Провадження по справі № 2-к/752/9/17
У Х В А Л А

Іменем України

06.11.2017 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді - Мирошниченко О.В.

за участю секретаря судового засідання - Мархотка А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання ОСОБА_1 про визнання і приведення у виконання рішення іноземного суду - Московського міського суду РФ у справі № 3 - 0612/2015 від 14.10.2015 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання виняткових прав на інтелектуальну власність,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2017 року до Голосіївського районного суду м. Києва від Дарницького районного суду м. Києва надійшло за належністю клопотання ОСОБА_1 про визнання і приведення у виконання рішення іноземного суду - Московського міського суду РФ у справі № 3 - 0612 /2015 від 14.10.2015 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання виняткових прав на інтелектуальну власність.

Повідомленнями від 04.10.2017 року та 06.11.2017 року суд повідомляв боржника про надходження клопотання стягувача і пропонував боржнику у місячний строк подати можливі заперечення проти цього клопотання.

Боржник в свою чергу у судові засіданні на неодноразові виклики не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 395 ЦПК України, неявка без поважних причин у судове засідання будь-якої із сторін або їх представників, стосовно яких суду відомо про своєчасне вручення їм повістки про виклик до суду, не є перешкодою для розгляду клопотання, якщо будь-якою з сторін не було порушено питання про перенесення його розгляду. Питань про перенесення розгляду даного клопотання до суду не надходило.

Суд, розглянувши клопотання та дослідивши подані до клопотання документи, вважає за необхідне клопотання ОСОБА_1 про визнання і приведення у виконання рішення іноземного суду - Московського міського суду РФ у справі № 3 - 0612 / 2015 від 14 / 10 / 2015 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання виняткових прав на інтелектуальну власність, задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1ст. 390 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ; іноземних чи міжнародних арбітражів)визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

На даний час між Україною і Російською Федерацією чинна Конвенція «Про правову допомогу і правові відносини по цивільним, сімейним і кримінальним справам», підписана країнами-учасницями СНД в м. Мінську 22.01.1993 року та ратифікована Україною Законом України «Про ратифікацію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах» від 10.11.1994 року №240/94-ВР (далі - Мінська Конвенція).

Відповідно до частини 2 статті 54 Мінської Конвенції, суд, який розглядає клопотання про визнання і надання дозволу на примусове виконання рішення, обмежується встановленням того, що передбачені цією Конвенцією умови додержано. У такому випадку суд постановляє рішення про примусове виконання.

Відповідно до вимог частини 1статті 392 ЦПК України питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

У відповідності до ч. 1 ст. 391 ЦПК України, рішення іноземного суду може бути пред'явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред'явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.

У відповідності до ст. 393 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 6 Закону України «Про визнання і виконання в Україні рішень іноземних судів» від 29 листопада 2001 № 2860-ІІІ клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається в письмовій формі.

У відповідності до ст. 7 Угоди про порядок вирішення суперечок, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності від 20 березня 1992р. (набрало чинності для України - 19 грудня 1992 року на підставі Постанови Верховної Ради України від 19.12.1992р. № 2889) (надалі - Угода) Держави учасники Співдружності Незалежних Держав взаємно визнають і виконують вирішення компетентних судів, що вступили в законну силу.

Рішення, винесенні компетентними судами однієї держави - учасника Співдружності Незалежних Держав, підлягають виконанню на території інших держав - учасників Співдружності Незалежних Держав. Рішення, винесенні компетентними судами однієї держави - учасника Співдружності Незалежних Держав у частині звернення стягнення на майно відповідача, підлягають виконанню на території іншої держави - учасника Співдружності Незалежних Держав органами, призначеними судом або визначеними законодавством цієї держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 ЦПК України, до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Судом встановлено, що рішенням судді Московського міського суду РФ від 14.10.20150 року по справі № 3-0612/2015 позовні вимоги ОСОБА_1 були частково задоволені, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 90 000 рублів суми компенсації, 10 000 рублів суми моральної шкоди, 3 200 рублів суми відшкодування судових витрат за державним митом.

Вбачається, що рішення судді Московського міського суду РФ від 14. 10.2015 року по справі № 3-0612/2015 за позовними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_2 вступило в законну силу 21.11.2015 року, на території Російської Федерації не виконувалось і підлягає виконанню.

Строк пред'явлення рішення іноземного суду до примусового виконання: клопотання про визнання та виконання рішення іноземного суду подано у відповідності до вимог ст. 391 ЦПК України.

Відповідно до ЦПК України, рішення іноземних судів (міжнародних арбітражів) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності (ч. 1 статті 390 ЦПК України). Рішення іноземного суду може бути пред'явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили (ч. 1 статті 391 ЦПК України). Питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника (ч. 1 статті 392 ЦПК України). Клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається до суду безпосередньо стягувачем (його представником) або, відповідно до міжнародного договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, іншою особою (її представником) (ч. 1 статті 393 ЦПК України).

За змістом статтею 394 ЦПК України, клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (міжнародного арбітражу) подається у письмовій формі і повинно містити:

1)ім'я (найменування) особи, що подає клопотання, зазначення її місця проживання (перебування) або місцезнаходження;

2)ім'я (найменування) боржника, зазначення його місця проживання (перебування), його місцезнаходження чи місцезнаходження його майна в Україні;

3)мотиви подання клопотання.

До клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (міжнародного арбітражу), яке раніше не виконувалося та яке складене українською мовою, додаються такі документи:

1)засвідчена в установленому порядку копія рішення іноземного суду (міжнародного арбітражу), про примусове виконання якого подається клопотання;

2)офіційний документ про те, що рішення іноземного суду (міжнародного арбітражу) набрало законної сили (якщо це не зазначено в самому рішенні);

3)документ, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи;

4)документ, що визначає, в якій частині чи з якого часу рішення іноземного суду підлягає виконанню (якщо воно вже виконувалося раніше);

5)документ, що посвідчує повноваження представника (якщо клопотання подається представником);

6)засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародними договорами України.

У відповідності з вищезазначеними вимогами стягувач подав всі належні документи. Боржник заперечення проти клопотання не подав, в судове засідання не з'явився та не повідомив суд про причини неявки.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 210, 390, 392, 394, 395 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про визнання і приведення у виконання рішення іноземного суду - Московського міського суду РФ у справі № 3 - 0612/2015 від 14.10.2015 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання виняткових прав на інтелектуальну власність, - задовольнити.

Визнати та надати дозвіл на примусове виконання рішення Московського міського суду РФ від 14.10.2015 року у справі № 3-0612/2015 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 90 000 рублів суми компенсації, 10 000 рублів сум моральної шкоди, 3200 рублів суми відшкодування судових витрат за державним митом.

Видати виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 90 000 рублів суми компенсації, 10 000 рублів сум моральної шкоди, 3200 рублів суми відшкодування судових витрат за державним митом.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя