АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6244/17 Головуючий 1 інст. Гайдук Л.П.
Категорія: договірні
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«05» грудня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 травня 2014 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_1. В обґрунтування свого позову посилався на те, що 22 січня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № ML-705/104/2008, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_2 кредит в сумі 108000,00 швейцарських франків, а вона зобовязалась прийняти, належним чином використати та повернути банку вказані кредитні кошти у строки, зазначені у договорі, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором.

Вказав, що 12 листопада 2010 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н, відповідно до умов якого до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшло право вимоги за кредитним договором.

В забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_2 за кредитним договором між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_1, укладено договір поруки № SR-705/104/2008, відповідно до умов якого поручитель та боржник відповідають за виконання зобовязання як солідарні боржники.

Зазначив, що в порушення умов договору ОСОБА_2 не погашено належні до сплати суми кредиту та не сплачені відсотки, не виконується графік платежів, порушується порядок та строки сплати відсотків. У звязку з чим станом на 28 жовтня 2013 року заборгованість ОСОБА_2 за тілом кредиту склала 106184,02 швейцарських франків, загальна заборгованість за нарахованими та не сплаченими відсотками - 11012,13 швейцарських франків, пеня в розмірі 3814820,16 грн.

Просив стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором у сумі 4 859 975,43 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту за кредитним договором склала в сумі 106 184,02 швейцарських франків, що за офіційним курсом НБУ станом на 28 жовтня 2013 року складає 946 949,09 грн.; заборгованість за нарахованими та не сплаченими відсотками склала в сумі 11 012,13 швейцарських франків, що за офіційним курсом НБУ станом на 28 жовтня 2013 року складає 98 206,18 грн.; пеню за несвоєчасне повернення суми кредиту в розмірі 3 814 820,16 грн.; стягнути солідарно зі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» судовий збір у сумі 3441,00 грн.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 травня 2014 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором у сумі 4859975,43 грн. та судовий збір у сумі 3441,00 грн.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 вересня 2017 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 травня 2014 року залишено без задоволення.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог до неї; судові витрати покласти на позивача.

При цьому посилалася на неповне зясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Вважала, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув уваги на те, що її належним чином не повідомлено про час і місце розгляду справи, хоча місце свого проживання та реєстрації вона не змінювала; що позивачем не надано до суду доказів розміру заборгованості відповідачів; що пеню з відповідачів стягнуто незаконно, оскільки в рішенні не вказано, за яке порушення вона стягується та не вказано дату його вчинення; що сума заборгованості, яка розрахована банком та з якою погодився суд, є завищеною та такою, що не відповідає реальним розмірам; що строк дії поруки за вищевказаним договором припинився, оскільки Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» направлено їй письмову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором, чим було змінено строк виконання основного зобовязання за кредитним договором до 05 січня 2009 року.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково, заочне рішення суду змінити.

При цьому судова колегія виходить з наступного.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 22 січня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № ML-705/104/2008, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_2 кредит в сумі 108000,00 швейцарських франків, а вона зобовязалась прийняти, належним чином використати та повернути банку вказані кредитні кошти у строки, зазначені у договорі, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором.

В забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_2 за кредитним договором 22 січня 2008 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_1, укладено договір поруки № SR-705/104/2008, відповідно до умов якого поручитель та боржник відповідають за виконання зобовязання як солідарні боржники.

12 листопада 2010 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н, відповідно до умов якого до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшло право вимоги за кредитним договором.

В порушення умов договору ОСОБА_2 не погашено належні до сплати суми кредиту та не сплачено відсотки, не виконано графік платежів, порушено порядок та строки сплати відсотків.

У звязку з чим станом на 28 жовтня 2013 року заборгованість ОСОБА_2 за тілом кредиту склала 4 859 975,43 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту за кредитним договором склала в сумі 106 184,02 швейцарських франків, що за офіційним курсом НБУ станом на 28 жовтня 2013 року складає 946 949,09 грн.; заборгованість за нарахованими та не сплаченими відсотками склала в сумі 11 012,13 швейцарських франків, що за офіційним курсом НБУ станом на 28 жовтня 2013 року складає 98 206,18 грн.; пеня за несвоєчасне повернення суми кредиту в розмірі 3 814 820,16 грн.

В суді апеляційної інстанції представник банку пояснив, що заборгованість за цим кредитним договором до теперішнього часу не погашено.

Представник ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції підтвердив, що заборгованість за кредитним договором не погашено. Суму заборгованості за кредитним договором не спростував та пояснив, що при подачі заяви про перегляд заочного рішення заяви про застосування строку позовної давності до стягнення пені ОСОБА_1 не надавала.

05 грудня 2008 року на адресу ОСОБА_1 направлено досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором № ML-705/104/2008 від 22 січня 2008 року.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 пояснив, що доказів того, що ОСОБА_1 отримала досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором № ML-705/104/2008 від 22 січня 2008 року у нього не має.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до частин 1, 2 статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Частиною 4 статті 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 не отримала досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором № ML-705/104/2008 від 22 січня 2008 року, тому вважати, що договір поруки припинено з 05 липня 2009 року, після спливу шестимісячного строку звернення до суду з позовом як до поручителя з дня отримання цієї вимоги підстав не вбачається.

Ухвалюючи заочне рішення в цій частині, суд першої інстанції, дослідивши обставини справи повно, надавши належну оцінку доказам у справі, дійшов обґрунтованого висновку щодо задоволення позову позивачу в цій частині.

За таких обставин судова колегія вважає, що судове рішення в цій частині ухвалено з додержанням норм закону, підстав для його зміни або скасування в цій частині не вбачається.

Доводи апеляційної скарги оскарження рішення в цій частині зводяться до тих посилань представника ОСОБА_1, яким суд першої інстанції надав обгрунтовану оцінку і висновків суду в цій частині вони не спростовують.

Проте, судова колегія не погоджується з висновком суду щодо солідарного стягнення судового збору за подачу позовної заяви.

Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року із змінами та доповненнями та згідно розяснень, які містяться в п.35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Як вбачається з матеріалів справи позов банку задоволено, тому стягненню з відповідачів на користь банку підлягає судовий збір в розмірі 3441, 00 грн. по 1720,50 грн. з кожного.

Оскільки порушено норми процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення, заочне рішення в цій частині підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 3 ч. 1 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 309, ст. 313, ч. 2. ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України судова колегія

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 травня 2014 року змінити, скасувавши його в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» судового збору та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» судовий збір в розмірі 3441,00 грн. по 1720,50 грн. з кожного.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Судді колегії