АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2615/17 Справа № 189/759/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Ткаченко І.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2017 року м. Дніпро

06 липня 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Каратєвої Л.О. Пищиди М.М.

при секретарі - Кравцовій Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Головне управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про припинення права на частку у спільному майні подружжя, визнання права власності на нерухоме майно, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2017 року, -

У Х В А Л И В:

26 травня 2016 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою про припинення права на частку у спільному сумісному майні подружжя, визнання права власності на нерухоме майно, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась, на те, що вона з відповідачем з 1984 року по 1994 рік перебувала у зареєстрованому шлюбі. Перебуваючи у шлюбі, ними було за кошти спільного бюджету сімї побудовано житловий будинок з надвірними побудовами. ОСОБА_3 звернувся до Покровського районного суду Дніпропетровської області про розподіл спільного майна, у якому просив суд стягнути з позивачки на його користь вартість ? частини житлового будинку № 248-а, розташованого по вул. Набережна в смт. Покровське Покровського району Дніпропетровської області, набутого за час шлюбу, в розмірі 11000 грн. Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2009 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 вартість ? частини житлового будинку № 248-а, розташованого по вул. Набережна в смт. Покровське Покровського району Дніпропетровської області, набутого за час шлюбу, в розмірі 11000 грн. на користь ОСОБА_3 Вказане рішення суду набрало чинності 23.03.2009 року. У звязку з цим позивачка звернулася до суду з позовом про припинення права власності на житловий будинок № 248-а, розташованого по вул. Набережна в смт. Покровське Покровського району Дніпропетровської області, який до теперішнього часу зареєстрований за ОСОБА_3, визнання права власності на вказаний житловий будинок за позивачкою. Вказані позовні вимоги під час розгляду судом справи про поділ спільного майна подружжя не заявлялися та не були предметом судового розгляду. Окрім того, позивачка просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме житловим будинком № 248-а, розташованого по вул. Набережна в смт.Покровське Покровського району Дніпропетровської області, так як вона зареєстрована та постійно проживає у даному житловому будинку. За вказаною вище адресою зареєстрований її колишній чоловік ОСОБА_3, але фактично не проживає з червня 1993 року (а.с. 3-4).

Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2017 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Головне управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про припинення права на частку у спільному майні подружжя, визнання права власності на нерухоме майно, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням відмовлено (а.с. 90-92).

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі (а.с.97-98).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено, що рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2009 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 вартість ? частини житлового будинку № 248-а, розташованого по вул. Набережна в смт.Покровське Покровського району Дніпропетровської області, набутого за час шлюбу, в розмірі 11000 грн. на користь ОСОБА_3 Зазначене рішення до цього часу ОСОБА_2 не виконано (а.с.5).

Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 248 -а вул. Набережна смт. Покровське, виготовленого станом на 04.01.2016 року власником нерухомого майна є ОСОБА_3 (розмір частки власника 1) (а.с.6-8).

Відповідно до довідки, виданої Покровською селищною радою Покровського району Дніпропетровської області від 12.05.2016 року № 3200, ОСОБА_2 зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.15).

Відповідно до зазначеної довідки та даних домової (по господарської) книги за вказаною адресою зареєстровані три чоловіки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 син, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 колишній чоловік (а.с.10-14, 15).

Згідно акту прийому в дію завершеного будівництвом житлового будинку, господарських будівель індивідуального забудовника від 14 травня 2004 року та затвердженого рішенням виконкому Покровської селищної ради від 28 травня 2004 року комісія постановила збудований будинок і господарські будівлі на земельній ділянці в смт. Покровське по вул. Набережна 248-а вважати прийнятим в експлуатацію (а.с.39).

Відповідно до виписки з рішення виконавчого комітету Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області від 28 травня 2004 року вирішено оформити право власності ОСОБА_3, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, на належний йому жилий будинок та господарські будівлі, що розташовані в смт. Покровське, вул. Набережна,248-а. Начальнику Синельниківського БТІ провести оформлення права власності (а.с.38).

Згідно договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 25.12.1986 року виконком Покровської селищної ради народних депутатів, згідно рішення виконкому Покровської селищної ради народних депутатів № 61 від 23.07.1986 року про відвід земельної ділянки, надав ОСОБА_3 на праві безстрокового користування земельну ділянку під № 248-а по вул. Набережній в смт. Покровське загальною площею 1200 кв.м., згідно плану земельної ділянки (а.с.66).

Відповідно до листа КП «Синельниківське МБТІ» від 18.11.2016 року № 311 станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами в смт. Покровське, вул. Набережна, 248-а Покровського району Дніпропетровської області зареєстроване за ОСОБА_3, на підставі договору про надання в безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального житлового будинку, посвідченого Покровською держнотконторою 25.12.1986 року Р3 1803 (а.с.61).

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сімї ОСОБА_2, складеного 19.04.2016 року ОСОБА_3 не проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 з червня 1993 року. Фактично не проживав станом на 01.10.2015 року і на 19.04.2016 року. Фактично проживає ОСОБА_2 та її син ОСОБА_4 (а.с.16).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд 1 інстанції виходив з того, що заявлені вимоги позивачки є передчасними, а тому не підлягають задоволенню.

Вказані висновки суду відповідають нормам матеріального та процесуального права й ґрунтуються на вимогах закону.

Так, відповідно до ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження обєктів права приватної власності може бути застосовано лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановленому законом та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких обєктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.

Згідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Частинами 1, 3 ст. 368 ЦК України встановлено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1, 2, 3 ст. 372 ЦК України встановлено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Частиною другою цієї статті передбачено, що суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем цієї частки на депозитний рахунок суду. Перелік підстав припинення права на частку в спільному майні є вичерпним.

Як зазначено в ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зі справи вбачається, що власником житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами в смт. Покровське, вул. Набережна, 248-а Покровського району Дніпропетровської області є ОСОБА_3, що вбачається з листа КП «Синельниківське МБТІ» від 18.11.2016 року № 311 станом на 31.12.2012 року.

При розгляді справи про поділ майна подружжя було встановлено, що спірне домоволодіння є спільною сумісною власністю сторін, частки яких є рівними. ОСОБА_3 фактично відмовився від права на частку в майні, забажавши отримати за нею грошову компенсацію, по справі було ухвалено рішення Покровським районним судом Дніпропетровської області від 11 березня 2009 року, яким з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_3 вартість ? частини житлового будинку № 248-а, розташованого по вул. Набережна в смт. Покровське Покровського району Дніпропетровської області, придбаного сторонами за час шлюбу, в сумі 11 000,00 грн.

При цьому, судом не було вирішено питання щодо припинення права ОСОБА_3 на частку у спільному майні. А грошові кошти за належну йому ? частину спільного майна - житлового будинку №248-а, розташованого по вул. Набережна в смт. Покровське Покровського району Дніпропетровської області ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 не сплачено.

Також зі справи, яка переглядається в суді апеляційної інстанції не вбачається, що позивачкою попередньо внесено відповідну грошову суму замість частки відповідача у праві спільної сумісної власності на майно на депозитний рахунок суду, що є обовязковою вимогою при вирішенні питання про припинення права на частку у спільному майні та визнання за позивачкою права власності на нерухоме майно.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у Постанові Верховного Суду України у справі за № 6-37цс13 від 15 травня 2013 року та у справі № 6-2811цс15 від 30 березня 2016 року.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відмови у задоволенні заявлених позовних вимог про припинення права на частку у спільному майні та визнання за позивачкою права власності на нерухоме майно, оскільки вони є передчасними, як і вимоги про визнання відповідачем таким, що втратив право користування жилим приміщенням, оскільки натепер він є власником спірного майна.

Крім того, колегія звертає увагу, що відповідно до ч.3 ст. ст.347 ЦК України, відповідач має можливість подати відповідну заяву про відмову від права на частку в майні подружжя, яка підлягає державній реєстрації, право власності на яке припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до Державного реєстру.

Доводи апелянта, приведені в апеляційній скарзі є безпідставними та фактично зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі зясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, а відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 213, 214 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст.. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: