Провадження № 22-ц/779/471/2017
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В.
Суддя-доповідач Матківський
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів: Малєєва А.Ю., Фединяка В.Д.

секретаря Петріва Д.Б.

з участю: представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Х-Адванс» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Гаражний кооператив «Соколи», про визнання недійсним договору купівлі-продажу гаражу, скасування рішення про державну реєстрацію прав з апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 07 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а :

В грудні 2015 року представник ТзОВ «Х-Адванс» звернувся до суду із зазначеним позовом та просив ухвалити рішення про визнання недійсним договору купівлі-продажу гаражу, що розташований в м. Івано-Франківську, гаражний кооператив «Соколи», № 39, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, №18184022, прийняте 20 грудня 2014 року приватним нотаріусом ОСОБА_4 щодо вищевказаного обєкту нерухомого майна.

Заявлені вимоги представник обгрунтував тим, що право власності на земельну ділянку, на якій розташований гараж 39, ряд № 4, ділянка № 2, було зареєстровано за позивачем ТОВ «Х-Адванс», що підтверджується відповідним Державним актом на право власності на земельну ділянку від 25 жовтня 2012 року. Будь-яких правовстановлюючих документів на користування відповідною земельною ділянкою або її забудову ОСОБА_2 чи ГК «Соколи» ніколи не видавалось і не реєструвалося. На час укладення договору купівлі-продажу від 20 грудня 2014 року відповідач не була законним власником вищевказаного гаража, не мала права його відчужувати, оскільки рішення про первинну реєстрацію речових прав на обєкт продажу від 21 травня 2013 року за ОСОБА_2 вже було скасовано в судовому порядку постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 березня 2014 року, яка ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду залишена без змін 01 жовтня 2015 року.

Відповідач здійснила розпорядження обєктом нерухомості, первинна реєстрація якого, як і його реєстрація, були здійснені всупереч чинного законодавства і всупереч інтересів позивача. Як наслідок, подальше відчуження набутих в такий спосіб прав теж суперечить вимогам чинного законодавства, порушує права та охоронювані законом інтереси ТОВ «Х-Адванс» як власника земельної ділянки, на якій розташовано обєкт відчуження.

Крім того, є всі підстави стверджувати, що покупець є підставною особою, переоформлено лише з метою ускладнити виконання судового рішення у вище згаданій адміністративній справі, а фактичним власником і далі залишається відповідачка, що свідчить про фіктивність оскаржуваного правочину як такого, що вчинений без наміру створення обумовлених ним правових наслідків, що згідно ч. 2 ст. 234 ЦК України є додатковою підставою для визнання оскаржуваного правочину недійсним.

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 07 листопада 2016 року позов задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу гаражу, що розташований: Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, «Соколи» гаражний кооператив, гараж 62, ряд № 1, ділянка № 2 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 1), укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 20 грудня 2014 року за №1474; скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №18184022, прийняте 20 грудня 2014 року приватним нотаріусом ОСОБА_4 щодо вищевказаного обєкту нерухомого майна.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 03 травня 2017 року виправлено описку, допущену в рішенні Івано-Франківського міського суду від 07 листопада 2016 року. В рішенні суду замість «гараж 62, ряд №1, ділянка №2 (реєстраційний обєкта нерухомого майна 1)» читати «гараж 39, ряд №4, ділянка №2 (реєстраційний обєкт нерухомого майна 01)» у відповідних відмітках.

На дане рішення ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, просить його скасувати та ухвалити нове про відмову ТзОВ «Х-Адванс» у задоволенні позовних вимог.

Апелянт вважає рішення суду необгрунтованим через те, що судом першої інстанції неповно досліджено всі обставини справи, порушено процесуальні норми.

Судом першої інстанції зроблено помилковий висновок про те, що договір купівлі-продажу від 20 грудня 2014 року було укладено з порушенням прав позивача на земельну ділянку. Це спростовується фактом укладення 12 серпня 2014 року договору оренди №1 земельної ділянки, розташованої по вул. Вовчинецькій, ст. Вовчинець, кадастровий номер 090030118 між ТзОВ «Х-Адванс» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 Даний договір зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №25815961 від 20 серпня 2014 року. Факт укладення та реєстрації вищевказаного договору оренди є доказом відсутності порушення прав позивача. Договори купівлі-продажу гаражів по вул. Вовчинецькій, 225 в гаражному кооперативі «Соколи», членом якого є відповідач, укладалися протягом минулих років не порушуючи жодних прав третіх осіб, яким є позивач.

На момент побудови гаражу, реєстрація переходу права на який оскаржується, власником земельної ділянки була Івано-Франківська міська рада, а користування земельною ділянкою здійснювалась гаражним кооперативом «Соколи» на підставі відповідного договору оренди землі.

У 2012 року внаслідок службової недбалості посадових осіб шляхом службового підроблення та шахрайських дій власником земельної ділянки став позивач по справі ТзОВ «Адванс». На даний час слідчим відділом МВ УМВС України в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за фактами зловживання службовим становищем, шахрайських дій та самоуправства службових осіб ТзОВ «Х-Адванс».

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що згідно матеріалів справи предметом судового розгляду є захист права власності ТОВ «Х-Адванс» на земельну ділянку, по вул. Вовчинецькій, 225, с. Вовчинець. Однак в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції не зазначив, яким чином чи яким способом порушені права позивача, і які саме обмеження у реалізації права власності зазнав позивач внаслідок укладення договору купівлі-продажу від 20 грудня 2014 року.

Земельна ділянка площею 6,22 га, на якій знаходяться гаражі членів ГК «Соколи» ніколи не відносилась до земель Вовчинецької сільської ради, тому суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні помилково зазначив, що рішення відповідача є втручанням у здійснення повноважень ТзОВ «Х-Адванс» щодо володіння, користування та розпорядження належним йому майном земельною ділянкою, яка знаходиться по вул. Вовчинецькій, 225, с. Вовчинець. ТзОВ «Х-Адванс» на даний час обмежено у здійсненні повноважень щодо відчуження земельної ділянки, що знаходиться по вул. Вовчинецькій, 225, с. Вовчинець у звязку з постановленням 28 січня 2015 року господарським судом Івано-Франківсьокї області ухвали про забезпечення позову у справі за позовом першого заступника прокурора Івано-Франківської області про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки від 07 березня 2008 року, укладеного між Вовчинецькою сільською радою та АТВТ «Родон» та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого АТВТ «Родон» 04 червня 2008 року.

Очевидним та неспростовним є факт того, що земельна ділянка площею 6, 2207 га по вул. Вовчинецькій, 225 в м. Івано-Франківську, на якій розташовані гаражі членів гаражного кооперативу, не може виділятись окремим фізичним особам, а перебуває виключно в колективному користуванні.

Ухвалюючи рішення, яким визнається порушення прав позивача як власника земельної ділянки, суд першої інстанції порушив права власності відповідача, яка є добросовісним набувачем гаража.

Вислухавши суддю-доповідача, представника позивача, який вимоги скарги заперечив, перевіривши матеріали справи, , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що є підстави для визнання договору купівлі-продажу гаражу №39, укладеного відповідачами, недійсним, оскільки у ОСОБА_2 під час укладення даного договору будь-яких правовстановлюючих документів на землю, на якій знаходився предмет продажу та порушено право власності позивача на приватизовану земельну ділянку.

Відповідно до ст. 57 ЦПК доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Статтею 14 Конституції України гарантується право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Стаття 321 ЦК України встановлює непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 657804 від 25 жовтня 2012 року (а.с.5), Товариство з обмеженою відповідальністю «Х-Адванс» є власником земельної ділянки площею 6,2207 га, яка розташована: вул. Вовчинецька, 225, с. Вовчинець, Івано-Франківська міська рада, Івано-Франківська область; цільове призначення земельної ділянки для обслуговування гаражної стоянки автомобілів.

Гараж за оскаржуваним договором купівлі-продажу розташований на земельній ділянці по вул. Вовчинецька, 225, с. Вовчинець, Івано-Франківської міської ради.

Продавець гаражу набула право власності на гараж №39 згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 21 травня 2013 року (а.с.9), тобто після набуття права власності на земельну ділянку під цим гаражем саме позивачем.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 березня 2014 року, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2015 року, позов ТОВ «Х-Адванс» задоволено повністю: визнано недійсним та скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції в Івано-Франківській області № 2453639 від 21 травня 2013 року про проведення державної реєстрації прав власності на гараж у м. Івано-Франківську, «Соколи» гаражний кооператив, гараж 39 за суб'єктом: ОСОБА_2 (а.с.12-18).

Судом встановлено, що 20 грудня 2014 року між ОСОБА_2, як продавцем та ОСОБА_3 як покупцем було укладено договір купівлі-продажу гаража (а.с.41-42), відповідно до п. 1, 4 якого за цим договором Продавець зобовязується передати у власність покупця (продає), а покупець зобовязується прийняти у власність (купує) гараж № 39, розташований на земельній ділянці № 2, ряд № 4, площею 46.9 м.кв. під літерою «А», і сплатити за нього грошову суму.

Згідно з п. 3 Договору купівлі-продажу гараж належить продавцю на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 21 травня 2013 року державним реєстратором Реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської (а.с.44-45).

До договору продавець додала довідку ГК «Соколи» від 19 грудня 2014 року про те, що ГК «Соколи» надана земельна ділянка для обслуговування гаражів, в т.ч. гараж № 39, розташований на земельній ділянці № 2, ряд № 4, згідно договору оренди з ГК (зазначено кадастровий номер) та у власності територіальної громади (а.с.46).

На підставі вищевказаного Договору купівлі-продажу державним реєстратором приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №18184022, від 20 грудня 2014 року щодо вищевказаного обєкту нерухомого майна за ОСОБА_3

Відповідно до положень статей 15, 16 ЦК України, статей 1-4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Отже, оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, на час розгляду справи судом не має права власності чи речового права на предмет правочину та/або не претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння. Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (ч. 3 ст. 215 ЦК України), спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав (правова позиція Верховного суду України, викладена в постанові від 25 травня 2016 року у справі за № 6-605цс16).

З огляду на зазначене, положення ч. 3 ст. 215 ЦК України підлягають застосуванню у тому разі, якщо позивач не домагається відновлення свого права на річ, яка була предметом оспорюваного ним договору, а його порушене право може бути відновлене шляхом повернення сторін договору до первісного стану в результаті визнання цього договору недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Колегія суддів вважає, що при укладенні оспорюваного правочину не були дотримані вимоги ч. 1 ст. 638 та ч. 2 ст. 377 ЦК України, оскільки до первинної державної реєстрації речових прав, відчужених за оскаржуваним правочином, право власності на земельну ділянку, на якій розташовано відчужуваний гараж, було зареєстровано за ТОВ «X-Адванс»; будь-яких правовстановлюючих документів на користування цією земельною ділянкою чи її капітальну забудову ОСОБА_2 нотаріусу та суду не надала, тому відчуження нею гаража, який знаходиться на земельній ділянці, що перебуває у власності позивача, з урахуванням норми ч. 1 ст. 120 ЗК України, порушує права позивача як власника земельної ділянки.

При вирішенні позовних вимог судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано оцінку доводам сторін.

Доводи скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело, або могло призвести до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 07 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: Р.Й. Матківський

ОСОБА_6

ОСОБА_7