Дата документу 30.11.2017
Мелітопольський міськрайонний суд
Справа № 320/4692/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Редько О.В., при секретарі Мазуріній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Мелітопольського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Запорізької області за участю третьої особи служба у справах дітей Мелітопольської районної державної адміністрації про визнання материнства,

ВСТАНОВИВ:

02 жовтня 2017 року позивачка звернулась до суду з заявою про визнання материнства щодо малолітньої дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Свої вимоги заявниця обґрунтовує тим, що вона є біологічною матірю малолітньої дитини, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження виданого 01 березня 2006 року, актовий запис № 246. Через виниклі складні сімейні обставини під час державної реєстрації народження дитини відомості про мати були вказані відповідно до ч.2 ст.135 СК України (за рішенням органу опіки та піклування). Враховуючи важке матеріальне становище та важкий стан здоров'я, заявниця була вимушена з першого класу віддати доньку на навчання до Мелітопольської загальноосвітньої санаторної школи-інтернату І-ІІІ ступенів. Заявниця на протязі 2015-2016 років знаходилась на довгостроковому лікуванні, проте постійно підтримувала телефонний зв'язок з донькою, цікавилася її життям, успіхами в навчанні, з'ясовувала чого потребує дитина та забезпечувала її необхідними для навчання і життя приладдям. Завдяки цьому все необхідне навчання донька мала. По закінченню 4-го класу заявниця забрала доньку на літні канікули до дому. Батьківські обов'язки щодо доньки повністю виконувала. На вихідні, світкові та канікулярні дні доньку заявниця забирає додому.

В судове засідання ані заявниця ані її представник не зявилися, від них надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність. Заявниця вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити.

Представник Мелітопольського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Запорізької області в судове засідання не зявився, однак надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність.

Представник служба у справах дітей Мелітопольської районної державної адміністрації в судове засідання не зявився, однак від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Не заперечували проти задоволення позовних вимог.

Суд, дослідивши надані сторонами письмові докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, є біологічною матір'ю малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження виданого 01 березня 2006 року, актовий запис № 246.

Через виниклі складні сімейні обставини під час державної реєстрації народження дитини відомості про мати були вказані відповідно до ч.2 ст.135 СК України (за рішенням органу опіки та піклування), що підтверджується довідкою № 754/17.11-06-100 від 03.03.2017 року.

Факт того, що ОСОБА_1 дійсно є біологічною матір'ю дитини, окрім свідоцтва про народження також підтверджується медичним свідоцтвом про народження № 166. відповідно до якого ОСОБА_1 дійсно 23.01.2006 року народила дівчинку.

Відповідно до ст.121 Сімейного кодексу України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому законом. Якщо мати не перебуває у шлюбі, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини (ч.1 ст.125 СК України).

Відповідно до ст.131 СК України особа, яка вважає себе матір'ю дитини, може подати до суду заяву про визнання свого материнства, якщо запис про матір дитини вчинено відповідно до ч.2 ст.135 цього Кодексу.

Пленум Верховного Суду України в пункті 4 щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів у постанови №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вказав, що справи про визнання материнства суд розглядає в позовному провадженні.

У таких справах позови осіб, зазначених у ч.3 ст.128 СК, приймаються до судового розгляду, якщо: а) дитина народжена матір'ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім'я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч.1 кодекс України; нормативно-правовий акт № 2947-III від 10.01.200 ст.135 СК); б) у разі смерті матері, а також за неможливості встановити місце її проживання запис про неї та про батька дитини вчинено за заявою родичів, інших осіб або уповноваженого представника закладу охорони здоров'я, в якому народилася дитина (ч.1 ст.135 СК) батьки дитини невідомі і запис про них у Книзі реєстрації народжень учинено за рішенням органу опіки та піклування (ч.2 ст.135 СК). Із позовом про визнання батьківства чи материнства можуть звертатися до суду лише особи, зазначені у СК.

В п.7 вказаної постанови Пленуму ВСУ вказано, що за наявності умов, зазначених у п.4 цієї постанови, заяву до суду про визнання материнства відповідно до ст.131 СК може подати особа, яка вважає себе матір'ю дитини.

Суд визнає материнство, якщо походження дитини від певної жінки, підтверджено відповідними доказами, у тому числі висновками експертизи. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст.135 СК України.

У статті 9 Конвенції про права дитини та в принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю.

Європейський Суд з прав людини в п.47 рішення від 18 грудня 2008 року, прийнятому у справі «Савіни проти України», вказав, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя, а заходи, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про основоположні права людини.

У будь-якому разі перебування дитини під державною опікою слід розглядати як тимчасовий захід, здійснення якого має одразу припинятися, коли це дозволяють обставини. Отже, такий захід не може бути санкціонований без попереднього розгляду можливих альтернативних заходів і має оцінюватися в контексті позитивного обов'язку держави вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз'єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер (п.52 рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»).

Відтак, визнавши доведеним факт біологічного материнства ОСОБА_1 щодо малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, суд вважає необхідним заявлений позов задовольнити.

Задоволення вказаного позову є підставою для внесення органом державної реєстрації актів цивільного стану до актового запису про народження малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 відомостей про ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянку України, як про матір дитини.

На підставі викладеного, керуючись ст.131 СК України, ст.ст.213, 215, 218 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Мелітопольського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Запорізької області за участю третьої особи служба у справах дітей Мелітопольської районної державної адміністрації про визнання материнства- задовольнити.

Визнати біологічне материнство ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянки України, зареєстрованої: ІНФОРМАЦІЯ_4 та проживаючої: ІНФОРМАЦІЯ_5 (СОТ «Акація 1990»), відносно малолітньої дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду є підставою для внесення змін до актового запису №246 від 01 березня 2006 року про народження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: О.В. Редько