Справа № 750/8411/15-ц Провадження № 22-ц/795/1891/2017 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Карапута Л. В. Доповідач - Онищенко О. І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,
за участю:представників позивача ОСОБА_5, ОСОБА_6, представника відповідача ОСОБА_7 - ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_7 на заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 листопада 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_7, ОСОБА_9 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 листопада 2015 року позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено; стягнуто солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на користь позивача заборгованість по кредиту в розмірі 210 066 грн 72 коп., яка складається з: 7815,03 дол. США, що за курсом НБУ становить 164 332,22 грн заборгованість за основним боргом, 563,20 дол.США, що за курсом НБУ становить 11 842,69 грн) заборгованість по нарахованих відсотках, 33 891,81 грн заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків за користування кредитними коштами, щомісячної комісії.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати зазначене рішення суду та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права. Відповідач вказує, що в матеріалах справи відсутні докази про надання їй коштів у розмірі 12 645 доларів США за вказаним кредитним договором. За доводами ОСОБА_7, надані банком в судовому засіданні копії документів не відповідають вимогам законодавства, оскільки не є первинними бухгалтерськими документами в силу відсутності усіх обовязкових реквізитів, а також в силу невідповідності часу їх створення, часу здійснення господарської операції, отже не можуть підтверджувати факт надання та отримання нею коштів в іноземній валюті. Також відповідач посилається, що в матеріалах справи відсутні будь-які платіжні документи, які б документально підтверджували сплату коштів за кредитним договором та відповідно підтверджували б взяті ОСОБА_7 зобовязання. Договір про відкриття рахунку взагалі не укладався. Крім того, ОСОБА_7 зазначає, що кредитний договір було нею підписано під впливом обману з боку позивача, а окрім того, сторонами не узгоджено всіх істотних умов договору, оскільки узгоджені у договорі розміри відсоткової ставки за кредитом не відповідають фактично встановленим у договорі розмірам.

Заслухавши доповідача, учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд приходить до слідуючого висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 23 вересня 2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») та ОСОБА_7 було укладено кредитний договір №10-945/08-А, за умовами якого банк надає позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси в сумі 12 645 доларів США з оплатою за процентними ставками, встановленими п.4.1. цього договору, для придбання автомобіля Chevrolet Aveo SF69Y, 2008 року випуску. Згідно п.3.2. вказаного договору позичальник зобовязується повністю повернути кредитні ресурси, отримані за цим договором, до 22 вересня 2015 року. Забезпеченням виконання зобовязань за цим договором визначено заставу автомобіля Chevrolet Aveo SF69Y, 2008 року випуску, що належить ОСОБА_7 на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ, виданого РВ ДДАІ МВС України 19 вересня 2008 року, порука фізичної особи ОСОБА_9, оформлена договором поруки.

На виконання позичальником зобовязань за вказаним кредитним договором 23 вересня 2008 року між банком, позичальником та ОСОБА_9 було укладено договір поруки №10-945/08-А-П (а.с.15-17).

28 травня 2014 року між сторонами були укладені додаткові угоди №1 до кредитного договору та договору поруки, якими, зокрема змінено кінцевий термін повернення кредиту , відсоткову ставку та суму щомісячних платежів до 22 червня 2017 року (а.с.13, 18).

Відповідно до п.2.2 вище вказаного кредитного договору для надання кредитних ресурсів та обліку залишку заборгованості за наданими кредитними ресурсами, банк відкриває позичальнику позичковий рахунок № 2203.6.001840/2203.2.0.124994.01, а тому доводи апеляційної скарги щодо відсутності договору про відкриття рахунку на імя ОСОБА_7 безпідставні.

В матеріалах справи мається копія заяви ОСОБА_7 до «Центрального Регіонального Управління» ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» від 23 вересня 2008 року, в якій вона просить надати кредит для придбання автомобіля в сумі 12 645 доларів США під заставу автомобіля Chevrolet Aveo SF69Y, 2008 року випуску (а.с.22). В заяві зазначена форма отримання кредита готівкою через касу банку.

Згідно заяви на видачу готівки, підписаної ОСОБА_7 (якою було предявлено документ паспорт), банк видав позичальнику 12 645 доларів США (еквівалент 61 334 грн 57 коп.) (а.с.23).

Положеннями ст.ст. 64, 58, 59 ЦПК України встановлено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмово доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. Належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими доказами.

