Ухвал а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: Попович О.В., Завгородньої І.М., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна» про стягнення суми страхового відшкодування, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 06 листопада 2015 року, ухвалу апеляційного суду м. Києва від 28 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 26 липня 2007 року між ним та приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Граве Україна» (далі - ПрАТ «СК «Граве Україна»)укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 101010367, предметом якого був автомобіль «Хонда Акорд», номерний знак НОМЕР_1, 2008 року випуску.

25 серпня 2013 року в м. Києві по вул. Братиславській, 2, зазначений автомобіль викрадено невстановленою особою, про що було повідомлено страховика та подано всі необхідні документи для здійснення страхової виплати. Однак, відповідач відмовив у здійсненні страхової виплати на підставі п. 12.1.5 договору страхування, у зв'язку із невиконанням умов договору - не наданням оригіналу документу про реєстрацію права власності на автомобіль відповідно до положень п. 8.10 договору.

Враховуючи, що оригінал документу про реєстрацію права власності на автомобіль був викрадений разом із автомобілем, ОСОБА_4 вважав відмову ПрАТ «СК «Граве Україна»у виплаті йому страхового відшкодування, а тому просив стягнути з відповідача на його користь

171 000 грн страхового відшкодування.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 06 листопада

2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від

28 березня 2016 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до положень ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що ОСОБА_4 не виконано умови договору страхування щодо надання оригіналу документів про реєстрацію транспортного засобу, а тому відмова ПрАТ «СК «Граве Україна» у виплаті страхового відшкодування є законною та обґрунтованою.

Даний висновок судів першої та апеляційної інстанцій є законним та обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, наданим сторонами доказам та вимогам закону.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Положеннями ч. 2 ст. 26 Закону України «Про страхування» та ч. 2

ст. 991 ЦК України встановлено, що умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхової виплати, якщо це не суперечить закону.

Пунктами 9.10, 12.1.5 укладеного між сторонами договору добровільного страхування наземних транспортних засобів передбачено підставу для відмови страховика у виплаті страхового відшкодування - невиконання страхувальником умов договору щодо надання у разі настання страхового випадку свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Враховуючи, що ОСОБА_4 при укладенні договору погодився із його умовами та зобов'язався їх виконувати, при цьому при зверненні до страховика із заявою про здійснення страхового відшкодування не надав свідоцтво про реєстрацію застрахованого автомобіля, правильним є висновок суду про наявність підстав у ПрАТ «СК «Граве Україна» для відмови у здійсненні страхового відшкодування.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків судів не спростовують.

Суди попередніх інстанцій правильно визначились із характером спірних правовідносин, вірно застосували норму права, яка підлягає застосуванню, законно та обґрунтовано дійшли висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_4 у касаційній скарзі, були предметом розгляду у судах першої та апеляційної інстанцій та при їх дослідженні і встановленні судами було дотримано норми матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень, не дають підстав для висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 06 листопада

2015 року, ухвалу апеляційного суду м. Києва від 28 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.В. Попович

І.М.Завгородня

Т.О.Писана