Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

19.04.2017 року м.Василівка

Василівський районний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді Степаненко Ю.А.

при секретареві: Шак О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Василівка цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Служба у справах дітей Василівської райдержадміністрації Запорізької області, Відділ опіки та піклування Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області, про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

До Василівського районного суду Запорізької області звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою, в якій зазначає, що з відповідачем по справі - ОСОБА_2, вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 10 листопада 2001 року.

Від шлюбу вони мають малолітню доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Сімейне життя з відповідачем не склалося, до 2012 року вони спільно проживали та утримували дитину, а з зазначеного часу шлюбні відносини припинено.

З 2012 року відповідач припинив надавати їй матеріальну допомогу на утримання дитини, тому, вона вимушена була звернутися до суду з вимогою про стягнення з нього аліментів. Заочним рішенням Василівського районного суду Запорізької області по справі № 2/802/1475/2012 від 24 грудня 2012 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його щомісячного заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред'явлення позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття.

Згідно рішення Василівського районного суду Запорізької області від 18.08.2016 року, шлюб між ними було розірвано та після розірвання шлюбу донька залишилися проживати разом з нею.

Відповідач з липня 2012 року ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, не приділяє доньці батьківського піклування, не цікавиться її життям, не спілкуються з нею, офіційно ніде не працює, не надає їй ніякої матеріальної допомоги на утримання доньки. З 12 листопада 2012 року по 31 серпня 2016 року заборгованість по сплаті аліментів за виконавчим листом № 2/802/1475/2012 року склала - 48 888 гривень.

З липня 2012 року ОСОБА_2 не виявляє до своєї дитини батьківського піклування, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, її навчання та підготовку до самостійного життя, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по її вихованню, не спілкується з донькою протягом тривалого часу, тому, дитина його фактично не знає.

Позивачка просить суд: позбавити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судове засідання позивачка та її представник в особі ОСОБА_4, не з'явилися, але ОСОБА_4 надала заяву з проханням розглянути справу у її відсутності та відсутності позивачки, позовні вимоги просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

В судове засідання відповідач неодноразово не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином.

Представники третіх осіб в судове засідання не з'явились, але надали заяви, в яких просять розглядати справу у їх відсутності.

Суд, оглянувши матеріали справи, вважає можливим, керуючись ст. ст.76, 169, 224 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, виходячи з принципів законності, об'єктивності, справедливості та розумності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав:

як було встановлено в судовому засіданні та як вбачається із матеріалів справи, позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 10 листопада 2001 року, який, рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 11.07.2016 року було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про одруження та рішенням суду, копії яких є в справі.

Фактично позивачка та відповідач спільно не проживали з 2012 року, що підтверджується поясненнями позивачки, викладеними у позові.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилася донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого є у справі.

Відповідач з 2012 року ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню доньки, не цікавиться її життям, не спілкуються з дитиною, не надає матеріальну допомогу, не піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

На виконанні у Василівському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області знаходиться виконавчий лист, виданий Василівським районним судом Запорізької області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1аліментів на утримання доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення донькою повноліття, почавши стягнення з 12.11.2012 року, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідачем у добровільному порядку аліменти не сплачуються, його заборгованість по сплаті аліментів перед позивачкою станом на 31.03.2017 року становить 25 057,60 грн., що підтверджується розрахунками заборгованості, які є у справі.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає та зареєстрована разом з матір'ю, що підтверджується довідкою ВК Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області № 03 від 03.01.2017 року.

Факт не виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків підтверджується, крім пояснень позивачки, викладених у позові, також: розрахунками заборгованості по аліментам, характеристикою та довідкою Комунального закладу «Дніпрорудненська спеціалізована школа І-ІІІ ступенів «Талант».

Відповідно до Висновку Василівської райдержадміністрації Запорізької області від 21.03.2017 року , який є в справі, орган опіки та піклування Василівської райдержадміністрації Запорізької області вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки- ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ст. 150 СК України передбачає перелік обов'язків батьків по вихованню та розвитку своїх дітей, а саме: батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину. При цьому, передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ст.180 СК України, відповідач зобов'язаний утримувати свою доньку до досягнення нею повноліття.

Згідно ст.ст. 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, № 780-Х11, батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов'язок матері і батька це обов'язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків.

Відповідно до ч.4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом; ст. 164 СК України передбачає перелік підстав позбавлення батьківських прав, однією з яких являється ухиляння батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зі змінами, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків.

Таким чином, відповідне рішення про позбавленням батьків батьківських прав має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини. Зокрема, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення

батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).

Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Проаналізувавши надані докази, а також вищевказані законодавчі норми, виходячи з принципів об'єктивності, законності та справедливості, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов'язків по відношенню до свої малолітньої доньки, тому, вважає необхідним позбавити його батьківських прав відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належні та достатні докази на підтвердження свої заперечень проти позову, якщо такі є, відповідач суду не надав.

Керуючись Конституцією України, 18 Конвенціїїєю «Про права дитини», ратифікованою Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, № 780-Х11, Законом України «Про судовий збір», Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», Законом України «Про охорону дитинства», Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини», зі змінами та доповненнями, ст.ст. 141, 150-155, 157, 164, 165, 166, 180- 183, 191 СК України, ст.ст.10, 11, 58, 59, 60,76,81,88,169, 208, 209,212, 213, 214, 215, 226, 228, 232, 233 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, батьківських прав відносно доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Запорізької області через Василівський районний суд Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. Якщо буде подано апеляційну скаргу, рішення, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Василівського

районного суду

Запорізької області Ю.А. Степаненко