Справа №583/3745/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Сидоренко Р. В.
Номер провадження 22-ц/788/1086/17 Суддя-доповідач - Криворотенко В. І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Криворотенка В. І.,

суддів - Левченко Т. А. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25 травня 2017 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у володінні та користуванні майном шляхом виселення з житлового будинку, -

в с т а н о в и л а:

21 грудня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що йому на підставі договору дарування житлового будинку від 10 вересня 1986 року, посвідченого державним нотаріусом Охтирської державної міської нотаріальної контори, належить 1/2 частина житлового будинку по АДРЕСА_1. Від другого шлюбу, який був розірваний близько 30 років тому, він має сина ОСОБА_4 Відповідач спочатку проживав разом із своєю матір'ю, потім переїхав навчатися до м. Харкова, останні 10 років проживав у м. Москва. В 2015 році ОСОБА_4 переїхав назад до м. Охтирка, де без дозволу позивача оселився в належному йому житловому будинку, зайнявши найбільшу кімнату. Відповідач у спірному будинку не зареєстрований, ніде не працює, комунальні платежі не сплачує, має сварливий та гонористий характер. Кімнату, в якій оселився, відповідач зачиняє на замок, постійно чинить перешкоди в доступі до житла, створює позивачу незручності, псує майно, створює нестерпні умови для проживання та користування будинком. На зауваження позивача, ОСОБА_4 починає кричати нецензурною лайкою, погрожує фізичною розправою. Декілька разів ОСОБА_3 звертався до відділу поліції Охтирського ГУНП з метою виселення відповідача. Добровільно виселитися відповідач не бажає. В зв'язку з чим, просить усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні належним йому житловим будинком з боку ОСОБА_4, шляхом виселення останнього з житлового будинку, розташованого АДРЕСА_1, та стягнути судові витрати.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25 травня 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25 травня 2017 року скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_5, пояснення ОСОБА_4, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є членом сім'ї позивача, в судовому засіданні не знайшла свого підтвердження протиправна антигромадська поведінка відповідача ОСОБА_4 щодо позивача ОСОБА_3, чи псування та руйнування належного йому будинку, суду не надано доказів безпосередньої винності відповідача у створенні неможливих умов для проживання позивача з ним в одному будинку, а також документів про застосування заходів попередження або громадського впливу відносно відповідача, тому підстав для виселення відповідача із зазначеного будинку немає.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком місцевого суду, так як він є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам і вимогам закону.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 є рідним батьком ОСОБА_4, що не заперечували сторони в судовому засіданні та підтверджується записом акта про народження № 549 від 25 січня 1975 року.

Згідно довідки виконавчого комітету Охтирської міської ради № 368 від 06 грудня 2016 року, ОСОБА_3 зареєстрований та фактично проживає АДРЕСА_1, разом з ним фактично проживає, однак не зареєстрований за вказаною адресою, ОСОБА_4

За відомостями з питань державної реєстрації Охтирської міської ради від 19 січня 2017 року, інформація про зареєстроване місце проживання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, - відсутня. Між позивачем ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_4, який є його сином, в 2014 році була усна домовленість про його проживання у будинку та зберігання у ньому особистих речей на конкретно не обумовлений період часу.

18 серпня 2016 року ОСОБА_3 звертався до Охтирської місцевої прокуратури із заявою по факту протиправних дій його сина ОСОБА_4 За результатами звернення позивача, Охтирським відділом поліції (м. Охтирка) Головного управління Національної поліції в Сумській області 23 серпня 2016 року складено висновок, яким встановлено, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 склалися неприязні відносини по факту розподілу помешкання за адресою: АДРЕСА_1. З ОСОБА_4 проведена профілактична бесіда.

15 грудня 2016 року ОСОБА_3 повторно звернувся до Охтирського ВП ГУНП в Сумській області із заявою про проведення перевірки та притягнення до відповідальності ОСОБА_4, який самочинно вселився в його будинок та заважає йому проживати в даному будинку, постійно псує майно, закриває двері до кімнат, чинить психологічний тиск, погрожує фізичною розправою.

За результати проведеної перевірки Охтирським ВП ГУНП в Сумській області 19 грудня 2016 року повідомлено ОСОБА_3 проте, що між ним та ОСОБА_4 склалися відносини, які регулюються цивільно правовим законодавством, рекомендовано звернутися до суду.

Згідно ч. 4 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст. 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Осіб, які підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення за неможливістю спільного проживання, може бути зобов'язано судом замість виселення провести обмін займаного приміщення на інше жиле приміщення, вказане заінтересованою в обміні стороною. Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Згідно ст. 157 ЖК України, членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

У відповідності до приписів ст. 10-11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як в суді першої так і апеляційної інстанції знайшло підтвердження те, що відповідач як син позивача вселився в будинок з дозволу позивача, останній виділив відповідачу кімнату, дозволив перевезти в будинок власні речі та майно. Після вселення відповідач здійснював ремонт будинку та його покращення. Придбав та завіз в будинок деякі меблі, разом сторони купили холодильник. Даних обставин в суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 не заперечував.

Встановивши дані обставини суд обґрунтованого зазначив, що для виселення членів сім'ї власника жилого будинку необхідно наявність підстав передбачених ст. ст. 116, 157 ЖК України. Проте таких підстав судом не встановлено.

Доводи позивача про те, що відповідач вселився в будинок самостійно, без його дозволу не знайшло підтвердження, тому суд обґрунтовано відмовив в задоволенні позову з таких підстав заявлених в позові.

Враховуючи, що апеляційна скарга не містить обґрунтованих посилань на порушення судом норм матеріального чи процесуального права при ухваленні рішення, підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -