Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2017 року

Волноваський районний суд Донецької області

у складі: головуючого- судді Овчиннікової О.С.,

при секретарі - Гуровій Л.Л.,

за участю позивача - не зявився,

за участю відповідачів - не зявилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Волноваського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання угоди дійсною та визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання угоди дійсною та визнання права власності на нерухоме майно, пояснюючи, що 27.05.2002 року на «Азовській універсальній товарній біржі» вона уклала з відповідачами угоду купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1. 28.05.2002 року зареєструвала за собою право власності у Волноваському БТІ. Під час укладення угоди усі істотні умови було дотримано. На теперішній час позивач бажає розпорядится своєю власністю, але біржова угода, яка є недійсною через непосвідчення її нотаріально, не підтверджує факту придбання нею у власність квартири, а відповідачі ухиляються від його нотаріального посвідчення, тому вона просила визнати її дійсною та визнати за нею право власності на зазначену квартиру.

Позивач в судове засідання не зявилася, просила розглянути справу без її участі, позов підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідачі, належним чином повідомлені про дату та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, заяв про розгляд справи за їх відсутності не надали, тому суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224-226 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до біржового контракту № Х-279 від 27.05.2002 року, на «Азовській універсальній товарній біржі» був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна відповідно до якого відповідачі продали, а позивач купила квартиру № 7 в будинку № 27, розташованому по вулиці Обручева у м. Волновасі Донецької області. (а.с.4)

Договір був повністю виконаний сторонами: позивач сплатила встановлену ціну, відповідачі передали їй ключі від квартири ( якою він користується до теперішнього часу) та документи на квартиру.

Відповідно до вказаного договору купівлі-продажу квартири, 28.05.2002 року у Волноваському БТІ за ОСОБА_1 зареєстровано право власності. (а.с. 4 зворотній бік).

У відповідності зі ст. 8 Закону України «Про товарну біржу», членами товарної біржі є прийняті в її склад відповідно до уставу біржі вітчизняні юридичні і фізичні особи. Особа, що сплатила пайовий або вступний внесок може користуватися всіма правами члена біржі, установленими біржовим комітетом.

У відповідності зі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених умов, а саме: якщо вона являє собою куплю-продаж, допущений до обороту на товарній біржі, якщо її учасники - члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеної з моменту її реєстрації на біржі.

Сторони виконали всі умови та вимоги ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», що на момент укладення угоди купівлі-продажу сторони були членами біржі, зазначена біржова операція являла собою угоду купівлі-продажу нерухомого майна, допущену до обороту на товарній біржі.

Відповідно до ч.9 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України 2004 року до договорів, що були укладені до 1 січня 2004 року і продовжують діяти після набрання чинності цивільним кодексом України, застосовуються правила цього Кодексу щодо підстав, порядку і наслідків зміни або розірвання договорів окремих видів незалежно від дати їх укладення.

Таким чином, до відносин щодо купівлі-продажу спірного нерухомого майна застосовуються норми ЦК, що діяли на час укладення угоди.

Згідно ст. 224 ЦК УРСР 1963 року, за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцю, а покупець зобов'язується прийняти майно та сплатити за нього визначену грошову суму.

Відповідно до ст.225 ЦК УРСР 1963 року, право продажу майна належить власнику.

Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Претензій сторони один до одного не мали на момент укладання угоди та за минулий час. Всі істотні умови угоди дотримані, договір був зареєстрований в КП Волноваське БТІ, що є необхідною умовою підтвердження права власності на нерухоме майно. До теперішнього часу позивач користується, володіє та проживає в спірній квартирі,- він є добросовісним набувачем та ніхто не оспорює його прав на квартиру.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах при визнання угод недійсними» суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР 1963 року за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Це правило не може бути застосовано, якщо сторонам не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження. Крім того, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов.

Вказаний договір купівлі-продажу укладено сторонами під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, ст. 227 якого передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу квартири, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин.

Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

У відповідності до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР та п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978р. № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення, виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурору вправі визнати угоду дійсною.

Таким чином сторони виконали всі умови для купівлі-продажу нерухомого майна, в результаті яких наступили юридичні наслідки, у зв'язку з чим існують усі підстави для задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 8, 10, 11, 15, 57-60, 208, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 41, 42, 47, 227, 241, 242 ЦК Української РСР (в ред. 1963 року), ч.9 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, ст. 15 Закону України «Про товарну біржу»,

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання угоди дійсною та визнання права власності на нерухоме майно.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, укладений на товарній біржі «Азовська універсальна товарна біржа» між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 за біржовим контрактом № Х-279 від 27.05.2002 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру № 7 в будинку № 27, розташовану по вулиці Обручева у м. Волноваха Донецької області.

Відповідач може подати заяву про перегляд судового рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивачем рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Донецької області через Волноваський районний суд Донецької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення або протягом десяти днів з дня отримання копії рішення особою, яка брала участь у справі, але не була присутньою в судовому засіданні під час проголошення судового рішення.

Суддя О.С. Овчиннікова