Справа № 369/9994/16-ц Головуючий у І інстанції Ковальчук Л. М.
Провадження № 22-ц/780/3162/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 46 10.07.2017
УХВАЛА

Іменем України

10 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді:ОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
за участю секретаряОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Першого заступника військового прокурора Центрального регіону України на заочне рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 04 квітня 2017 року у справі за позовом Першого заступника військового прокурора Центрального регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Київського квартирно - експлуатаційного управління Міністерства оборони України, Національного університету оборони України ім. Івана Черняховського до ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання права безстрокового і безоплатного користування земельною ділянкою, витребування земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2016 року Перший заступник військового прокурора Центрального регіону України звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України, Національного університету оборони України ім. Івана Черняховського, до ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання права безстрокового і безоплатного користування земельною ділянкою, витребування земельної ділянки, посилаючись на те, що на підставі рішення ОСОБА_1 Міністрів СРСР від 07 лютого 1953 року № 2903-рс Київському інституту Сухопутних військ у с. Гореничі Києво-Святошинського району Київської області виділена у постійне користування земельна ділянка площею 470,8 га.

У подальшому державним актом серії В № 085468 від 1981 року на право користування землею за землекористувачем Київським вищим танковим інженерним училищем закріплено в безстрокове та безоплатне користування 470,8 га землі в межах згідно з паном землекористування; земельна ділянка надана для державних потреб.

Відповідно до Закону України «Про підприємства, установи та організації союзного підпорядкування, розташовані на території України» від 10 вересня 1991 № 1540-ХІІ, Указу Президента України «Про Збройні Сили України», Указів Президії Верховної ОСОБА_1 України «Про передачу підприємств, установ, організацій союзного підпорядкування, розташованих на території України у власність держави» все майно, в тому числі і землі Міністерства оборони СРСР, перейшли відповідно до Міністерства оборони України в державну власність.

В період розбудови незалежності Держави, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19 серпня 1992 № 490 «Про реформу системи військової освіти» було створено вищий військовий навчальний заклад Київський інститут Сухопутних військ на базі Київського вищого танкового інженерного училища імені Маршала Радянського Союзу ОСОБА_8

Постановою Кабінету Міністрів України від 14 травня 1999 року № 816 «Про подальшу оптимізацію мережі вищих військових навчальних закладів Міністерства оборони» зазначений Київський інститут Сухопутних військ реорганізовано у Військовий інститут керівного інженерного складу Національної академії оборони України.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29 березня 2002 року № 421 «Про ліквідацію Військового інституту» ліквідовано Військовий інститут керівного інженерного складу Національної академії оборони України.

Згідно з актом приймання (передачі) будинків, споруд і території військового містечка від 21 січня 2003 року навчальний центр «Гореничі» переданий від Військового інституту керівного інженерного складу Національної академії оборони України до Національної академії оборони України.

Пунктами 1.1., 2.1. Статуту Національного університету оборони України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 22 квітня 2010 року № 211, визначено, що Національний університет оборони України створений у результаті реорганізації шляхом перетворення Національної академії оборони України відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 377/99 «Про надання Академії оборони України статусу національного». Національний університет оборони України є правонаступником Національної академії оборони України. Університет є державним вищим військовим навчальним закладом Міністерства оборони України. Університет засновано на державній формі власності. Органом управління майном Університету є Міністерство оборони України.

На даний час земельна ділянка, надана для потреб оборони, та на якій розміщувалися військове містечко № 1 та навчальний центр «Гореничі», перебуває на обліку у Київському КЕУ.

Однак, у 2009 році в порушення вимог чинного законодавства України, частина зазначеної земельної ділянки військового містечка № 1 площею 4,745 га, без погодження із постійним землекористувачем, вилучена Києво-Святошинською районною державною адміністрацією Київської області та передана в користування фізичним особам.

Так, розпорядженням Києво-Святошинської РДА № 1561 від 06 листопада 2009 року земельну ділянку площею 0,9490 га (кадастровий номер :12:003:0208) передано у власність громадянину ОСОБА_6 для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби (для індивідуального садівництва).

На підставі вказаного розпорядження ОСОБА_6 виданий державний акт на право власності земельною ділянкою серії ЯЛ № 581891.

У подальшому ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу № 648 від 01 вересня 2010 року відчужив дану земельну ділянку ОСОБА_7. Остання, в свою чергу, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки № 1-18 від 13 січня 2014 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Черкаської державної нотаріальної контори ОСОБА_9, відчужила земельну ділянку ОСОБА_5

Таким чином, відбулось незаконне вилучення з користування Національного університету оборони України земельної ділянки загальною площею 0,9490 га.

Рішенням Господарського суду Київської області від 15 березня 2013 року у справі № 911/253/13-г задоволено позов заступника прокурора Центрального регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері та скасовано розпорядження Києво-Святошинської РДА № 1561 від 06 листопада 2009 року, визнано недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 581891, виданий ОСОБА_6, оскільки вищевказане розпорядження прийняте з порушенням вимог чинного законодавства, а тому виданий на підставі нього державний акт на право власності на земельну ділянку підлягав скасуванню.

Однак, незважаючи на прийняте судом рішення, на даний час держава в особі Національного університету оборони України імені ОСОБА_10 не може здійснювати належне їй право користування на вищевказану земельну ділянку, оскільки ОСОБА_5 вказане право не визнає та добровільно повертати незаконно набуте майно наміру не має.

Крім того, звернення до суду для захисту порушеного права Міністерства оборони України, Київського квартирно-експлуатаційного управління МОУ та Національного університету оборони України імені ОСОБА_10 ініційовано в 2012 році, коли пред»явлено позов до господарського суду м. Києва про скасування розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області № 1561 від 06 листопада 2009 року, яким земельну ділянку Національного університету оборони України без погодження з органом, уповноваженим управляти майном університету, та без попереднього вилучення земельної ділянки у законного землекористувача, передано у власність ОСОБА_6

Рішенням господарського суду Київської області від 15 березня 2013 року у справі № 911/253/13-г позовні вимоги заступника прокурора Центрального регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері задоволено повністю, визнано незаконним та скасовано розпорядження Києво-Святошинської РДА № 1561 від 06 листопада 2009 року «Про передачу у власність земельної ділянки гр. України ОСОБА_6 для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Гореницької сільської ради» та визнано недійсним державний акт серії ЯЛ № 581891 на право власності на земельну ділянку площею 0,9490 га.

Враховуючи викладене, Перший заступник військового прокурора Центрального регіону України з посиланням на вимоги ст. 121 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст. ст. 216, 228, 316, 321, 328, 346, 386, 387, 388 ЦК України, ст. ст. 77, 84, 92, 149, 152 Земельного кодексу України, просив визнати за державою в особі Національного університету оборони України імені ОСОБА_10 право безстрокового та безоплатного користування земельною ділянкою площею 0,9490 га, кадастровий номер :12:003:0208 в межах Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, та витребувати у ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,9490 га, кадастровий номер :12:003:0208, в межах Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

Заочним рішенням Києво - Святошинського районного суду Київської області від 04 квітня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування та неправильність встановлення судом обставин, порушення застосування судом норм законодавства, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

В апеляційній скарзі апелянт, зазначав, що суд не взяв до уваги пояснення та доводи позивача викладені в позовній заяві. Доводи апеляційної скарги співпадають із доводами позову.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень.

Судом встановлено, що згідно Державного акту на право користування землею серії В № 085468 вказаний Державний акт був виданий Учбовому центру КВТІУ Української Радянської соціалістичної республіки виконавчим комітетом Києво-Святошинської районної ради депутатів трудящих у тому, що за вказаним землекористувачем закріплюються в безстрокове і безплатне користування 470,8 гектарів землі у межах згідно з планом землекористування. Земля надана для державних потреб.

Розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 06 листопада 2009 року № 1561 «Про передачу у власність земельної ділянки гр. України ОСОБА_6 для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Гореницької сільської ради» вирішено:

1. Затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_6 для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району;

2. Передати у власність ОСОБА_6 земельну ділянку загальною площею 0,9490 га (сіножаті) для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Гореницької сільської ради;

3. Доручити землевпорядній організації виготовити державні акти на право власності на землю гр. ОСОБА_6 для ведення особистого селянського господарства;

4. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_6 для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області (1 книга) передати на постійне зберігання до управління земельних ресурсів;

5. Доручити управлінню земельних ресурсів у Києво-Святошинському районі внести зміни в земельно-кадастрову документацію.

