АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6889/17 Справа № 201/7284/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Пищида М.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 року м. Дніпро Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого: ОСОБА_2,

суддів: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

за участі секретаря: Григор»євої В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Університету митної справи та фінансів на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 вересня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Університету митної справи та фінансів, треті особи Міністерство освіти і науки України та Державна казначейська служба України про стягнення не нарахованих та не доплачених сум стипендії, інфляційних втрат та судових витрат,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до Університету митної справи та фінансів, треті особи Міністерство освіти і науки України та Державна казначейська служба України про стягнення не нарахованих та не доплачених сум стипендії, інфляційних втрат та судових витрат.

В обґрунтування позову зазначила, що її права порушуються Університетом митної справи та фінансів (УМСФ) стосовно не отримання нею передбаченого законом розміру стипендії а саме: з вересня 2012 року вона була студентом вказаного ВУЗу прийнятим на денну форму навчання, навчалася за освітньо-кваліфікаційним рівнем «Бакалавр», потім «Спеціаліст», термін навчання до липня 2017 року, її батько має стаж роботи на підземних роботах з повним робочим днем у шахті з видобутку вугілля понад 15 років, а тому по закону його дочка має право на отримання стипендії у розмірі прожиткового мінімуму, встановленому для працездатних осіб, але фактично з травня 2014 року по квітень 2017 року включно стипендія ОСОБА_5 університетом виплачувалася в значно нижчому розмірі, що є порушенням.

У звязку з вищезазначеним, позивач просила стягнути з університету не нараховану і не виплачену їй стипендію за вказаний період часу з травня 2014 року фактично по квітень 2017 року включно в розмірі прожиткового мінімуму з урахуванням інфляційних втрат, задовольнивши позов у повному обсязі.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 вересня 2017 року позовні вимоги задоволено та стягнуто з УМСФ на користь ОСОБА_5 не нараховану та не виплачену стипендію за період з травня 2014 року по квітень 2017 року в розмірі 48662 грн., інфляційні втрати 13890 грн. 69 коп. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн., а всього 63192 грн. 69 коп.

В апеляційній скарзі УМСФ посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить змінити рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з УМСФ заборгованості з виплати соціальної стипендії та інфляційних втрат за період із липня 2016 року по квітень 2017 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду змінити з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що наказом по УМСФ від 11 серпня 2012 року ОСОБА_5 була зарахована з 01 вересня 2012 року до складу студентів першого курсу Університету митної справи і фінансів денної форми навчання та навчалася за освітньо-кваліфікаційним рівнем «Бакалавр» до липня 2016 року, потім навчається за освітньо-кваліфікаційним рівнем «Спеціаліст» по червень 2017 року.

Батько позивачки ОСОБА_6 дійсно працював на підземних роботах на ВСП «Шахта Ювілейна» з видобутку вугілля ПАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля» з січня 1979 року по 14 березня 2006 року, станом на 2012 рік, час початку навчання позивачки, стаж його роботи на підземних роботах з повним робочим днем складав 26 років 10 місяців 29 днів, що підтверджується відповідною довідкою № 6/2750 від 14 березня 2012 року./а.с.18/

Відповідно до ч. 2 ст. 62 Закону України «Про вищу освіту» від 01 липня 2014 року № 1556-VII особи, які навчаються у вищих навчальних закладах за денною формою навчання за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів, мають право на отримання стипендій у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 62 цього ж Закону України «Про вищу освіту» особи, які навчаються у вищих навчальних закладах за денною формою навчання, можуть отримувати інші стипендії, призначені фізичними (юридичними) особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02 вересня 2008 року № 345-V1, шахтарі, які мають стаж підземної роботи не менш як три роки, діти, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років або які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами I або II групи, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

З огляду на це ОСОБА_5 мала право на отримання стипендії відповідно до норм ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог дійшов правильного висновку, що позивачка має право на отримання соціальної стипендії, як дитина шахтаря, однак районний суд не врахував наступне.

Позивачка закінчила навчання в УМСФ в червні 2016 року і потім знову поступала до цього ВУЗу для отримання диплому «Спеціаліста», тобто в липні в неї не було навчання, вона не була студенткою цього закладу і стипендію за цей час вона не отримувала, а отже і вимоги стосовно цього безпідставні і задоволенню не підлягають.

Крім того, відповідно до положення ч.2 ст.62 Закону України» Про вищу освіту» від 01 липня 2014р. №1556-VII (з наступними змінами та доповненнями) та положення ч.1 ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» ( в редакції, що діяла на момент вступу позивача до ВНЗ) суд приходить до висновку, що позивач зі вступу до вищого навчального закладу мав право на отримання стипендії саме у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, надаючи оцінку обґрунтованості позовних вимог ОСОБА_5О про стягнення заборгованості за період з січня по квітень 2017 року, слід враховувати, що у грудні 2016 р. Закон України «Про підвищення престижності шахтарської праці» зазнав суттєвих змін.

Так, частина 1 ст.5 цього Закону було викладено в наступній редакції:

«Шахтарі, які мають стаж підземної роботи не менш як три роки, а також протягом трьох років після здобуття загальної середньої освіти особи, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років або які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами I або II групи, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та виплатою за рахунок бюджетних коштів соціальної стипендії в порядку та розмірі, встановлених Кабінетом Міністрів України».

01 січня 2017р. вступив в дію Порядок використання коштів, передбачених у державному бюджеті для виплат соціальної стипендії студентам (курсантам) вищих навчальних закладів, затверджений Постановою КМУ №1045 від 28.12.2016р. «Про деякі питання соціальних стипендій студентам (курсантам) вищих навчальних закладів», згідно якого, соціальна стипендія для студентів, батьки яких мають стаж підземної роботи більше 15 років у вищих навчальних закладах ІІІ-IV рівня акредитації виплачується щомісяця у розмірі 1000 грн.

За період з 01січня 2017року по 30 квітня 2017 року відповідач має заборгованість перед позивачкою по виплаті соціальної стипендії в зазначеному розмірі по 1000 грн. щомісячно.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, задовольняючи позов ОСОБА_5, однак не врахував, що за період з 01 січня 2017 року по 30 квітня 2017 року стипендія виплачуєтся в розмірі 1000 грн. та в липні 2016 року в позивача не було навчання, а тому необхідно стягнути з Університету митної справи та фінансів на користь ОСОБА_5 не нараховану та не виплачену стипендію за період з травня 2014 року по квітень 2017 року в розмірі 44812 грн., інфляційні втрати 13651 грн. 79 коп. а всього 58463 грн. 79 коп

За таких обставин відповідно до ст. 309 ЦПК України рішення суду першої інстанції від 01вересня 2017 року підлягає зміні з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ч.3 ст.209, ст.ст.307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Університету митної справи та фінансів задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 вересня 2017 року змінити.

Стягнути з Університету митної справи та фінансів на користь ОСОБА_5 не нараховану та не виплачену стипендію за період з травня 2014 року по квітень 2017 року в розмірі 44812 грн., інфляційні втрати 13651 грн. 79 коп. а всього 58463 грн. 79 коп.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: