печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2017 року Печерський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Батрин О.В.

при секретарі Мотрич В.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Мокрого Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мульті Медіа Дистрибьюшн» про визнання факту порушення авторських прав, припинення дій що їх порушують, виплату компенсації та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2016 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Мульті Медіа Дистрибьюшн» про визнання факту порушення авторських прав, припинення дій що їх порушують, виплату компенсації та відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що у березні 2016 року за замовленням відповідача позивачем був створений трейлер (рекламний ролик) до художнього фільму українського виробництва «ІНФОРМАЦІЯ_1», співавтором сценарію та режисером-постановником якого був позивач. Трейлер до кінофільму є окремим продуктом авторської діяльності позивача. Жодних цивільно-правових договорів на виконання роботи - створення об'єкту авторського права рекламного трейлеру до фільму сторони не укладали. Разом з тим, вказаний об'єкт авторського права позивача незаконно розміщений на каналі відповідача, розташованому в найбільш поширеному відеохостингу в мережі Інтернет «YouTube»: ІНФОРМАЦІЯ_2, а також поширювався в кінотеатрах України. У зв'язку з цим позивач звернувся з цим позовом до суду та просив визнати дії відповідача щодо розповсюдження та використання трейлеру до художнього фільму «ІНФОРМАЦІЯ_1» незаконними та такими, що порушують його матеріальні авторські права, стягнути з відповідача компенсацію за порушення матеріальних авторських прав позивача у розмірі 49 608 грн. та покласти судові витрати.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача заперечив щодо задоволення позовних вимог, надав письмові заперечення (а.с. 83-86, 108-110). Зазначив, що відповідач не порушує авторські права ОСОБА_3 на створений ним трейлер до кінофільму, оскільки позивачем не доведений факт його створення саме ним. В кінотеатрах України поширювався тизер, а не трейлер. Відносно поширення тизеру у відповідача є всі права. Що стосується розміщення на сайті відповідача трейлеру, то представник відповідача вказав, що трейлер розміщений на сайті відповідача як і всі інші трейлери, тизери до фільму та носить інформативний характер.

Допитаний як свідок ОСОБА_6 підтвердив факт створення ОСОБА_3 трейлеру до фільму «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Заслухавши пояснення представників сторін, свідка та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав.

Судом встановлено, що 24 листопада 2015 року між позивачем ОСОБА_3 та ТОВ «Таурас Філмз» укладено договір, предметом якого є підготовчі роботи режисером-позивачем зі створення режисерського проекту, а також виконання послуг зі здійснення постановки та зйомок фільму на знімальній площадці замовника ТОВ «Таурас Філмз», а також передача виключних прав на результати діяльності. Характеристики фільму «ІНФОРМАЦІЯ_1», романтична комедія, 1 серія, 90 хвилин. Автори сценарію ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_6 (а.с. 17-27).

Відповідно до умов договору від 24 листопада 2015 року режисер-постановник здійснюючи свою діяльність відповідно до п. 2.1 договору відчужує замовнику виключні права на використання фільму в повному обсязі, а також всі результати інтелектуальної діяльності режисера-постановника, створені в рамках цього договору, включаючи право на любу переробку, переведення, субтитрування і дублювання на весь строк дії/охорони авторських прав для використання на території всіх країн світу без обмеження.

Згідно з п. 9.1 вказаного договору договір вступає в силу з дати його підписання сторонами, що вказана на першій сторінці договору, та діє до 4 лютого 2016 року.

Умови договору ОСОБА_3 та ТОВ «Таурас Філмз» виконані, про що складено акт про виконання робіт 11 лютого 2016 року (а.с. 28).

Судом встановлено, що у березні 2016 року за замовленням відповідача позивачем був створений трейлер (рекламний ролик) до художнього фільму українського виробництва «ІНФОРМАЦІЯ_1», співавтором сценарію та режисером-постановником якого був позивач.

Після закінчення строку дії договору, позивачем був створений трейлер до кінофільму, що є окремим продуктом авторської діяльності позивача.

Трейлер в кінематографічному розумінні це - відеоролик, який складається з коротких і зазвичай найбільш видовищних фрагментів фільму для його анонсування або реклами. Відеоряд з незв'язаних фрагментів і сцен за принципом калейдоскопа іноді змінюються дуже швидко: більше справляють враження на глядача, ніж залишають осмислене уявлення про фільм.

Відповідно до ст. 437 ЦК України авторське право виникає з моменту створення твору. Особа, яка має авторське право, для сповіщення про свої права може використовувати спеціальний знак, встановлений законом.

