справа №619/989/17
провадження №2/619/769/17
РІШЕННЯ

іменем України

12 липня 2017 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіОСОБА_1
за участю секретаря судового засіданняОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа приватний нотаріус ОСОБА_6, про визнання частково недійсним договору, -

встановив

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа приватний нотаріус ОСОБА_6, в якому після уточнення просив визнати договір дарування нерухомого майна №2778, укладений 04 грудня 2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та зареєстрований приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_6 Валерієвою відповідно до умов якого ОСОБА_4 подарувала, а ОСОБА_7 прийняла в дар ? частин житлового будинку з надвірними будівлями по в їзду Кооперативному №8 в с. Подвірки Дергачівського району Харківської області частково не дійсним в 1/8 частині подарованої частки зазначеного будинку з надвірними будівлями, та відповідно зменшити прийняту в дар частину житлового будинку з надвірними будівлями по в їзду Кооперативному №8 в с. Подвірки Дергачівського району Харківської області до 5/8. В обґрунтування позову ОСОБА_3 зазначив, що його батьки ОСОБА_8 та ОСОБА_4 збудували будинок з надвірними будинками за адресою: с. Подвірки вїзд Кооперативний № 8 Дергачівського району Харківської області. Будинок був зареєстрований належним чином, згідно діючого на час реєстрації законодавства на підставі рішення виконкому Дергачівської райради народних депутатів № 98 від 20.03.1990 року та було видано свідоцтво про право власності, та технічний паспорт на будинок на ім'я батька. Згідно технічного паспорта, домоволодіння за адресою: в'їзд Кооперативний №8 в с. Подвірки Дергачівського району Харківської області складається з житлового будинку літ. «А-1» з прибудовою літ. «А1-1», верандою літ. «а», тамбуром літ. «аі» житловою площею 42,00 м2, загальною площею 59,0 м2 та надвірних будівель: сараю літ. «Б», літньої кухні літ. «В», літнього душу літ. «Г», вбиральні літ. «Д», сараю літ. «Е», льоху літ. «Ж», колодязя К, огорожі N1,2, розташованих по вїзду Кооперативному №8 с. Подвірки Дергачівський район Харківської області. У вказаному житловому будинку позивач мешкає з народження. Факт мешкання у спірному будинку, підтверджуєте як реєстрацією у паспорті так і домовою книгою та довідками. За життя його батько, ОСОБА_8 склав заповіт на імя позивача від 11 квітня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_9 за реєстровим № 965, яким заповів все належне йому майна, де воно не було та з чого б воно не складалося, та взагалі, все те й, що буде йому належати на день смерті, та на що буде мати право за законом, в тому числі належний йому житловий будинок з надвірними будівлями. Вказаний заповіт є чинним та ніким не оскаржений. ОСОБА_8 помер 31.10.2007 року. Після смерті останнього відкрилась спадщина, до якої входить житловий будинку з надвірними будівлями за адресом: с. Подвірки, в-д Кооперативний № 8 Дергачівський район Харківської області. ОСОБА_3 прийняв спадок, оскільки проживав разом із батьком до його смерті, вступив в управління та володіння спадковим майном, при цьому свідоцтва про право власності в порядку спадкування він не отримував, так як документи на будівлю знаходились у ОСОБА_10, яка мешкала та мешкає разом з ним. Тобто вони разом володіють та користуються спірним домоволодінням. У вересні 2016 року ОСОБА_3 стало відомо, що Дергачівським районним судом Харківської області 3 листопаду 2015 року було прийняте рішення по справі №619/3119/15-ц (провадження №2/619/1464/15) за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права власності на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями, в порядку спадкування за законом (обов'язкова частка) та про визнання права власності на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями, як спільно придбане майно подружжя. Заочним рішенням по справі №619/3119/15-ц (провадження №2/619/1464/15) від 03 листопада 2015 року позов задоволено повністю. Було визнано за ОСОБА_4 право власності на ? частину літ. «А-1» з прибудовою літ. «А1-1», верандою літ. «а», тамбуром літ. «аі» житловою площею 42,00 м2, загальною площею 59,00 м2 та надвірних будівель: сараю літ. «Б», літньої кухні літ. «В», літнього душу літ. «Г», вбиральні літ. «Д», сараю літ. «Е», льоху літ. «Ж», колодязя К, огорожі N1,2, розташованих по вїзду Кооперативному № 8 с. Подвірки Дергачівський район Харківської області, як спільно придбане майно подружжя під час зареєстрованого шлюбу. Та визнано за ОСОБА_4 право власності на ? частину цього житлового будинку, як обов'язкову частку після смерті чоловіка ОСОБА_8, померлого 31.10.2007 року .Тобто за ОСОБА_4 було визнано 3/4 спірного домоволодіння. Після отримання копії рішення позивач оскаржив назване рішення в частині визначення обов'язкової частки у спадщині. 09 листопада 2016 року Апеляційний суд Харківської області зазначене рішення скасував в частині визначення обов'язкової частки в розмірі ? частка від будинку та ухвалив нове рішення визнавши право власності на 1/8 частину житлового будинку №8 по вїзду Кооперативному в с. Подвірки Дергачівського району Харківської області за ОСОБА_11 в порядку спадкування на обов'язкову частку у спадщині після смерті чоловіка ОСОБА_8. Скасований судовий акт не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення, відповідно ОСОБА_4 права власності на спірну (1/8) частину будинку не набула, та не мала права її реєструвати та відчужувати. Згідно ст. 61 ЦПК України, підставою для звільнення від доказування є обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набуло законної сили, які не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судовими рішеннями (першої та апеляційної інстанції) по справі №619/3119/15-ц по позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 встановлено що частина ОСОБА_4 складає 5/8 спірної будинку з належними будовами. Відповідно до цього, належна йому за заповітом частка у спадку складає 3/8 будинку з надвірними будівлями за адресом: с. Подвірки, в-д Кооперативний №8 Дергачівський район Харківської області. В лютому 2017 року позивач звернувся щодо видачі свідоцтва на спадщину до приватного нотаріуса ОСОБА_12, однак з'ясувалося що в реєстрі речових прав на спадкове майно його батька є невідповідність часткам спадкового майна, тому у видачі вказаного свідоцтва було відмовлено. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на даний час право власності на 3/4 зазначеного домоволодіння належить ОСОБА_5 рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04.12.15 року індексний номер 267491421. Підстава виникнення права власності договір дарування серія №2778 від 04.12.15. Номер запису про право власності 12362187 від 04.12.2015 року, державний реєстратор - ОСОБА_6 приватний нотаріус, свідоцтво № 7212 Дергачівський районний нотаріальний округ Харківської обл. З зазначеної довідки вбачаєтеся, що ОСОБА_4 при даруванні частки будинку помилилася щодо обставин, які мають істотне, зважаючи на помилкове рішення суду першої інстанції, щодо розміру обов'язкової частки у спадку після смерті мужа. Відповідно до вимог ч.1 ст.229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним; істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін. Усі суб'єкти права власності є рівними перед законом. Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Ураховуючи, що згідно зі статтею 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню. При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст.1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст.1299 ЦК). Законодавство розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст.1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, державна реєстрація права власності або її скасування є наслідком набуття або втрати певною особою відповідного права, й не є підставою його виникнення або втрати. Із скасуванням апеляційним судом Харківської області 09 листопада 2016 року рішення Дергачівського районного суду судом Харківської області від 3 листопаду 2015 року по справі №619/3119/15-ц в частині визнання за ОСОБА_4 право власності на ? частину житлового будинку, як обов'язкову частку, після смерті чоловіка ОСОБА_8, та ухвалою в цій частині нового рішення, яким визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/8 частину житлового будинку №8 по в'їзду Кооперативному в с. Подвірки, Дергачівського району Харківської області з надвірними будівлями в порядку спадкування на обов'язкову частку у спадщині після смерті чоловіка ОСОБА_8, померлого 31 листопада 2007, втрачені ті правові наслідки, які з нього випливають, в зв'язку із чим за змістом оспорюваний договір дарування суперечить цивільному законодавству в частині дарування 1/8 будинку, а тому є підстави для визнання його недійсним у вказаній частині. Так як ОСОБА_4 мала право розпоряджатись тільки 5/8 домоволодіння.

Третя особа приватний нотаріус ОСОБА_6 подала письмові заперечення проти позову, в яких вказала, що ОСОБА_4 підписуючи договір дарування усієї належної їй частки спірного житлового будинку за адресою: с. Подвірки вїзд Кооперативний № 8 Дергачівського району Харківської області, мала намір здійснити відчуження та передати в дар ОСОБА_5 вказаний обєкт нерухомості, при цьому їй не було відомо, що в дійсності їй належить менша частка вказаного вище житлового будинку. Тому визнавати договір дарування недійсним взагалі, не має жодних підстав. Вважає, що можна говорити лише про часткове визнаннея договору дарування недійсним.

У судове засідання ОСОБА_4 не зявилася, подала до суду заяву, в якій заперечувала проти задоволення позову, справу просила розглядати у її відсутність.

У судове засідання ОСОБА_5 не зявилася, подала до суду заяву, в якій заперечувала проти задоволення позову, справу просила розглядати у її відсутність.

У судове засідання приватний нотаріус Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_6 не зявилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутність.

У судове засідання позивач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_13 не зявилися, представник подав до суду заяву, в якій позов підтримав повністю, просив його задовольнити, справу просив розглядати у його відсутність.

Судом встановлені обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Згідно свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ №147103 ОСОБА_8 помер 31 жовтня 2007 року.

Згідно заповіту, посвідченого 11.04.2007 року приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_14, все належне йому майно, у тому числі житловий будинок, який розташований за адресою: Харківська область Дергачівський район с. Подвірки в-д Кооперативний №8, заповів своєму синові ОСОБА_3.

Відповідно до довідки №1338 від 12.04.2017 року, виданої Солоницівською селищною радою Дергачівського району Харківської області, у житловому будинку за адресою: Харківська область Дергачівський район с. Подвірки в-д Кооперативний №8, зареєстровані ОСОБА_4, ОСОБА_3

Відповідно до листа КП «Бюро технічної інвентаризації Дергачівської районної ради» №49 від 21.02.2017 року, житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: Харківська область Дергачівський район с. Подвірки в-д Кооперативний №8, станом на 31 грудня 20123 року належить в цілому ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Солоницівської селищної Ради народних депутатів від 12.04.1990 року, на підставі рішення виконкому Дергачівської районної Ради народних депутатів №98 від 20.03.1990 року.

Згідно рішень Дергачівського районного суду Харківської області від 03 листопада 2015 року та Апеляційного суду Харківської області від 09 листопада 2016 року (справа №619/3119/15-ц) за ОСОБА_4визнано право власності на ? частину житлового будинку літ. «А-1» з прибудовою літ. «А1-1», верандою літ. «а», тамбуром літ. «а1» житловою площею 42,00 м2, загальною площею 59,00 м2 та надвірних будівель: сараю літ. «Б», літньої кухні літ. «В», літнього душу літ. «Г», вбиральні літ. «Д», сараю літ. «Е», льоху літ. «Ж», колодязя К, огорожі N1,2, розташованих по вїзду Кооперативному №8 с. Подвірки Дергачівський район Харківської області, як спільно придбане майно подружжя під час зареєстрованого шлюбу. Також визнано за ОСОБА_4право власності на 1/8 частину цього житлового будинку, як обовязкову частку, після смерті чоловіка ОСОБА_8, померлого 31.10.2007 року.

Згідно договору дарування частки житлового будинку, укладеного 04 грудня 2015 року та зареєстрованого в реєстрі за №2778, посвідченого приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_6, ОСОБА_4 подарувала, а ОСОБА_5, прийняла у дар ? частки житлового будинку з надвірними будівлями за номером №8 по вїзду Кооперативному в с. Подвірки Дергачівського району Харківської області.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно №91734706 від 14.07.2017 року, на підставі договору дарування №2778 ОСОБА_5 є власником ? частки житлового будинку, який розташований за адресою: Харківська область Дергачівський район с. Подвірки в-д Кооперативний №8.

Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних мотивів.

Згідно ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Пленум Верховного Суду України в п.7 своєї постанови №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», роз'яснив судам, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Також в п.19 вищезазначеної постанови, вказано, що обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК України) мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення.

Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч.3 ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ч.1 ст.229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Згідно ч.1 ст.717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_4 на підставі судових рішень набула у власність 5/8 частин (1/2 + 1/8 = 5/8) житлового будинку літ. «А-1» з прибудовою літ. «А1-1», верандою літ. «а», тамбуром літ. «а1» житловою площею 42,00 м2, загальною площею 59,00 м2 та надвірних будівель: сараю літ. «Б», літньої кухні літ. «В», літнього душу літ. «Г», вбиральні літ. «Д», сараю літ. «Е», льоху літ. «Ж», колодязя К, огорожі N1,2, розташованих по вїзду Кооперативному №8 с. Подвірки Дергачівський район Харківської області.

При цьому відповідно до договору дарування частки житлового будинку, укладеного 04 грудня 2015 року та зареєстрованого в реєстрі за №2778, ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_5 ? частки житлового будинку з надвірними будівлями за номером №8 по вїзду Кооперативному в с. Подвірки Дергачівського району Харківської області.

Таким чином, відсутні правові підстави для передачі ОСОБА_4 в дар ОСОБА_5 1/8 частки житлового будинку з надвірними будівлями за номером №8 по вїзду Кооперативному в с. Подвірки Дергачівського району Харківської області.

Відповідно до ч.1 ст.217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

У звязку з викладеним суд дійшов висновку про визнання частково не дійсним в 1/8 частині подарованої частки зазначеного будинку з надвірними будівлями та відповідно зменшення до 5/8 частин прийнятої в дар частини житлового будинку з надвірними будівлями по вїзду Кооперативному №8 в с. Подвірки Дергачівського району Харківської області.

Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.209 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 58-61, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ухвалив

Позов ОСОБА_3 задовольнити повністю.

Визнати договір дарування частки житлового будинку, укладений 04 грудня 2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та зареєстрований приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_6 Валерієвою за №2778, відповідно до умов якого ОСОБА_4 подарувала, а ОСОБА_7 прийняла в дар ? частин житлового будинку з надвірними будівлями по в'їзду Кооперативному №8 в с. Подвірки Дергачівського району Харківської області, частково недійсним в 1/8 частині подарованої частки зазначеного будинку з надвірними будівлями та відповідно зменшити до 5/8 частин прийняту в дар частину житлового будинку з надвірними будівлями по вїзду Кооперативному №8 в с. Подвірки Дергачівського району Харківської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в судову палату по цивільних справах Апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Є. А. Болибок