Справа № 431/4838/16-ц
Провадження № 22ц/782/175/17
2017 року, липня місяця, 05-го дня колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі: головуючого судді Яреська А.В., суддів Коновалової В.А., Коротенка Є.В., за участю секретаря: Козубської А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Апеляційного суду Луганської області у місті Сєвєродонецьку цивільну справу за апеляційною скаргою керівника Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області на ухвалу та рішення Старобільського районного суду Луганської області від 15 листопада 2016 року за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення коштів та визнання права власності за умовами договору,
У жовтні 2016 року до Старобільського районного суду Луганської області надійшла позовна заява ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення коштів та визнання права власності за умовами договору. Просили суд стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 1 500 000 грн. на користь ОСОБА_1 згідно умов договору безпроцентної позики від 02.01.2012 року; визнати за ОСОБА_2, право вланосності на будівлю торгового центру за адресою: Полтавська область, м. Миргород, вул. Гоголя, 147, приміщення 1 загальною площею 5484,5 м. кв.; визнати за ОСОБА_2 право власності на нежитлове приміщення (добудову торгового центру) за адресою: Полтавська область, м. Миргород, вул. Гоголя, 147, приміщення 5 загальною площею 2928,3 м. кв.; припинити право власності ОСОБА_3 на будівлю торгового центру за адресою: Полтавська область, м. Миргород, вул. Гоголя 147, приміщення 1 загальною площею 5484,5 м. кв.; припинити право власності ОСОБА_3 на нежитлове приміщення (добудову торгового центру) за адресою: Полтавська область, м. Миргород, вул. Гоголя, 147, приміщення 5 загальною площею 2928,3 м. кв.; судові витрати покласти на відповідачів.
Ухвалою Старобільського районного суду Луганської області від 15 листопада 2016 року було визнано мирову угоду між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення коштів по цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення коштів та визнання права власності за умовами договорів.
Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 15 листопада 2016 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про визнання права власності за умовами договору задовольнити. Визнано за ОСОБА_2 право власності на будівлю торгового центру за адресою: Полтавська область, м. Миргород, вул. Гоголя, 147, приміщення 1 загальною площею 5 848,5 м.кв. Визнано за ОСОБА_2 право власності на нежитлове приміщення за адресою: Полтавська область, м. Миргород, вул. Гоголя. 147. приміщення 5 загальною площею 2928,3 м.кв. Припинено право власності ОСОБА_3 на будівлю торгового центру за адресою: Полтавська область, м. Миргород, вул. Гоголя. 147. приміщення 1 загальною площею 5 848,5 м.кв. Припинено право власності ОСОБА_3 на нежитлове приміщення за адресою: Полтавська область, м. Миргород, вул. Гоголя, 147. приміщення 5 загальною площею 2928.3 м.кв. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 6 890 гривень.

Ухвалу та рішення суду було оскаржено прокурором ухвалою та рішенням Апеляційного суду Луганської області було за скаргою прокурора скасовано оскаржувані судові рішення, при цьому під час апеляційного розгляду було встановлено, що ще при відкритті провадження по справі суд першої інстанції грубо порушив правила визначення територіальної підсудності.

У відповідності до п. 2. постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» спори, пов'язані із захистом права власності та інших речових прав, розглядаються судами відповідно до визначеної процесуальним законом юрисдикції. Відповідно до частини першої статті 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу захисту права власності та інших речових прав на нерухоме майно пред'являються за місцем знаходження майна або основної його частини (виключна підсудність). Якщо пред'явлено позов про право власності на кілька жилих приміщень (квартир), розташованих у різних районах міста чи в різних містах, або позов про поділ спадкового майна, яке складається з кількох квартир (об'єктів нерухомості) у різних місцевостях, тобто наявні вимоги, для кожної з яких частиною першою статті 114 ЦПК встановлено виключну підсудність, то позов пред'являється до одного із судів за вибором позивача, але за місцезнаходженням основної частини нерухомого майна, яка за своєю вартістю перевищує ті, що знаходяться в інших районах чи місцевостях. Недотримання правил підсудності тягне за собою повернення заяви позивачеві, про що постановляється ухвала. Якщо після відкриття провадження у справі і до початку судового розгляду (розгляду справи по суті - стаття 173 ЦПК) виявиться, що заяву було прийнято з порушенням правил виключної підсудності, суд передає справу на розгляд належному суду незалежно від волевиявлення сторін (пункт 2 частини першої статті 116 ЦПК).

Як вбачається зі змісту ухвали суду у справі, нерухоме майно, питання про перехід права власності на яке вирішено Старобільським районним судом Луганської області, розташовано в м. Кадієвка (Стаханов) Луганської області та м. Миргород Полтавської області. Згідно ухвали суду, вартість квартири, що знаходиться за адресою м. Миргород вул. Панаса Мирного № 90, буд. 24 та належить ОСОБА_4 становить 300 тис грн. Вартість будинку, що розташований в м. Миргород, вул. Харківка, 19/2, станом на момент укладення угоди становить 980 тис. грн.; вартість земельної ділянки за адресою: м. Миргород, вул. Київська, 38, кадастровий номер: :50:014:0037 - 30 тис. грн.; вартість земельної ділянки за адресою: м. Миргород, вул. Харківка, 19/2 - 20 тис. грн. Сумарна вартість нерухомого майна, що належить ОСОБА_3, ОСОБА_4, яке розташоване в м. Миргород, Полтавської області та на яке визнано судом право власності за ОСОБА_1 складає 1330 тис. грн. Сумарна вартість нерухомо майна, розташованого у місті Кадієвка (Стаханов) Луганської області та яке за ухвалою суду передано позивачу у власність становить 170 тис грн., що у 8 разів менша вартості майна, яке сі розташоване в місті Миргороді. Оскаржуваним рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 15 листопада 2016 року припинено право власності на нерухоме майно, яке знаходиться в місті Миргороді, Полтавської області, а не на території Луганської області. Отже, Старобільським районним судом Луганської області порушено вимоги ст. 114 ЦПК України щодо виключної підсудності розгляду позовів, що виникають з приводу захисту права власності та інших речових прав на нерухоме майно за місцем його знаходження. Статтею 320 ЦПК України є передбаченим, що апеляційний суд у випадках і в порядку, встановлених статтею 211 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу. Статтею 211 ЦПК України передбачено, що суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону та встановивши причини та умови, що сприяли вчиненню порушення, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним особам чи органам для вжиття заходів щодо усунення цих причин та умов. Оскільки при апеляційному розгляді справи було виявлено грубе порушення норм процесуального законодавства, то колегія суддів вважає за таких обставин за необхідне постановити окрему ухвалу для обговорення її на нараді суддів місцевого суду.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 211, 314-315, 320 ЦПК України, судова колегія

у х в а л и л а :

Постановити окрему ухвалу окрему ухвалу для обговорення її на нараді суддів Старобільського районного суду Луганської області щодо допущеного порушення судом першої інстанції норм процесуального законодавства при визначенні територіальної підсудності.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: