Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/767/17

Провадження №2/377/328/17

16 листопада 2017 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої - судді Малишенко Т.О., при секретарі Ахутіній А.А., за участі позивача ОСОБА_1, його адвоката ОСОБА_2, відповідач відсутній, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Славутичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1, 25.09.2017 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, про визнання її особою, що втратила право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: м. Славутич Київської області Чернігівський кв-л б.№3 кв.№66 на підстав ст. 405 ч.2 ЦК України. Після відкриття провадження у справі 12.10.2017 року позивач подав до суду нову редакцію позовної заяви у зв,язку із зміною предмету та підстав позову (а.с.47) свої нові вимоги позивач обґрунтовує тим, що з відповідачем ОСОБА_3, він знаходився у шлюбі. Від спільного шлюбу в них народилася дочка. В зв'язку з тим, що між ним та відповідачем не склалися нормальні сімейні стосунки за рішенням Згурівського районного суду Київської області від 24.02.2015 року, яке набрало законної сили 14 березня 2015 року шлюб між ними був розірваний. Після евакуації з 30-ти кілометрової зони відчуження Чорнобильської АЕС внаслідок аварії на станції, позивач, відповідач та їх дочка були відселені у с. Середівка Згурівського району Київської області, де їм на склад їх сім»ї надали у користування житловий будинок № 22 по вул. Литвиненка де ї мешкає на даний час відповідачка. Під час шлюбу з відповідачем позивачу на склад сім»ї: він, його дружина ОСОБА_3 та їх дочка ОСОБА_4 на підставі рішення виконкому Славутицької міської ради народних депутатів Київської області № 25 від 08.02.1990 року отримали у користування службове житлове приміщення у вигляді двохкімнатної квартири № 66, розташованої у будинку № 3 Чернігівського кварталу м. Славутич Київської області (ордер № 5440 від 15.02.1990р.). В подальшому статус службового житла був знятий і на сьогоднішній день ця квартира має статус комунальної власності, який на сьогоднішній день не змінювався. Позивач 06 березня 1990 року уклав з УЖКГ ВО «Комбінат» договір найму житлового приміщення, а також договір про забезпечення житлово-комунальними послугами з КП «ЖКЦ» від 18.09.2004 року, договір про користування електричною енергією з ПАТ «Чернігівобленерго» від 26.12.2012р. З моменту отримання квартири позивач самостійно несе всі витрати за спожиті житлово-комунальні послуги, електроенергію. Після отримання даного житлового приміщення всі втрьох були у ньому зареєстровані. З часом дочка - ОСОБА_4 була знята з реєстрації в зв»язку з реєстрацією за своїм постійним місцем проживання. Відповідач у вищевказаній квартирі ніколи не проживала, оскільки відмовилася переїжджати на проживання до ІНФОРМАЦІЯ_1, залишилася зареєстрованою тільки формально, не заявляла ніяких претензій до квартири. Підтвердженням цих обставин є акти про її не проживання З його сторони відповідачу ніколи не чинилося ніяких перешкод у проживанні та користуванні цією квартирою. З 1990 року по даний час відповідач в квартирі не проживала і не з'являлася, не заявляла будь-яких претензій з приводу даного житлового приміщення. Відповідачка постійно мешкає у с. Середівка Згурівського району Київської області та працює в Управлінні соціального захисту населення Згурівської райдержадміністрації Київської області. Оскільки відповідач не проживає в спірній квартирі більше шести місяців без поважних причин, то відповідно до ст.ст. 71-72 ЖК України є підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Суду пояснили, що з 1990 року по даний час відповідач в квартирі не проживала і не з'являлася, не заявляла будь-яких претензій з приводу даного житлового приміщення. Перешкод у користуванні квартирою відповідачу зі сторони позивача не чинилось. На даний час квартира не приватизована і за своїм статусом відноситься до комунальної власності. З 1990 року відповідач відсутній в спірному жилому приміщенні без поважних причин.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час і місце слухання справи повідомлена належним чином, відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства. Надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, також надала до суду письмові заперечення на позовну заяву в яких просила суд відмовити ОСОБА_1, в задоволенні позовних вимог .

