Номер провадження: 22-ц/785/4142/17
Номер справи місцевого суду: 522/9329/15-ц
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Цюра Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Сегеди С.М., Кононенко Н.А.,

при секретарі: Лопотан В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2017 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2017 рокупозов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задоволено частково.

Стягнуто зі ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2) заборгованість за договором позики від 07 травня 2012 року у сумі 5 000 доларів США що еквівалентно 133 621 гривні 97 копійок.

Стягнуто зі ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2) проценти за договором позики від 07 травня 2012 року у сумі 25 доларів 50 центів США, що еквівалентно 681 гривні 46 копійок.

Стягнуто зі ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2) три проценти річних за порушення терміну повернення коштів за договором позики від 07 травня 2012 року за період з 08 травня 2013 року по 08 вересня 2016 року у сумі 650 доларів 95 центів США що еквівалентно 17 396 гривень 18 копійок.

В задоволенні решти вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_2 ОСОБА_3подав до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2017 року, та ухвалити нове рішення, яким відмовити узадоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, яке ухвалено на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджені тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно матеріалів справи, на підставі договору позики від 07 травня 2012 року позивач передав у власність відповідача грошову суму в розмірі 39 900 гривень, що становить 5 000.00 доларів США за офіційним курсом Національного банку України на день укладання договору. Кошти відповідачем отримані повністю до підписання договору (абз.1. п.1. договору позики). Відповідач зобовязується повернути позивачу таку ж суму грошей в строк до 07.05.2013 року включно (абз.1. п.1. договору позики). Сторони також домовились, що договір є процентним, позивач мав одержувати від відповідача 0.01 (один сотий) відсоток від суми позики до дня повернення позики (п.2 договору позики). Договір позики від 07.05.2012 року між сторонами був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_6, зареєстровано в реєстрі за №864.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_4, суд першої інстанції правильно визначив характер правовідносин, проте допустився помилки у визначенні валюти, яка підлягає стягненню з відповідача.

Згідно ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 524 ЦК України зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті.

Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях.

Отже, гривня як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом з тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобовязанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобовязанням, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає.

Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобовязання, визначеного у гривнях.

Разом з тим у випадку порушення грошового зобовязання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України; інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України № 6-284цс17 від 01.03.2017 року, яка відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обовязковою для застосування.

Частиною 1 ст. 360-7 ЦПК України передбачено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що районний суд не застосував до спірних правовідносин вимоги ст. 533 ЦК України, що призвело до невірного вирішення справи, тому доводи апеляційної скарги в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року, у зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. Також у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Тому розрахунок зроблений судом в іноземній валюті підлягає перерахунку еквівалентно на гривню України за офіційним курсом гривні до долару США на день ухвалення судового рішення, тому доводи апеляційної скарги щодо стягнення коштів в перерахунку на момент укладення договору позики є неспроможними.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Тому, колегія вважає що рішення суду підлягає зміні в частині визначення валюти, яка підлягає стягненню з відповідача, з підстав викладених в цьому рішенні.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2017 року змінити в частині стягнення валюти.

Стягнути зі ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2) заборгованість за договором позики від 07 травня 2012 року у сумі 133 621 (сто тридцять три тисячі шістсот двадцять одна) гривні 97 копійок, що еквівалентно 5 000 доларів США.

Стягнути зі ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2) проценти за договором позики від 07 травня 2012 року у сумі 681 (шістсот вісімдесят одна) гривні 46 копійок, що еквівалентно 25 доларів 50 центів США.

Стягнути зі ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2) три проценти річних за порушення терміну повернення коштів за договором позики від 07 травня 2012 року за період з 08 травня 2013 року по 08 вересня 2016 року у сумі 17 396 (сімнадцять тисяч триста девяноста шість) гривень 18 копійок, що еквівалентно 650 доларів 95 центів США.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги до касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: С.М. Сегеда

ОСОБА_7