Згідно зі ст. 440 ЦК України майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору: право перешкоджати неправомірному використанню і твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом. Майнові права на твір належать його авторові, якщо інше не встановлено договором чи законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права» до майнових прав автора належить виключне право на використання твору, а також виключне право надавати дозвіл на використання твору іншими особами.

Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про авторське право і суміжні права» автору та іншій особі, яка має авторське право, належить виключне право надавати іншим особам дозвіл з використання твору будь-яким одним або всіма відомими способами на підставі авторського договору. Використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору.

Відповідно до ст. 441 ЦК України використанням твору є відтворення будь-яким способом та у будь-якій формі, а також продаж. Використанням твору є також інші дії, встановлені законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є автором трейлеру до фільму «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Будь-якого отримання дозволу щодо створення вказаного трейлеру чинне законодавство не вимагає.

Крім того, авторство ОСОБА_3 на створений трейлер до фільму також підтвердив допитаний у судовому засідання свідок ОСОБА_6

Вказаний трейлер до фільму створений тривалістю більше 2 хвилин.

Судом також встановлено, що створений трейлер до фільму «ІНФОРМАЦІЯ_1», створений ОСОБА_3, міститься у вільному доступі на каналі відповідача, розташованому в найбільш поширеному відеохостингу в мережі Інтернет «YouTube» за відповідними посиланнями ІНФОРМАЦІЯ_2.

При огляді у судовому засіданні трейлерів на вказаних сайтах за цими посиланнями судом встановлено, що вони повністю аналогічні за своїм змістом, тривалості трейлеру, створеному ОСОБА_3, котрий також був оглянутий судом під час судового засідання, а також, що відеохостинг в мережі Інтернет «YouTube» з вказаним посиланнями належить відповідачу (а.с. 101).

Отже, відповідачем ТОВ «Мульті Медіа Дистрибьюшн» здійснюється поширення твору, створеного ОСОБА_3 без відому та дозволу останнього.

Разом з тим, будь-яких даних про те, що трейлер до фільму поширювався відповідачем в кінотеатрах України суду не надано.

Натомість, представником відповідача доведено, що в кінотеатрах України поширювався тизер-трейлер, а не трейлер.

Тизер-трейлер містить дуже мало кадрів із кінофільму або взагалі їх не містить, виготовляється тривалістю від 30-до 60 секунд та являє собою маркетинговий прийом, покликаний заінтригувати споживача, а не рекламувати товар.

Зокрема, вказане стверджується письмовими поясненнями ПАТ «Мультіплекс-холдинг» (а.с. 68), ТОВ «Тріумф медіа груп» (а.с. 71-72).

Таким, чином судом встановлено лише поширення трейлеру до фільму відповідачем лише в мережі Інтернет.

Тому, доводи представника відповідача про те, що на відеохостингу в мережі Інтернет «YouTube» поширювався лише тизер, а не трейлер суд відхиляє.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про авторське право та суміжні права» договори про передачу прав на використання творів укладаються письмовій формі.

Згідно з ч. 1 ст. 32 вказаного Закону автору та іншій особі, яка має авторське право, належить виключне право надавати іншим особам дозвіл на використання твору будь-яким одним або всіма відомими способами на підставі авторського договору.

Використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків, передбачених статтями 21-25 цього Закону.

Враховуючи наведене, відсутність у відповідача, як особи що використовує та здійснює багаторазове відтворення через мережу Інтернет трейлеру до фільму створеного позивачем, що є об'єктом його авторського права, суд дійшов висновку, що такі дії відповідача порушують його матеріальні авторські права.

Відповідно до ст. 445 ЦК України автор має право на плату за використання свого твору, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншим законом.

Згідно з ч. 2 ст. 33 Закону України «Про авторське право та суміжні права» договір про передачу прав на використання творів вважається укладеним, якщо між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов (строку дії договору, способу використання твору, території, на яку поширюється передане право, розміру і порядку виплати авторської винагороди, а також інших умов, щодо яких за вимогою однієї зі сторін повинно бути досягнено згоди).

Авторська винагорода визначається у договорі у вигляді відсотків від доходу отриманого від використання твору, або у вигляді фіксованої суми чи іншим чином. При цьому ставки авторської винагороди не можуть бути нижчими за мінімальні ставки, встановлені Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. «а» ч. 1 ст. 50 Закону України «Про авторське право та суміжні права» порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту, є

вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені ст. 14 і 35 цього Закону та їх майнові права, визначені ст. 15, 39, 40 і 41 цього Закону з урахуванням передбачених ст. 21 -25, 42 і 43 цього Закону обмежень майнових прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України «Про авторське право та суміжні права» за захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права та суміжних прав мають право звертатися в установленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції.

При порушеннях будь-якою особою авторського права і (або) суміжних прав, передбачених ст. 50 цього Закону, недотриманні передбачених договором умов використання творів і (або) об'єктів суміжних прав, використанні творів і об'єктів суміжних прав з обходом технічних засобів захисту чи з підробленням інформації і (або) документів про управління правами чи створеній загрози неправомірного використання об'єктів авторського права і (або) суміжних прав та інших порушеннях особистих немайнових прав і майнових прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права і (або) суміжних прав мають право:

а) вимагати визнання та поновлення своїх прав, у тому числі забороняти дії. що порушують авторське право і (або) суміжні права чи створюють загрозу їх порушення:

б) звертатися до суду з позовом про поновлення порушених прав та (або) припинення дій, що порушують авторське право та (або) суміжні права чи створюють загрозу їх порушення;

в) подавати позови про відшкодування моральної (немайнової) шкоди:

г) подавати позови про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права і (або) суміжних прав, або виплату компенсації):

Згідно з п. «а» та «г» ч. 2 ст. 52 Закону України «Про авторське право та суміжні права» суд має право постановити рішення чи ухвалу про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої порушенням авторського права і (або) суміжних прав, з визначенням розміру відшкодування; виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50 000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу.

Пунктом 42 Постанови Верховного Суду України № 5 від 4 червня 2010 року «Про застосування судами у справах про захист авторського права і суміжних прав» зазначено, що відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 52 Закону України «Про авторське право та суміжні права» суб'єкт авторського права і (або) суміжних прав має право вимагати виплату компенсації замість збитків або стягнення доходу. При вирішенні відповідних спорів судам слід мати на увазі, що компенсація підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав суб'єкта авторського права і (або) суміжних прав, а не розміру заподіяних збитків. Таким чином, для задоволення вимоги про виплату компенсації достатньо наявності доказів вчинення особою дій, які визнаються порушенням авторського права і (або) суміжних прав. Для визначення суми такої компенсації, яка є адекватною порушенню суд має дослідити: факт порушення майнових прав та яке саме порушення допущено; об'єктивні критерії, що можуть свідчити про орієнтовний розмір шкоди, завданої неправомірним кожним окремим використанням об'єкта авторського права і (або) суміжних прав; тривалість та обсяг порушень (одноразове чи багаторазове використання спірних об'єктів); розмір доходу, отриманий унаслідок правопорушення; кількість осіб, право яких порушено; наміри відповідача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо.

З урахуванням викладених обставин, суті та мети порушення відповідачем авторських прав позивача, з урахуванням викладеного трейлеру позивача в мережі Інтернет відповідача, що надає можливість здійснювати багаторазово його огляд по всій території України, використання відповідачем трейлеру до фільму, необхідності судового захисту, суд дійшов висновку, що авторські права позивача підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 10 мінімальних розмірів заробітних плат, замість відшкодування збитків та стягнення доходу, що становить 32 000 гривень.

З урахуванням положень п. а ч. 2 ст. 52 Закону України «Про авторське право та суміжні права», а також глибини та тривалості душевних страждань позивача з приводу неправомірно поширення об'єкту авторського права, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди на суму 3 000 грн. При цьому, суд враховує принципи справедливості, розумності та достатності.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір пропорційно сумі задоволених вимог окремо вимогам майнового характеру, що становить 355 грн. 58 коп. (64,51% від суми заявлених вимог про стягнення компенсації) та 165 грн. 36 коп. (30% від суми заявлених вимог про відшкодування моральної шкоди).

На підставі викладеного та керуючись ст. 440, 422, 437 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 1, 8, 9, 11, 14, 15, 17, 32, 33, 50, 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права», ст. 10, 11, 57, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мульті Медіа Дистрибьюшн» про визнання факту порушення авторських прав, припинення дій що їх порушують, виплату компенсації та відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мульті Медіа Дистрибьюшн» на користь ОСОБА_3 компенсацію за порушення майнових авторських прав у розмірі 10 мінімальних розмірів заробітних плат, замість відшкодування збитків та стягнення доходу, що становить 32 000 гривень, а також 3 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мульті Медіа Дистрибьюшн» на користь ОСОБА_3 судовий збір за вимоги майнового характеру у розмірі 355 грн. 58 коп. та за вимоги немайнового характеру у розмірі 165 грн. 36 коп.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва до Апеляційного суду м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.В.Батрин