В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходилися у шлюбі, зареєстрованому 13 серпня 1977 року у виконавчому комітеті Вовчківської сільської ради Поліського району Київської області Україна, актовий запис №9.

Від спільного шлюбу у сторін народилася дочка - ОСОБА_4.

Рішенням Згурівського районного суду Київської області від 24.02.2015 року, яке набрало законної сили 14 березня 2015 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був розірваний.

В 1990 році позивач отримав у користування службове приміщення у вигляді двохкімнатної квартири за № 66, розташовану у будинку № 3 Чернігівського кварталу м. Славутича Київської області на склад сім»ї три чоловіка: він, дружина ОСОБА_3 та їх дочка ОСОБА_4.

На даний час спірне жиле приміщення не приватизоване і відноситься до комунальної власності.

Суд дослідивши письмові докази, прийшов до висновку про обгрунтованність позовних вимог позивача, які підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 та ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів сім'ї наймача жиле приміщення зберігається протягом 6 місяців.

З пояснень позивача вбачається, що відповідач з лютого 1990 року тобто з моменту отримання житлового приміщення не проживає за вказаною адресою, тобто вже більше 20 років, без поважних причин відсутній у спірному жилому приміщенні, але по цей час не знявся з реєстрації, що створює певні перешкоди у користуванні жилим приміщенням, участі у витратах на утримання житла також відповідач не несе.

Факт не проживання відповідача у спірній квартирі з 1990 року підтверджується актами про не проживання від 04.02.2016 року та 10.01.2017 року, показаннями свідків: ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які підтвердили у судовому засіданні, що є сусідами позивача по будинку, в спірній квартирі позивач живе один. Відповідач у спірній квартирі не проживає, вони її не бачили, не знайомі. Позивач не чинив перепон у проживанні відповідача у вказаній квартирі.

Довідкою Славутицького ВП Броварського ВП ГУ НП в Київській області № 4604 від 10.10.2017 року та листом комунального підприємства «Житлово-комунальний центр» № 2073 від 09.10.2017 року підтверджено, що відповідач ОСОБА_3, не зверталася із скаргами та заявами на перешкоди у користуванні жилим приміщенням за адресою: Чернігівський квартал б. № 3 АДРЕСА_2.

Як видно з матеріалів справи, всі витрати по оплаті житлово-комунальних послуг несе позивач, що підтверджується договором про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, договором про користування електричною енергією, що укладені з ОСОБА_1, позивачем у справі.

Із наданої інформації з виконкому Середівської сільської ради Згурівського району від 18.10.2017 року (а.с.107) вбачається що ОСОБА_3 29.03.1957 року перебуває в с. Середівка, вул. Литвиненка, 22 Згурівського району Київської області. При цьому як зазначено у довідці від 02.11.2017 року ОСОБА_3 працює на посаді начальника відділу у справах інвалідів, ветеранів війни та праці управління соціального захисту населення Згурівської райдержадміністрації з 08.10.2012 року по даний час ( а.с.117). При цьому КП КОР «Лівобережне бюро технічної інвентаризації» від 08.11.2017 року повідомляє, що згідно архівних даних право власності на житловий будинок №22 по вул. Литвиненка в м. Середівка Згурівського району Київської області зареєстроване за ОСОБА_3 на підставі акту передачі виданого правлінням колгоспу «Сільські вісті» 12.10.1990 року за №11 (а.с.122).

Згідно ст.10,60 ЦПК України кожна сторона зобов,язана у суді довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як встановлено судом, відповідач відсутня у спірній квартирі більше шести місяців без поважних причин, посилання відповідача що у неї поважні причини відсутності у спірному приміщенні у суді не знайшли підтвердження і тому її слід визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Стягненню з відповідача підлягають на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 209, 212-215, 224-226 ЦПК України,-

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати, ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_2, особою, яка втратила право користування житловим приміщенням квартирою №66, розташованою у будинку №3 Чернігівського кварталу, м. Славутич, Київської області.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 640 гривень.

Копію рішення направити відповідачу для ознайомлення.

Рішення може бути оскаржено сторонами до апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд. Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів після його проголошення, а особами, які брали участь у справі але не були присутні при його проголошенні у той же строк з дня отримання копії рішення.

Суддя Т. О. Малишенко