Справа № 409/1907/16-ц
Пров. № 2-р/409/2/17
У Х В А Л А

24 листопада 2017 року смт. Білокуракине

Білокуракинський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Третяка О.Г.

при секретарі Острогляд В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Білокуракине Луганської області заяву представника Білокуракинської РДА про роз'яснення судового рішення, -

В с т а н о в и в :

Заявник звернувся до Білокуракинського районного суду Луганської області з заявою про роз'яснення рішення Білокуракинського районного суду від 18 жовтня 2016 року. У своїй заяві заявник просив надати роз'яснення, яким чином має бути виконано рішення суду, тобто як можна видати сертифікат на право на земельну ділянку (пай) та з якої саме категорії земель має бути виділена земельна ділянка й яким саме органом.

Судом встановлено, що рішенням Білокуракинського районного суду від 18.10.2017 року зобов'язано Білокуракинську районну державну адміністрацію Луганської області видати на ім'я ОСОБА_1 Сертифікат на право на земельну частку (пай) середнім розміром 8,81 умовних кадастрових гектарів.

Відповідно до частини 1 статті 221 ЦПК України якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, приватного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Відповідно до Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. за № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" право на земельну частку (пай) мають зокрема члени сільськогосподарського підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Державний акт на право колективної власності на землю видавався сільськогосподарському підприємству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у колективній власності громадян, членів цього підприємства, з обов'язковим списком осіб (членів підприємства), до цього акту.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі на місцевості земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку(пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай) виданий районною державною адміністрацією, документом, що посвідчує право на земельну частку(пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку(пай).

Відповідно до ст. 3 «Про порядок виділення в натурі на місцевості земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 16.04.2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" визначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, зокрема й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу. Відповідно до ст. 5 «Про порядок виділення в натурі на місцевості земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); уточняють списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); уточняють місце розташування, межі і площі сільськогосподарських угідь, які підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв); укладають із землевпорядними організаціями договори на виконання робіт із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та виготовлення відповідної документації із землеустрою, якщо такі роботи виконуються за рахунок місцевого бюджету; сприяють в укладанні договорів на виконання землевпорядними організаціями робіт із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), якщо такі роботи виконуються за рахунок осіб, які мають право на земельну частку (пай), або за рахунок коштів підприємств, установ та організацій, що орендують земельні частки (паї), проектів технічної допомоги тощо; надають землевпорядним організаціям уточнені списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); розглядають та погоджують проекти землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв); організовують проведення розподілу земельних ділянок між особами, які мають право на виділення їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), в порядку, визначеному цим Законом; оформляють матеріали обміну земельними частками (паями), проведеного за бажанням їх власників до моменту видачі державних актів на право власності на земельну ділянку; приймають рішення про видачу документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, власникам земельних часток (паїв).

Сільські, селищні, міські ради приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у межах населених пунктів, а районні державні адміністрації - за межами населених пунктів.

На підставі викладеного, керуючись ст. 221 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Розяснити заявнику, що при неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу.

Відповідно до ст. 3 «Про порядок виділення в натурі на місцевості земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Згідно статті 5 сільські, селищні, міські ради приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у межах населених пунктів, а районні державні адміністрації - за межами населених пунктів.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Луганської області через Білокуракинський районний суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з моменту отримання копії ухвали.

Суддя Білокуракинського

районного суду Луганської області ОСОБА_2