Провадження № 2/761/388/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Гуменюк А.І.

при секретарі Бондарю В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - Позивач), в особі свого представника, 08 грудня 2015 року, звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 (далі - Відповідач), про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26 червня 2007 року між Позивачем та Відповідачем було укладено кредитний договір, за умовами якого Позивач надав Відповідачу кредит у розмірі 216 901 доларів США 00 центів, з кінцевим терміном погашення заборгованості до 26 червня 2030 року. Додав, що 26 червня 2007 року в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між сторонами було укладено іпотечний договір щодо незакінченої будівництвом двокімнатної квартири за будівельним номером 9h2, загальною площею 89,27 кв.м., житловою площею 37,66 кв.м., що розташовуватиметься на 9 поверсі та будується за адресою: АДРЕСА_1. Згодом, 12 жовтня 2009 року між Позивачем та Відповідачем було укладено договір про внесення змін до іпотечного договору, відповідно до якого предметом іпотеки визначено двокімнатну квартиру АДРЕСА_1. Представник Позивача зазначив, що Відповідач всупереч умовам кредитного договору порушив графік погашення заборгованості, не здійснив погашення чергової частини кредиту із нарахованими відсотками за фактичний час його використання. Зауважив, що станом на 22 жовтня 2015 року у Відповідача перед Позивачем виникла заборгованість згідно кредитного договору у розмірі 254 563 долари США 22 цента, що станом на 22 жовтня 2015 року в гривневому еквіваленті становить 5 755 490 грн. 59 коп. Посилаючись на положення кредитного договору та договору іпотеки, а також норми законодавства, що регулює спірні правовідносини, просив суд ухвалити судове рішення, яким для задоволення позовних вимог Позивача за кредитним договором № 39.29-50/819к від 24 жовтня 2007 року в сумі 254 563 долари США 22 цента, що станом на 22 жовтня 2015 року по курсу НБУ становить 5 755 490 грн. 59 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 та належить Відповідачу на підставі Свідоцтва про право власності Серії НОМЕР_1 від 01 липня 2009 року.

Представник Позивача подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності сторони Позивача. Позов, з підстав зазначених у позовній заяві, підтримав. Позовні вимоги просив суд задовольнити у повному обсязі.

Представник Відповідача у судовому засіданні позов не визнав повністю. У задоволенні позовних вимог просив суд відмовити у повному обсязі. Свою позицію обґрунтовував тим, що у зв'язку з неналежним виконанням Відповідачем зобов'язань за Кредитним договором, строк виконання зобов'язань за кредитним договором у повному обсязі настав 26 жовтня 2011 року, як це передбачено умовами кредитного договору. Зауважив, що з 26 жовтня 2011 року у Позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав, однак банк звернувся до суду з зазначеним позовом лише 08 грудня 2015 року, тобто зі спливом строку позовної давності. Подав до суду заяву про застосування наслідків пропуску позовної давності та з цих підстав просив суд відмовити у задоволенні позову.

Суд знаходить можливим розгляд справи за відсутності представника Позивача, на підставі наявних у справі доказів, беручи до уваги той факт, що представник Відповідача не заперечував проти розгляду справи за відсутності сторони Позивача.

Розглянувши позов, заслухавши пояснення представника Відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд знаходить позов таким, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Судом встановлено, що 26 червня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», що в подальшому було перейменовано на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та ОСОБА_2 було укладено Договір кредиту № 39.29-50/819к (далі - Кредитний договір) про надання кредиту в сумі 216 901 доларів США зі сплатою 13,2 процентів річних.

Згідно пункту 1.1.1. Кредитного договору, починаючи з місяця, що слідує за місяцем надання кредиту, позичальник щомісячно 26 числа кожного місяця рівними частинами сплачує кредитору суму грошових коштів, яка включає заборгованість за кредитом і проценти за користування кредитом у розмірі 2 540 доларів США, з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом до 26 червня 2030 року на умовах, визначених цим договором (а.с.25-31).

Крім того, суд встановив, що 26 червня 2007 року між тими ж сторонами було укладено Іпотечний договір № 39.29-50/498і, посвідчений Кравченко І.С., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 26 червня 2007 року, за р.№ 3183 (далі - Іпотечний договір), згідно з яким, іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання зобов'язань за Договором кредиту № 39.29-50/819к від 26 червня 2007 року майнові права на незакінчену будівництвом двокімнатну квартиру за будівельним номером 9h2, загальною площею 89,27 кв.м., житловою площею 37,66 кв.м., що розташовуватиметься на 9 поверсі та будується за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 19-20).

До того ж, 12 жовтня 2009 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», що в подальшому було перейменовано на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та ОСОБА_2 було укладено Договір про внесення змін до Іпотечного договору, посвідчений Кравченко І.С., нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за р.№ 2227, за яким предметом іпотеки визначено двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 та належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності Серії НОМЕР_1 від 01 липня 2009 року, виданого Головним управлінням житлового забезпечення від 12 червня 2009 року № 919-С/КІ (а.с. 18).

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За змістом статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За змістом статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу.

Згідно пунктів 2.6., 3.3.9., 3.3.10., 4.4., 4.5. Кредитного договору, сплата позичальником грошових коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитом здійснюється у валюті кредиту щомісячно, до 16.00 в день, на який припадає погашення Ануїтетного платежу згідно пункту 1.1.1. цього Договору шляхом зарахування Позичальником суми Ануїтетного платежу на відповідний транзитний рахунок в Київській міській філії АКБ «Укрсоцбанк» не пізніше дня погашення Ануїтетного платежу. У випадках, якщо день погашення Ануїтетного платежу є неробочим днем, то позичальник зобов'язаний сплатити Ануїтетний платіж, що підлягає сплаті за Кредитом, у попередній робочий день;

Позичальник зобов'язується своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному пунктом 1.1. цього договору;

достроково повернути кредит, погасити нараховані проценти та сплатити можливі штрафні санкції у випадках, визначених пунктами 3.2.3., 4.4., 4.5., 5.4. цього Договору;

у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених пунктами 3.3.2., 3.3.8., 3.3.12.- 3.3.14., 3.3.20. та 3.3.21. цього Договору, порушення позичальником умов договорів, визначених пунктами 1.3., 3.3.5., 3.3.6. цього Договору, протягом більше, ніж десять робочих днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту, а також нараховані штрафні санкції (штраф, пеню);

у разі невиконання (неналежного виконання) Позичальником обов'язків, визначених пунктами 3.3.9., 3.3.10. цього Договору, протягом більше, ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню) (а.с. 25-31).

За змістом пунктів 1.3.5., 3.3.5. Кредитного договору, в якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої іпотекою вимоги, кредитор укладає протягом трьох робочих днів після реєстрації права власності на нерухоме майно, зазначене в пункті 1.2. цього Договору, з позичальником додаткову угоду до іпотечного договору, зазначеного в пункті 1.3.1. цього договору, в якій сторони змінюють опис предмета іпотеки: замість нерухомого майна, яке стане власністю позичальника - нерухоме майно, яке належить Позичальнику на праві власності із зазначенням його реєстраційних даних та з посиланням на відповідний правовстановлювальний документ. Додаткова угода про внесення змін до іпотечного договору посвідчується нотаріально;

одночасно з укладенням додаткової угоди, зазначеної в пункті 1.3.5. цього Договору, позичальник зобов'язаний оформити договір страхування квартири на його повну вартість від ризиків випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування на користь кредитора як вигодонабувача та надати кредитору оригінальний примірник цього договору або його нотаріально засвідчену копію, а також протягом двох робочих днів після внесення змін та/або доповнень до вищезазначеного договору страхування надавати кредитору оригінальний примірник або нотаріально засвідчені копії цих змін та/або доповнень (а.с. 25-31).

Таким чином, сторони Кредитного договору врегулювали у договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміну строку виконання основного зобов'язання, та визначили умови повернення кредитних коштів.

Як вбачається з матеріалів справи, свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_2 отримала 01 липня 2009 року та право власності на вказане нерухоме майно було зареєстровано в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 06 липня 2009 року, додаткова угода між сторонами Кредитного та Іпотечного договір, тобто Договір про внесення змін до Іпотечного договору було укладено 12 жовтня 2009 року (а.с. 18, 23).

Згідно листа № 39.5-15/1075 від 18 жовтня 2011 року, який є у матеріалах справи, Позивач повідомив Відповідача про те, що ним допущене порушення умов пункту 3.3.5. Кредитного договору, а саме: договір страхування предмета іпотеки закінчив свою дію 11 жовтня 2011 року, і про те, що Позивач не приймає виконання Відповідачем зобов'язання, оскільки воно виконано неналежним чином.

Відповідно до частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

З огляду на вищезазначене, враховуючи умови Кредитного договору, зокрема, пункти 4.4. та 7.4. Кредитного договору, суд приходить до висновку, що строк виконання основного зобов'язання вважається таким, що настав 26 жовтня 2011 року, та саме з цього моменту в Позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав.

Представник Відповідача подав до суду заяву про застосування наслідків пропуску строку позовної давності.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За змістом статті 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з частиною 1 статті 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до статті 266 Цивільного кодексу України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до частин 3 та 4 статті 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд України, що викладена у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-249цс15.

Відповідно до частини 1 статті 3607 Цивільного процесуального кодексу України, Висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Водночас, за змістом до частини 5 статті 267 Цивільного кодексу України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

З урахуванням викладеного, виходячи із фактичних обставин справи, встановлених судом, та зважаючи на те, що Позивачем не подано до суду заяви про поновлення судом строку позовної давності, суд не приймає позицію Позивача і вважає за можливе застосувати наслідки позовної давності, про що заявлено представником Відповідача в письмовій заяві, і з цих підстав відмовити у задоволенні позову.

З урахуванням викладеного, на підставі статей 256, 257, 261, 266, 267, 509, 526, 530, 610, 611, 625, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, керуючись статями 10, 11, 13, 60, 88, 209, 212- 215, 224-226, 3607 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки - в і д м о в и т и.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а у разі, якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи Апеляційним судом м. Києва, якщо його не буде скасовано.

СУДДЯ :