Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.07.2017 Справа №607/8798/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Кунцьо С.В.

присяжних: Дейнека В.М., Когут В.Г.

при секретарі с/з Ліщинському О.І.

за участю прокурора Галас Н.В.

представника психіатричного закладу, лікаря-психіатра Гловюк С.Є.

особи, щодо якої розглядається питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку ОСОБА_5

законного представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Тернополі цивільну справу за заявою Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні про госпіталізацію ОСОБА_5 до психіатричного закладу у примусовому порядку, без її згоди,-

В С Т А Н О В И В:

Лікар - психіатр Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні Гловюк С.Є. звернулася в Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області із заявою про госпіталізацію ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 жительки АДРЕСА_1, у примусовому порядку в психіатричний заклад без її згоди.

В обґрунтування поданої заяви посилається на те, що ОСОБА_5 страждає на органічний емоційно-лабільний розлад у особи схильної до істеричних форм реагування. 14 липня 2017 року поступив в стаціонар Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні 14.07.2017 року о 17 год. 20 хв. в супроводі батьків і поліції за скеруванням швидкої допомоги. Тому вона потребує стаціонарного обстеження та лікування в закритому психіатричному стаціонарі, у зв'язку із наявністю у неї тяжкого психічного розладу, який обумовлює її небезпеку для себе та оточуючих.

У судовому засіданні представник Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні лікар-психіатр Гловюк С.Є. заяву підтримала і просить її задовольнити.

Прокурор Галас Н.В. в судовому засіданні підтримав заяву про госпіталізацію ОСОБА_5 у примусовому порядку в Тернопільську обласну комунальну клінічну психоневрологічну лікарню без її згоди.

В судовому засіданні законний представник особи відносно якої подано заяву ОСОБА_6 не заперечив щодо примусової госпіталізації його дочки ОСОБА_5 у психіатричний заклад для проходження лікування стаціонарно, та пояснив, що вона неадекватно поводить себе вдома, погрожує всім фізичною розправою, а також отравити газом, побила вікна та категорично відмовляється від лікування. Окрім цього порізала його склом, дочка виявляє небезпеку як для себе так і для оточуючих.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 поступила в стаціонар Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні 14.07.2017 року о 17год. 20 хв. в супроводі батьків і поліції за скеруванням швидкої допомоги

З анамнезу захворювання пацієнта відомо, що ОСОБА_5 родом із службовців. Освіта вища педагогічна, працювала вчителем англійської мови в школі, займалася репетиторством приватно. З 2000 року не працює за станом здоров"я. Одружена вдруге. Має дорослого сина та проживає з чоловіком. В першому шлюбі мала 2 закриті черепно-мозкові травми, лікувалася в нейрохірургії (чоловік побив). З її слів "батько вибуховий", принижує її, викликає конфлікти, провокує її. Стосунки з батьком і сином натягнуті. Син теж з її слів нервовий, не співчутливий егоїст. "ВГ, ТБЦ, інші інфекційні хвороби заперечує". Шкідливих звичок немає. Спадковість не встановлена.

Хворіє ОСОБА_5 з 1987 р., коли з її слів був "після пологовий психоз". З тих пір лікувалася амбулаторно в психіатрів, та стаціонарно в ТОККПНЛ. Останній раз виписана з 11 відділу 30.11.2011 року. Ремісія 6 років. Півтора тижнів тому була госпіталізована в 5 відділ, але виписана рішенням ЛКК. Дане погіршення біля 4-х діб, хоч неадекватна поведінка спостерігалася з січня 2017 року. Побила 14.07.17 року вікна в домі батьків, телевізор, порізала батькові шкіру на чолі, погрожувала порізати всіх, отравити газом. Мовний контакт ОСОБА_5 формальний, вона всіх обзиває, принижує, однак хворою себе не вважає, вимагає відпустити її додому. Згоди на лікування не дала на жодне запитання не відповіла. Погрожує всім фізичною розправою та розрахувати з роботи медперсонал.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, думку прокурора, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що заяву слід задовольнити.

Відповідно до вимог ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22.02.2000 року, особа, яка страждає на психічний розлад може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди, якщо її обстеження або лікування можливе лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Відповідно до вимог ст. 282 ЦПК України залежно від встановлених обставин суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Рішенням Конституційного Суду України від 01 червня 2016 року у справі № 1-1/2016, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489-ІП з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю.

Відповідно до частини другої статті 70 Закону України «Про Конституційний Суд України», Конституційний Суд України вказав такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду.

Закон України «Про психіатричну допомогу» виходить із презумпції психічного здоров'я особи і таких принципів надання психіатричної допомоги, як законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та необхідності й достатності заходів лікування з мінімальними соціально-правовими обмеженнями.

Стаття 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод захищає одне з найголовніших прав людини-право на свободу, п."е" цієї статті дозволяє законне затримання психічно хворих як з метою їх ізоляції від суспільства, так і з метою покращення їх стану.

Так, у ст.5 Конвенції встановлено, які вимоги повинні бути дотримані, при затриманні особи, як душевнохворої а саме: необхідно довести стан психічного розладу; розлад повинен бути таким і такої інтенсивності, щоб було виправданим поміщення особи до лікарні; знаходження в лікарні не може продовжуватися при припиненні такого розладу. Ці ж принципи повинні бути дотримані і при вирішенні питання про госпіталізацію особи в психіатричний заклад в примусовому порядку.

Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 14 липня 2017 року, ОСОБА_5 страждає на органічний емоційно-лабільний розлад у особи схильної до істеричних форм реагування, а тому представляє небезпеку для себе та оточуючих, її лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару.

Надані суду пояснення лікаря-психіатра та законного представника, зокрема, про те, що ОСОБА_5 вже проходила лікування амбулаторно в психіатрів, та стаціонарно в ТОККПНЛ а також те, що остання порізала батька склом, погрожує фізичною розправою або ж потравити усіх газом, суд вважає доказами по справі, які свідчать про її небезпеку для себе та оточуючих, підтверджуючими необхідність госпіталізації ОСОБА_5 до психіатричного закладу у примусовому порядку.

Таким чином, враховуючи подану законним представником ОСОБА_6 заяву, за наявності висновку комісії лікарів-психіатрів з якого вбачається, що госпіталізація ОСОБА_5 до психіатричного закладу є доцільною та відповідає її інтересам, а тому на думку суду наявні всі підстави для її госпіталізації у психіатричну лікарню в примусовому порядку без її згоди, а тому заяву представника Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні слід задовольнити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 8, 60, 212, 218, 223, 279-282, 294 ЦПК України, ст.13, 14, 16 Закону України "Про психіатричну допомогу ", суд,

В И Р І Ш И В:

Заяву Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні про госпіталізацію ОСОБА_5 до психіатричного закладу у примусовому порядку, без її згоди - задовольнити.

Госпіталізувати у примусовому порядку громадянина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, жительку м. АДРЕСА_1, на стаціонарне лікування в Тернопільську обласну комунальну клінічну психоневрологічну лікарню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Кунцьо С.В.

Присяжні Дейнека В.М.

Когут В.Г.

Головуючий суддяС. В. Кунцьо