Справа № 129/1248/17 Провадження № 22-ц/772/1727/2017Головуючий в суді першої інстанції Ковчежнюк В. М.
Категорія 50Доповідач Денишенко Т. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Він-ницької області в складі:

головуючої судді Денишенко Т.О.,

суддів Луценка В.В., Берегового О.Ю.,

за участі секретаря Торбасюк О.І., позивачки ОСОБА_2, розглянувши у від-критому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційного суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3

про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Гайсинсь-кого районного суду Вінницької області від 18 травня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

28 квітня 2017 року ОСОБА_2 звернулася у Гайсинський районний суд Вінницької області з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, посилаючись на наступні обставини. Від спіль-ного проживання у зареєстрованому шлюбі у сторін по справі ІНФОРМАЦІЯ_2 року народилася донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року - син ОСОБА_5. Батьком дітей є відповідач, який ухиляється від добровільного виконання свого обов'язку по утриманню неповнолітніх ді-тей, хоча має таку можливість, працює неофіційно, інших утриманців не має. Позивачка просила стягнути з відповідача на її користь на утримання кожного з дітей по 900,00 гривень щомісячно до досягнення ними повноліття ( а. с. 1 ).

Рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 18 травня 2017 року позов задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на ко-ристь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у твердій грошовій сумі по 800,00 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 28 квітня 2017 року і до досягнення ними повноліття, понесені нею судові витрати у розмірі 500,00 гривень, витрачені на оплату правової до-помоги, на користь держави - 640,00 гривень судового збору ( а. с. 21 ).

Не погоджуючись з ухваленим рішенням у справі в частині розміру стягну-тих аліментів, відповідач ОСОБА_3 оскаржує його в апеляційному по-рядку, просить дане рішення скасувати, ухвалити нове рішення про визначення розміру аліментів у вигляді 30% прожиткового мінімуму для відповідного віку кожної дитини ( а. с. 23-24 ). Апелянт посилається на незаконність та необгрун-тованість вимог позивачки через його неспроможність сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, оскільки його пенсія становить 1200,00 гривень на місяць.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення на апеляційну скаргу ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши в сукупності наявні в ній докази, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рі-шення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої ін-станції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_2 щодо стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, суд першої інстан-ції, керуючись нормами статей 180 - 183 Сімейного кодексу України, враховую-чи невиконання у добровільному порядку батьком дітей свого законного обов'-язку по їх утриманню, хоча у нього мають місце мінливі доходи від тимчасових заробітків, дійшов висновку про можливість виконання ним обов'язку щомісяч-но сплачувати кошти у твердій сумі по 800,00 гривень на кожну дитину, які суд визначив з урахуванням інтересів неповнолітніх дітей та можливостей відпові-дача. Такий розмір стягуваних аліментів суд визнав розумним, таким, що відпо-відає інтересам дітей і не порушує інтересів відповідача.

Суд першої інстанції підкреслив, що згідно з нормами статті 180 СК Украї-ни батьки зобов'язані утримувати неповнолітніх дітей.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції, наполягаючи на визначенні розміру аліментів у 30% від прожиткового мінімуму для відповідного віку кож-ної дитини, апелянт підкреслює, що його середньомісячний дохід як інваліда дитинства ІІІ групи становить лише 1200,00 гривень. Позивачка, як наголошує апелянт, не надала доказів реальної можливості відповідача працювати за ста-ном здоров'я, чи наявності у нього іншого джерела доходу; вона не надала до-казів особистого доходу.

З доводами апеляційної скарги погодитися не можна.

Відповідач, апелянт, будучи належним чином повідомленим про день роз-гляду справи апеляційним судом, у судове засідання не з'явився. За поясненням ОСОБА_2 він у даний час перебуває за межами України на заробітках. Ко-легія суддів не вважає доцільним витребовувати з прикордонної служби відпо-відні відомості, оскільки це входить до кола інтересів сторони у справі.

Говорячи про необхідність встановлення матеріального становища матері дітей, апелянт забуває, що батьки мають рівні права та обов'язки по відношен-ню до своїх дітей і суд, враховуючи дану норму Закону, стягнув з нього алімен-ти, розмір яких є половинним від визначеного прожиткового мінімуму для ді-тей відповідного віку. Це означає, що іншу половину таких коштів буде забез-печувати матір дітей, тому ОСОБА_3 не повинно бути образливо че-рез, нібито, краще становище ОСОБА_2

Крім цього, колегія суддів зауважує, що до третьої групи інвалідності відно-сяться громадяни, які за станом здоров'я є працездатними. Тому слід дійти вис-новку про те, що суд першої інстанції ухвалив законне і справедливе рішення як по відношенню до обох сторін у справі, так і до їхніх неповнолітніх дітей.

Отже, доводи апелянта не заслуговують на увагу, вони не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні.

Колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що ОСОБА_3 має реальну можливість за станом здоров'я, ситуацією, що має місце, від-сутністю інших утриманців заробляти необхідні кошти, визначені судовим рі-шенням, для утримання двох своїх власних діток. Посилання на непрацевлаш-тованість, скрутне матеріальне становище не є тими підставами, які тягнуть зменшення розміру аліментів, стягнутих на утримання дітей. Виконання обов'-язку батька по утриманню дітей не може ставитися в залежність від пасивної поведінки батька щодо знаходження джерел для забезпечення належних, гідних умов проживання, утримання, розвитку доньки ОСОБА_4 та сина ОСОБА_6.

Судом першої інстанції оскаржуване рішення ухвалене з дотриманням від-повідних положень Сімейного кодексу України, суд не помилився у визначенні правовідносин, що склалися між сторонами у справі, застосував саме ті норми матеріального права, що регулюють дані правовідносини, дав повну та об'єк-тивну оцінку показанням, доводам та доказам сторін.

Відповідно до частини третьої статті 10, частини першої статті 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Ко-дексом.

Статтею 308 ЦПК України встановлено, що апеляційний суд відхиляє апе-ляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстан-ції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального пра-ва. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з од-них лише формальних міркувань.

Керуючись нормами статей 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія cуддів апеляційного суду -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 18 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошен-ня, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізова-ного суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двад-цяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча:/підпис/

Судді:/підписи/

Згідно з оригіналом: