Справа № 570/5006/17
Номер провадження 2/570/1816/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

26 грудня 2017 року Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Гладишева Х.В.

за участю секретаря судового засідання Кмін В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області (м.Рівне вул.П.Могили 24) в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд із вказаним позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 та її дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили. права користування житловим будинком з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: с.Білівські Хутори, вул.Монастирська, 29 Рівненського району Рівненської області.

В обґрунтування предявлених вимог вказано, що за позивачем зареєстровано право власності на вказаний будинок. У зазначеному будинку за вказаною адресою зареєстровано місце проживання відповідачів, які у вказаному будинку фактично ніколи не проживали і не проживають.

Сторін відповідно до ст.ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи, проте в судове засідання відповідач не зявилася, про причини неявки суду не повідомила. У поданій до суду заяві позивач просить справу слухати у його відсутність, позов підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду. Зважаючи на те, що явку сторін не було визнано обов'язковою, враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, дійшов висновку про можливість розглянути справу за відсутності сторін у заочному порядку та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Матеріалами справи встановлено, що на підставі витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07.07.2009 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на житловий будинок з надвірними будівлями № 29 по вул.Монастирській в с.Білівські Хутори Рівненського р-ну, Рівненської області (а.с.6). Місце проживання ОСОБА_2 зареєстровано за вказаною адресою (а.с.11). Згідно акту обстеження від 25.10.2017 р. встановлено, що в будинку ОСОБА_1 зареєстровані племінниця ОСОБА_2 та її діти ОСОБА_3, ОСОБА_4, але вони фактично не проживали і не проживають на даний час в цьому будинку, а проживають за адресою - с.Бронники вул.Нова, 7 Рівненського району рівненської області /а.с.7/. Також встановлено, що ОСОБА_2 та її діти не є членами сімї позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Зміст ст. 405 ЦК України передбачає, що члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом. Право користування житлом втрачає член сімї власника у разі відсутності без поважних причин понад один рік.

Цивільне законодавство не передбачає збереження права користування житлом за громадянами, які хоча і правомірно вселилися у спірну квартиру власника, але на час розгляду справи не є членом його сімї. Тому в даному в випадку суд, захищаючи права власності громадян, усуває перешкоди у користуванні цією власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням..

Із урахуванням наведеного у сукупності, суд приходить до висновку, що за вказаних обставин наявне порушення прав позивача як власника будинку, а тому позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у згаданому будинку підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 16, 319, 321, 391 ЦК України,

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задоволити повністю.

Визнати ОСОБА_2 та її дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили. право користування житловим будинком з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: с.Білівські Хутори, вул.Монастирська, 29 Рівненського району Рівненської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Гладишева Х.В.