Рішенням Господарського суду Київської області від 15 березня 2013 року визнано незаконним та скасовано розпорядження Києво-Святошинської РДА № 1561 від 06 листопада 2009 року «Про передачу у власність земельної ділянки гр. України ОСОБА_6 для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Гореницької сільської ради»; визнано недійсним державний акт серії ЯЛ № 581891 на право власності на земельну ділянку площею 0,9490 га.

З наявної в матеріалах справи Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо об»єкта нерухомого майна від 12 вересня 2016 року земельна ділянка, кадастровий номер :12:003:0208 площею 0,949 га, цільове призначення для індивідуального садівництва за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с/рада Гореницька, на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 13 січня 2014 року належить на праві приватної власності ОСОБА_5.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що прокурор, посилаючись у позовній заяві на те, що ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу № 648 від 01 вересня 2010 року відчужив дану земельну ділянку ОСОБА_7, а остання, в свою чергу, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки № 1-18 від 13 січня 2014 року відчужила спірну земельну ділянку ОСОБА_5, і тому є всі підстави для застосування ст. 388 ЦК України, при цьому, не надав суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження цих обставин.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується судова колегія, виходячи із наступного.

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що дійсно ОСОБА_5 належить на праві власності земельна ділянка площею 0,949 га, розташована в с.Гореничі, Києво-Святошинського району з кадастровим номером :12:003:0208 та з цільовим призначенням - для індивідуального садівництва. Підставою виникнення права власності зазначено договір купівлі-продажу від 13 січня 2014 року.

Також, з матеріалів справи вбачається, що дійсно розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 06 листопада 2009 року, яке вподальшому було скасовано рішенням господарського суду від 15 березня 2013 року, у власність ОСОБА_6 передавалася земельна ділянка. Однак, як вбачається зі змісту даного розпорядження земельна ділянка передавалася для ведення особистого селянського господарства і при цьому без зазначення будь-якого кадастрового номера.

Незважаючи на це, прокурор у своєму позові зазначає, що даним розпорядженням № 1561 від 06 листопада 2009 року ОСОБА_11 була передана саме земельна ділянка з кадастровим номером :12:003:0208, що не підтверджується жодним доказом, а в самому розпорядженні дана інформація відсутня.

Крім того, прокурор у позові посилається на те, що рішення господарського суду від 15 березня 2013 року, також, стосується саме земельної ділянки з кадастровим номером :12:003:0208, при цьому не надавши жодного належного та допустимого доказу на підтвердження цих обставин, оскільки в рішенні суду дана інформація відсутня і такі обставини не встановлювалися.

Одночасно, колегія суддів вважає необхідним зауважити, що з поданої прокурором Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав від 12 вересня 2016 року не вбачається, що ОСОБА_5 набув у власність свою земельну ділянку саме на підставі укладення угоди з ОСОБА_7, а та в свою чергу придбала саме цю земельну ділянку у ОСОБА_12

Відповідно до роз»яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п. п. 6, 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року, при ухваленні рішення суд відповідно до статті 212 ЦПК України оцінює докази з урахуванням вимог статей 58 та 59 ЦПК про їх належність і допустимість. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, доводи апелянта про те, що розпорядження № 1561 від 06 листопада 2009 року та рішення господарського суду, яким воно було скасовано стосуються саме земельної ділянки з кадастровим номером :12:003:0208, що належить ОСОБА_5, і у зв»язку з цим є всі правові підстави для застосування ст. 388 ЦК УКраїни є припущеннями.

Відповідно до ч.4 ст. 60 ЦПК України рішення суду не може грунтуватися на припущеннях.

Враховуючи встановлені обставини, колегією суддів, відповідно до ст. 10 ЦПК України було роз»яснено позивачам їх право на подачу належних та допустимих доказів, на, що останні повідомили, що в матеріалах справи достатньо доказів, і тому викладені в позові факти не підлягають доказуванню.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції оцінюючи в сукупності зібрані в справі докази відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, дійшов вірного висновку, що Першим заступником військового прокурора Центрального регіону України відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України не надано суду належних і допустимих доказів в обгрунтування заявлених позовних вимог, і тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про визнання права безстрокового і безоплатного користування земельною ділянкою та витребування земельної ділянки, у зв»язку з чим відмовив у задоволенні позову.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову, тому колегія суддів, відповідно до ст. 303 ЦПК України, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313- 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Першого заступника військового прокурора Центрального регіону України відхилити.

Заочне рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 04 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: Я.С. Мельник

ОСОБА_3