Справа №402/359/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"07" липня 2017 р. Ульяновський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючої - судді: Терновенко А.В.

при секретарі: Льошенку О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Благовіщенське, Кіровоградської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автотрансгруп", про відшкодування матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ТОВ "Автотрансгруп" в якому просить стягнути з Відповідача на її користь 297 355,80 грн. матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та покласти на відповідача судові витрати по справі.

В обгрунтування своїх вимог зазначила, що їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобy серії СХТ, № 355066 належить на праві власності транспортний засіб автомобіль марки «Volkswagen», модель - «Jetta», державний номер - ВТ1151ВН.

10 грудня 2015 року о 23 год. 50 хв. на 247 км. + 50 м. на автодорозі Київ - Одеса за участю автомобіля «MAN», номер шасі WMAT32ZZZ4M294108, державний номер НОМЕР_1, що належить ТОВ «Автотрансгруп» на праві власності, під керуванням працівника TOB «Автотрансгруп» - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль позивача отримав значні пошкодження, а водій ОСОБА_3, котрий перебував за кермом в автомобілі позивача, був серйозно травмований, отримавши струс головного мозку, забій м'яких тканин голови, правого плечового суглобу, лівого передпліччя та лівого стегна.

По даному факту було складено протокол про адміністративне правопорушення, за результатами розгляду якого ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні ДТП та притягнено до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП із застосуванням стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

З метою встановлення розміру матеріальних збитків, завданих позивачу внаслідок пошкодження її автомобіля за результатами наведеної вище дорожньо-транспортної пригоди, суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_4 за зверненням позивача було проведено експертне автотоварознавче дослідження, про що 01.02.2017 року складено звіт за №5, в якому встановлено, що розмір нанесених позивачу матеріальних збитків у зв'язку з пошкодженням її автомобіля за наслідками наведеної вище ДТП складає 297355,80 грн.

При постановленні питання про стягнення матеріальної шкоди, Позивач керувався ст.ст. 1172, 1184 ЦК України.

Позивач та його представник у судове засідання не з"явились, представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій також зазначив, що не заперечує проти винесення заочного рішення.

Представник Відповідача у судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (а.с.47-49). У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином (за приписами ст.74 ЦК України). Від Відповідача на адресу суду клопотань та заперечень проти позову не надходило.

Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З огляду на неявку в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, згоду позивача, суд, керуючись ч.1 ст.224 ЦПК України приходить до висновку про необхідність ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що згідно матеріалів адміністративної справи №402/152/16, 10 грудня 2015 року о 23 год. 50 хв. на 247 км. + 50 м. на автодорозі Київ - Одеса сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «MAN», номер шасі WMAT32ZZZ4M294108, державний номер НОМЕР_1, що належить ТОВ «Автотрансгруп» на праві власності, під керуванням працівника TOB «Автотрансгруп» - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та автомобіля «Volkswagen», модель - «Jetta», державний номер - ВТ1151ВН, який належить на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобy серії СХТ, № 355066 ОСОБА_1 (а.с.43), під керуванням ОСОБА_3. У результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Ульяновського районного суду у зазначеній справі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні ДТП та притягнено до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП із застосуванням стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Дана постанова оскаржена не була та набрала законної сили 09.03.2016 року.

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно звіту №5 експертного автотоварознавчого обстеження по визначенню вартості матеріальних збитків, нанесених власнику транспортного засобу, від 01.02.2017 року складеного суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_4 (а.с.27-46), розмір нанесених позивачу матеріальних збитків у зв'язку з пошкодженням її автомобіля за наслідками наведеної вище ДТП складає 297355,80 грн. Нанесені збитки Відповідачем у добровільному порядку не відшкодовано.

Приймаючи рішення, суд керується наступним.

Частиною 1 статті 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За приписами ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають, зокрема, із цивільних відносин. України.

Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 22 Цивільного кодексу України зазначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку й знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно ч.ч.1-2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За приписами ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Як вказано в п.6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортннм засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно- правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК. Нa особу, яка перебувала в трудових відносинах па підставі трудового договору (контракту) і завдала шкоди життю чи здоров'ю у зв'язку з використанням транспортного засобу, що належить роботодавцю, відповідальність за завдання шкоди може бути покладена лише за умови, якщо буде доведено, що вона заволоділа транспортним засобом неправомірно (частини третя і четверта статті 1187 ЦК).

Позивачка не зверталась до страхової компанії, в якій застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача, як власника автомобіля, перед третіми особами, а пред'явлення цього позову безпосередньо до відповідача (без попереднього звернення до страхової компанії іі стягнення з неї суми матеріальної шкоди) є правомірним, оскільки право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд пе вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Дана позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року № 6-725цс16.

Положенням ч.6 ст.110 ЦПК України встановлено, що позови про відшкодування шкоди, завданої майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред'являтися також за місцем завдання шкоди, а тому, враховуючи те, що дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої позивачу було завдано матеріальну шкоду, сталася на 247 км. + 50 м. автодороги Київ - Одеса, тобто на території Благовіщенського (Ульяновського) району Кіровоградської області, позов подано саме до Ульяновського районного суду Кіровоградської області.

У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивачем підтверджено витрати по сплаті судового збору за подання: позовної заяви до суду у розмірі 2973,56 грн., за подання заяви про забезпечення позову - у сумі 320 грн., за визначення шкоди завданої внаслідок ДТП - 1200 грн. Загальна сума витрат становить 4493,56 грн.

Таким чином, на підставі викладеного, керуючись ст.ст. 88, 208-209, 213-215, 224 ЦПК УКраїни, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотрансгруп» (ідентифікаційний код юридичної особи (код ЄДРПОУ): 33506286, місцезнаходження юридичної особи (юридична адреса): 65110, АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний податковий номер - НОМЕР_2, паспорт серіЇ МО, № 508892, виданий Бериславським РВ УМВС України в Херсонській області 29 травня 1998 року, зареєстроване місце проживання: 73000, Херсонська область, Бериславський район, село Високе, вулиця Будівельна, 11) - 297 355 (двісті дев'яносто сім тисяч триста п'ятдесят п'ять) грн. 80 коп. матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та 4493,56 грн. судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Кіровоградської області через Ульяновський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: ОСОБА_5