня 2017 року скасувати та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 16 червня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення суду винесено з порушенням норм процесуального та матеріального права, за недоведеністю обставин, що мають значення та невідповідності висновків суду обставинам справи. Так, апелянт вказує на те, що він звернувся з позовом у межах строку позовної давності, а тому при ухваленні рішення судом були порушені статті 257-264, 1054-1056 ЦК України та статті 212-214 ЦПК України. Судом не взято до уваги, що пунктом 1.1.7.3.1 Умов та Правил надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною Кредитного договору, встановлений строк позовної давності у 50 років. Відповідач підписала договір, погодилася з його умовами, мала при цьому необхідний обсяг цивільної дієздатності.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити.

Відповідач послалась на безпідставність апеляційної скарги, просила в її задоволенні відмовити, надавши усні та письмові пояснення.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ 'ПриватБанк', суд першої інстанції виходив з того, що Банком пропущено строк позовної давності для звернення до суду.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції.

Судом встановлено, що 13.05.2009 між сторонами був укладений кредитний договір на суму 5531,29 грн на строк 12 місяців (а.с.50).

11 березня 2013 року з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором від 13.05.2009 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт ,

Відповідно до п.2.1 ОСОБА_6 отримала кредит у розмірі 4744,55 грн на строк 06 місяців, з 11.03.2013 по 30.09.2013 шляхом встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків в розмірі 0,01 % в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту (а.с.61).

На виконання Генеральної угоди відповідач 11.03.2013 сплатила 1800 грн (а.с.63).

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» Умовами та правилами, тарифами складають між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві.

ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Однак, відповідач неналежним чином виконувала свої зобов'язання за кредитним договором, не погашала кредит та відсотки за користування кредитом, в результаті чого заборгованість у ОСОБА_6 за Генеральною угодою станом на 04.03.2017 склала 39405,02 грн, яка складається з: 4744,55 грн - заборгованість за кредитом, 1,91 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 5503,62 грн - заборгованість за пенею та комісією, 29154,94 грн - штраф.

Відповідач дані розрахунки не спростувала та не надала суду фінансові документи, які підтверджують фактичне виконання зобов'язання як по договору від 13.05.2009 так і за Генеральною угодою від 11.03.2013.

Однак, колегія суддів вважає, що позов ПАТ КБ «ПриватБанк» заявлений з пропуском позовної давності, як вірно було встановлено судом першої інстанції.

Посилання апелянта на пункт 1.1.7.31 Умов та Правил надання банківських послуг, які, як вказано в Генеральній угоді є її частиною, і за яким строк позовної давності щодо вимог банку з повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, нагороди, неустойки, витрат банку складає 50 років , колегія суддів до уваги не приймає з огляду на наступне.

Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно зі ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України).

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 04.11.2015 (справа №6-1926цс15), яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

У справі, яка переглядається, судом встановлено, що Умови та правила надання банківських послуг, де пунктом 1.1.7.31 строк позовної давності щодо вимог банку складає 50 років, не містять підпису відповідача. З огляду на це відсутні підстави вважати що сторони дійшли згоди щодо збільшення строку позовної давності.

Відповідачем 23.05.2017 заявлено про застосування позовної давності (а.с.49). Позивачем питання про визнання причини пропуску позовної давності поважними перед судом не порушувалося.

У зв'язку з наведеним, висновок суду про наявність підстав для застосування наслідків спливу позовної давності до вимог банку про стягнення заборгованості є вірним.

Розглядаючи справу відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, тобто в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що доводи викладені в апеляційній скарзі обґрунтованості судових висновків не спростовують, тому підстави для її задоволення відсутні.

Судове рішення постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Менського районного суду Чернігівської області від 16 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів

Головуючий:Судді: