Справа № 308/2703/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

05 липня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів МАЦУНИЧА М.В., ДЖУГИ С.Д.

при секретарі ЧУЧЦІ Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання недійсним кредитного договору, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 4 жовтня 2016 року, -

встановила:

ОСОБА_1 оскаржила ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 04.10.2016, якою вищеназваний позов залишено без розгляду. Сторона вважає ухвалу постановленою з порушенням норм процесуального права, оскільки не була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, тому суд не мав підстав, передбачених ст. 207 ч. 1 п. 3 ЦПК України, для залишення заяви без розгляду. Суд на це не зважив і помилково застосував положення ст.ст. 169, 207 ЦПК України, що потягло порушення права позивача на судовий захист. Просить ухвалу скасувати, справу направити для продовження судового розгляду.

Заслухавши доповідь судді, розглянувши на підставі ст. 305 ч. 2 ЦПК України справу у відсутність учасників процесу, обговоривши доводи апеляції, перевіривши матеріали справи, суд приходить до такого.

З матеріалів справи вбачається, що два останні за часом судові засідання у справі призначалися на 02.09. і на 04.10.2016, у ці засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася (а.с. 72-74, 80-82). Заява про розгляд справи в його відсутність від позивача не надходила. Суд за адресою: м. Ужгород, вул. Легоцького, 10/30 повідомляв позивача про час і місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток рекомендованими поштовими відправленнями із повідомленням про вручення, однак, документи повернулися до суду із відмітками пошти про закінчення терміну зберігання поштових відправлень (а.с. 70-71, 77-78).

У судовому засіданні 04.10.2016 суд залишив позов без розгляду з підстав, передбачених ст. 169 ч. 3, ст. 207 ч. 1 п. 3 ЦПК України, тобто, у зв'язку з тим, що належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності (а.с. 83-84). Суд послався, зокрема, на те, що сторони зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи; у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться (ст. 77 ч. 1 ЦПК України); судова повістка разом із розпискою надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі; у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином (ст. 74 ч. 5 ЦПК України). Тож суд пов'язав питання повідомлення позивача про час і місце розгляду справи із фактичною присутністю (перебуванням) позивача за відповідною адресою. Поряд із цим, суд залишив поза увагою таке.

Абзацами другим і четвертим частини 5 статті 75 ЦПК України перебачено, що у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, абзацом п'ятим цієї частини статті встановлено, що у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Тобто, абзац 5 частини 5 статті 74 ЦПК України застосовується до випадків, коли особа, яка бере участь у справі, не надала інформації щодо її адреси, що є винятком із загального порядку, встановленого цивільним процесуальним законом, яким передбачається відсутність взагалі відповідної особи за такою адресою.

У справі, що розглядається, позивач надав необхідну інформацію, має місце інша процесуальна ситуація, до якої застосовуються загальні правила вручення судових повісток, установлені статтею 76 ЦПК України, згідно із якими: судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку (ч. 1); розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду (ч. 2); якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності - відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування (ч. 3); у разі відсутності адресата особа, що доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення (ч. 4); у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду; особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою (ч. 8).

Попри наявність у справі даних про застосування окремих положень п.п. 99, 116 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою КМ України від 05.03.2009 № 270, слід констатувати, що такі не повністю узгоджуються з нормами ст. 76 ЦПК України, які в разі відповідного спору як норми процесуального закону мають перевагу в питаннях повідомлення учасника процесу про час і місце розгляду справи. У справі відсутні докази в розумінні цивільного процесуального закону щодо належного повідомлення позивача про час і місце розгляду справи, про фіксацію такого повідомлення, про вручення повістки, про обставини, встановлені в порядку, передбаченому цим законом, які вказують на відмову від одержання повістки, тощо. Повернення відділенням зв'язку судової повістки у спосіб, як це має місце в справі, не є таким доказом. Повною мірою вимоги ст. 76 ЦПК України не були виконані.

Відтак, висновок суду про те, що позивач був належним чином повідомлений по час і місце розгляду справи, не є повністю обґрунтованим, є передчасним, суд його дійшов без дотримання порядку, встановленого для вирішення цього питання, тому припустився помилки у застосуванні норм ст. 169 ч. 3, ст. 207 ч. 1 п. 3 ЦПК України, через що на підставі ст. 311 ч. 1 п.п. 1, 4 цього Кодексу апеляцію слід задовольнити, ухвалу суду скасувати, справу для продовження розгляду направити до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 307 ч. 2 п. 4, ст. 311 ч. 1 п.п. 1, 4, ст.ст. 314, 315 ЦПК України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 4 жовтня 2016 року скасувати, справу для продовження розгляду направити до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді