печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2017 року Печерський районний суд м.Києва

в складі головуючого судді Остапчук Т.В.

при секретарі Медведєва М.Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

ПАТ «Укрсоцбанк» 30.06.2016р. звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить суд стягнути заборгованість за Договором кредиту № 08-038/603к від 13.12.2006р. в розмірі 233 934 дол.США , що становить 5 999 875,79 грн. та судові витрати. В судовому засіданні позов підтримав, в подальшому не з»явився, просив розглядати в відсутність.

Представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги Банку не визнав та просили суд відмовити у задоволенні позову з підстав пропущення позивачем строків позовної давності, про що заявлена відповідна заява про застосування строків позовної давності.

Суд , заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до слідуючого.

Суд встановив, 13.12.2006 р. між ПАТ ««Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено Договір кредиту № 08-038/603к в сумі 106 000 дол.США строком до 31.12.20131р. В забезпечення кредитного договору був укладений договір іпотеки квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За заявою позивача приватним нотаріусом КМНО Паракуда І.І. вчинено виконавчий напис № 3157 від 1.11.2013р. про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1

Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 23.05.2014р. відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (а.с.56)

Згідно з пунктом 4.5 кредитного договору в разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених пунктами 3.3.8 (сплата процентів), 3.3.9 (своєчасна та в належному розмірі сплата кредиту й процентів) цього договору, протягом більше ніж 90 календарних днів строк користування кредитом вважається таким, що сплив та відповідно позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов'язання, та визначили умови такого повернення коштів.

Згідно п.7.4. Договору у разі настання обставин , визначених п.п.3.2.2,4.4,4.5,5.4 цього Договору , строк користування Кредитом вважається таким, що сплив та, відповідно , Позичальник зобов»язаний погасити Кредит, сплатити проценти за фактичний час користування Кредиту та нараховані штрафні санкції.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (статті 530, 631 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша сттатті 261 ЦК України).

Згідно із правовою позицією Верховного Суду України у справі за №6-2875цс15 , 2 листопада 2016 року у справі №6-1174цс16, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16, якщо кредитор змінює на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строк виконання основного зобов'язання, позовна давність обчислюється від цієї дати.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

В судовому засіданні встановлено , що відповідачкою не виконуються умови договору та останній платіж було здійснено 19.12.2008р. , а тому за визначенням пункту 4.5 кредитного договору строк користування кредитом вважається таким, що сплив через 90 днів, тобто з 18 березня 2009 року.

За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно).

Судом врахувано, що у зв'язку з неналежним виконанням умов договору змінився строк виконання основного зобов'язання (п. 4.5. договору), та що банк мав право з 18 березня 2009 року й протягом трьох років від цієї дати звернутися до суду з позовом за захистом свого порушеного права, однак позовну заяву подав до суду лише у червні 2016 року, відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності .

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності суд приходить до висновку , що позовні вимоги Баку задоволенню не підлягають в зв»язку з пропуском строку позовної давності.

Враховуючи викладене, керуючись ст..256,260,261,267, 625,1054 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 60, 88, 209,213 -215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Остапчук Т.В.