Справа № 266/4522/16-ц
Провадження № 2/266/250/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2017 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі головуючого судді Сараєва І.А. за участю секретаря Шишханової К.Р. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, -

В с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Маріупольської міської ради про визнання права власності на ? часток будинку з господарськими прибудовами в порядку спадкування за законом та ? часток будинку з господарськими прибудовами в порядку спадкування за заповітом, який мотивовано тим, що 13.10.2005 р. померла його бабуся ОСОБА_2, після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку №42 з господарськими прибудовами, по вул.. Дарвіна м. Маріуполя, що належала померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.09.1994 року. Позивач є спадкоємцями за законом та за заповітом після смерті ОСОБА_3 оскільки остання склала заповіт на його імя на частину будинку та оскільки він є її онуком, а його батько спадкоємець першої черги помер та він є спадкоємцем частки яку б успадкував його батько як спадкоємцем першої черги. Він звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадщину, оскільки прийняв її фактично. Нотаріус Другої маріупольської державної нотаріальної контори 28.04.2016 р. своєю постановою №634/02-31 відмовив у вчиненні нотаріальної дії оскільки відсутній оригінал заповіту на імя ОСОБА_1 відсутній та згідно акту приймання передачі документів до державного нотаріального архіву знаходиться на зберіганні Донецького обласного нотаріального архіву, місце знаходження якого є м. Донецьк, та у звязку із проведенням АТО заповіт від імені ОСОБА_3 не може бути передано з Донецького обласного нотаріального архіву до нотаріальної контори для оформлення належним чином дублікату заповіту. Архівні документи з м. Донецька не були перевезені на територію, яка підконтрольна Україні. У звязку із чим він вимушений звернутися до суду про визнання право власності на спадкове майно.

В судовому засіданні позивач надав письмову заяву в якій позов підтримав за викладених в позовній заяві обставин, просив його задовольнити, справу розглянути без його участі.

Представник Відповідача у судове засідання не зявився, надавши письмову заяву в якій просив справу розглянути без його участі відповідно до чинного законодавства.

Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що 13.10.2005 р. померла ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №858 (а.с. 10).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом виданого державним нотаріусом Другої маріупольської державної нотаріальної контори 23.09.1994 р. ОСОБА_3 набула право власності на одноповерховий шлакобетонний житловий будинку літ. А-1, житловою площею 20,4 кв.м., нежитлову прибудову літ. А1-1, сарай шлакоблочний літ. В, вбиральню, гараж шлакоблочний літ. Д, мощення, паркан №1,2 розташований по вул.. Дарвіна, №42 в м. Маріуполі Донецької області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер 06.04.1993 р. Право власності зареєстровано в Маріупольському БТІ №39150 від 17.11.1995 р. ( а.с. 12,11)

Зі спадкової справи №137/2006 р. заведеної після смерті ОСОБА_3 вбачається, що спадкоємцем першої черги ОСОБА_5 сином померлої ( а.с. 33) було подано заяву про прийняття спадщини, та повідомлено про наявність заповіту на імя ОСОБА_1 посвідченого Другою маріупольською державною нотаріальною конторою 31.10.1989 року за №2-3134 на частину жилого будинку ( а.с. 31)

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.11.2006 р. ОСОБА_5 набув право власності на грошовий вклад №34038 з належними до нього відсотками після померлої ОСОБА_5 ( а.с. 40).

Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповітів/спадкового договору заповіт №2-3134 від 31.10.1989 р. складений ОСОБА_3, посвідчений Другою маріупольською державною нотаріальною конторою є чинним ( а.с. 35,37 )

Згідно відмітки про реєстрацію місця проживання, яка міститься у паспорті ОСОБА_1 та копії домової книги останній зареєстровано з 09.08.2000 р. за адресою м. Маріуполь, вул.. Дарвіна, 42 ( а.с. 46, 48-54).

Згідно свідоцтва про смерть виданого Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ММУЮ у Донецькій області І-НО №635576, ОСОБА_5 помер 23.10.2012 р., актовий запис №797 ( а.с. 9).

28.04.2016 р. ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори №359 із заявою про видачу свідоцтва про власності на спадщину після померлої ОСОБА_3 оскільки прийняв її фактично ( а.с. 44).

Нотаріус Другої маріупольської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 28.04.2016 р. своєю постановою №634/02-31 відмовив у вчиненні нотаріальної дії оскільки відсутній оригінал заповіту на імя ОСОБА_1 відсутній та згідно акту приймання передачі документів до державного нотаріального архіву знаходиться на зберіганні Донецького обласного нотаріального архіву, місце знаходження якого є м. Донецьк, та у звязку із проведенням АТО заповіт від імені ОСОБА_3 не може бути передано з Донецького обласного нотаріального архіву до нотаріальної контори для оформлення належним чином дублікату заповіту. Архівні документи з м. Донецька не були перевезені на територію, яка підконтрольна Україні ( а.с. 6-7).

Зі спадкової справи не вбачається, що є інші спадкоємці окрім ОСОБА_1 які бажають прийняти спадщину.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Як зазначено у ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до частини 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до частини 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до частини 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Судом встановлено, що єдиними спадкоємцями за законом першої черги після померлої ОСОБА_3 є її син ОСОБА_5 який помер 23.10.2012 року, відповідно за правом представлення єдиним спадкоємцем після померлого ОСОБА_5 є його син ОСОБА_1.

За ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст.ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до статті ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За таких підстав позивач є такими який прийняв спадщину після померлої ОСОБА_3 відповідно до ст.1268 ЦК України оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем.

Згідно ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

З абз. 3 п.23 Постанови ПВСУ №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За п.3.1 листа ВССУ від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Згідно ст. 328 ч.1 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

За таких підстав оскільки оригінал заповіту є архівним документом, який з м. Донецька не було перевезено на територію, яка підконтрольна Україні, тому є фактично втраченим, та позивач фактично прийняв спадщину, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, тобто про те, що є підстави для визнання права власності за ОСОБА_1, на 1/2 частку за заповітом та на ? частку за законом одноповерхового шлакобетонного жилого будинку літ. А-1, житловою площею 20,4 кв.м., нежитловою прибудовою літ. А1-1, сараю шлакоблочного літ. В, вбиральні, гаража шлакоблочного літ. Д, мощення, паркану №1,2 розташованого по вул.. Дарвіна, №42 в м. Маріуполі Донецької області в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, яка померла 13.10.2005 р.

Керуючись ст.ст. 328, 1216, 1262, 1268 ЦК України ст. ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, суд

В и р і ш и в :

ПозовОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (іпн НОМЕР_1) право власності на 1/2 частку одноповерхового шлакобетонного жилого будинку літ. А-1, житловою площею 20,4 кв.м., нежитловою прибудовою літ. А1-1, сараю шлакоблочного літ. В, вбиральні, гаража шлакоблочного літ. Д, мощення, паркану №1,2 розташованого по вул.. Дарвіна, №42 в м. Маріуполі Донецької області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла 13.10.2005 р.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (іпн НОМЕР_1) право власності на 1/2 частку одноповерхового шлакобетонного жилого будинку літ. А-1, житловою площею 20,4 кв.м., нежитловою прибудовою літ. А1-1, сараю шлакоблочного літ. В, вбиральні, гаража шлакоблочного літ. Д, мощення, паркану №1,2 розташованого по вул.. Дарвіна, №42 в м. Маріуполі Донецької області в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла 13.10.2005 р.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі, через Приморський районний суд м. Маріуполя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, у разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Сараєв І. А.