В судове засідання апеляційного суду представником позивача було надано оригінал заяви на видачу готівки №3 від 23 вересня 2008 року, якою підтверджується видача ОСОБА_7 готівкою кредитних коштів в розмірі, який передбачений умовами кредитного договору - 12 645 доларів США (еквівалент 61 334 грн 57 коп.). Також видача коштів підтверджується наданою в судове засідання випискою по особовому рахунку ОСОБА_7 за період з 23.09.2008 року по 04.11.2015 року.

Враховуючи викладене, доводи відповідача про те, що коштів за укладеним нею кредитним договором вона не отримувала, спростовуються наданими банком доказами.

Крім того, згідно виписки по особовому рахунку позичальник періодично вносила кошти на погашення кредиту, тобто фактично погоджувалася з умовами кредитного договору, не порушувала питання про його розірвання чи визнання недійсним, отже її волевиявлення, як учасника правочину, було вільним і відповідало її внутрішній волі, а правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до положень частин 2 та 1 ст. 1050 ЦК України, (які підлягають застосуванню до кредитних правовідносин з урахуванням вимог ч. 2 ст. 1054 ЦК) якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобовязаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Пунктом 6.1 укладеного між сторонами кредитного договору встановлено, що за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожний день прострочення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 належним чином своїх зобовязань за договором не виконувала, в звязку з чим виникла заборгованість за кредитним договором у сумі 210 066,72 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.24-35).

З врахуванням викладеного, суд першої інстанції, встановивши факт надання кредитором позичальнику коштів на виконання умов кредитного договору шляхом їх видачі на підставі письмової заяви позичальника готівкою через касу банку, порушення позичальником зобовязань за кредитним договором по сплаті коштів, обґрунтовано прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог кредитора до боржника та його поручителя про стягнення коштів, в тому числі й коштів за порушення зобовязання.

Відповідно до положень ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Однак, ОСОБА_7 не оспорювала до суду кредитний договір №10-945/08-А від 23 вересня 2008 року з підстав, що грошові кошти їй не були надані. Натомість в матеріалах справи міститься заява на отримання кредиту та заява на видачу готівки, підписані ОСОБА_7, які підтверджують факт отримання останньою грошових коштів за кредитним договором.

Згідно додатку №1 до кредитного договору (а.с.11-12), підписаного ОСОБА_7 зазначено всі платежі, які необхідно здійснити позичальнику, тому її доводи про необізнаність з всіма істотними умовами договору і сукупної вартості кредиту є необгрунтованими. Крім того, відповідачем не надано доказів, що кредитний договір було підписано нею під впливом обману з боку банку.

Відповідно до п.п.1.10., 4.1. - 4.3. Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 18.06.2003 №254 (зі змінами), операційна діяльність банку - це сукупність технологічних процесів, пов'язаних з документуванням інформації за операціями банку, проведенням їх реєстрації у відповідних регістрах, перевірянням, вивірянням та здійсненням контролю за операційними ризиками. Операції, які здійснюють банки, мають бути належним чином задокументовані. Підставою для відображення операцій за балансовими та/або позабалансовими рахунками бухгалтерського обліку є первинні документи. Первинні документи мають бути складені під час здійснення операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення в паперовій та/або в електронній формі. Згідно з п.п.5.1. вказаного вище Положення, інформація, що міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Регістри синтетичного та аналітичного обліку ведуться на паперових носіях або в електронній формі. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного). Відповідно до п.п.5.6 Положення, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Відповідно до п.7.10. укладеного між сторонами кредитного договору позичальник зобовязується здійснювати сплату грошових коштів з метою погашення заборгованості за виданими кредитними ресурсами та нарахованими процентами шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань, на рахунок №2909.1.0.124994.01, МФО 300937.

Виходячи з викладеного, надана банком виписка по особовому рахунку позичальника, яка містить необхідні реквізити (дані про позичальника, номер рахунку, передбачений умовами кредитного договору, дату та номер кредитного договору, дати здійснених операцій), ведення якої передбачено нормативно-правовими актами, не може бути визнана неналежним доказом здійснюваних операцій. При цьому відповідачем не надано суду доказів на спростування даних, що зазначені у виписці по її особовому рахунку.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують, рішення суду є законним, обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_7 відмовлено, з останньої належить стягнути судовий збір у розмірі 2310 грн 74 коп. за апеляційний розгляд справи, сплату якого було відстрочено ухвалою судді апеляційного суду Чернігівської області від 03 жовтня 2017 року не більше як до ухвалення судового рішення у справі апеляційним судом.

Керуючись ст.82 ЦПК України, ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 листопада 2015 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави за апеляційний розгляд справи 2310 грн 74 коп. судового збору .

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: