АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2204/17 Головуючий 1 інст. Вельможна І.В.
Справа № 639/68/16-ц Доповідач - Пономаренко Ю.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді : Пономаренко Ю.А.,

суддів колегії : ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

за участю секретаря: Єрьоменко О.В.

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Зміївського районного суду Харківської області від 20 грудня 2016 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалось на те, що відповідно до договору № б/н від 17.11.2010 року ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 13000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ПАТ КБ «ПриатБанк» свої зобовязання по вказаному договору виконав, надав відповідачу ОСОБА_3 вказані кошти. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідачка зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала. У звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором у відповідача ОСОБА_3М станом на 30.11.2015 року утворилась заборгованість у розмірі 17821,94 грн.

Заочним рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 20 грудня 2016 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 17.11.2010 року у розмірі 17821,94 грн., а також 1378 грн. судового збору.

Не погодившись з вказаним заочним рішенням суду 1 інстанції, ОСОБА_3 звернулася з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення є незаконним, необґрунтованим та постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. В своїй апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Задовольняючи позовні вимоги, суд 1 інстанції ґрунтовно виходив з того, що відповідачем ОСОБА_3 взяті на себе зобовязання відповідно до умов кредитного договору щодо сплати суми кредиту та процентів за користування ним належним чином не виконувалися, то суд 1 інстанції стягнув суму заборгованості за кредитним договором.

Судова колегія вважає, що такий висновок суду 1 інстанції є обґрунтованим. Відповідає фактичним обставинам по справі та вимогам діючого законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідно до укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк» договору № б/н від 17.11.2010 року, остання отримала кредит у сумі 13000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно п. 1.1.2.7 Умов та Правил надання банківських послуг, власник карти зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь із грошових зобовязань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позики.

Відповідно до п. 2.1.1.12.9 правил користування платіжною карткою, боржник доручає списувати з будь-якого рахунку, відкритого у банку, а саме, з картрахунку, грошові кошти для здійснення платежу з целью повного або часткового погашення боргових зобовязань.

Відповідно до п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг, банк має право на зміну тарифів, які викладені на банківському сайті, а також інших умов обслуговування рахунків.

Згідно з п. 1.1.3.2.2 Умов та правил надання банківських послуг, у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов договору та/або у разі виникнення овердрафту, банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових зобовязань та інших обовязків за договором.

Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна сторона не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ КБ Приват Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши ОСОБА_3 кредит у розмірі, встановленому вказаним договором.

Представником банку наданий до матеріалів справи розрахунок заборгованості за договором кредиту, з якого вбачається, що ОСОБА_3 користувалася кредитними коштами та останній платіж за користування кредитом здійснила 10.11.2015 року (а.с.4-6).

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

У порушення зазначених норм закону, прийняті на себе зобов'язання по вказаному кредитному договору відповідач належним чином не виконала.

У зв'язку з зазначеними порушеннями ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором, утворилась заборгованість, яка станом на 30.11.2015 року становить 17821,94 грн. та яка складається з наступного: 12845,82 грн. заборгованість за кредитом; 3551,27 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 100 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 824,85 грн. штраф (процентна складова).

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530, 611 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін відповідно і до умов договору, а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Стаття 1050 ЦК України встановлює, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Між тим, колегія суддів вважає необґрунтованими позовні вимоги банку щодо стягнення штрафів, так як відповідно до п.п. 1.1.5.25, 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачена відповідальність за одне й те ж порушення договору, прострочення платежів, як у вигляді пені 0,1% від суми простроченого платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення, так і штрафу, який має як фіксовану величину - 500 грн., так і процентну складову - 5% від суми заборгованості.

Тому, колегія суддів вважає, що нарахована сума до стягнення в якості пені, відповідно до п. 1.1.5.25 Умов та правил надання банківських послуг, також передбачена у якості відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості за цим кредитним договором, внаслідок чого має місце подвійне стягнення за прострочення відповідачем виконання своїх обовязків по поверненню кредиту, сплаті відсотків і комісійної винагороди, тому в цій частині позовних вимог відмовляє.

Згідно до обов'язкової для застосування в силу ст. 360-7 ЦПК України правової позиції , яка викладена у постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13, у разі встановлення у договорі різних видів цивільно-правової відповідальності за різні порушення його умов, одночасне застосування таких заходів відповідальності - це не свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Приймаючи до уваги викладене, судова колегія вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають частковому задоволенню, у розмірі 16497,09 грн.

Судова колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо незастосування судом 1 інстанції строків позовної давності, оскільки останній платіж ОСОБА_3 був внесений 30.11.2015 року, а з позовом банк звернувся 13.01.2016 року, отже підстав для застосування положень статті 257 ЦК України у суду не було.

Відповідно до п.3, 4 ст. 309 ЦПК України, суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове або змінює рішення, якщо судом були порушені або неправильно застосовані норми матеріального або процесуального права.

У звязку з чим, колегія суддів апеляційну скаргу задовольняє частково, рішення суду скасовує в частині позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 щодо стягнення штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 грн. та штрафу (процентна складова) у розмірі 824,85 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, 309, 313, ст.314, 316,317, 324 ЦПК України, судова колегія,

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Зміївського районного суду Харківської області від 20 грудня 2016 року в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 грн. та штрафу (процентна складова) у розмірі 824,85 грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні цих позовних вимог відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Ю.А. Пономаренко

Судді - П.В. Кісь

ОСОБА_2