11.07.2017 Провадження №2-о/389/64/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2017 року суддя Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області Тьор Є.М., перевіривши заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Знамянське обєднане управління пенсійного фонду України Кіровоградської області про встановлення факту інвалідності з дитинства,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою в якій просить встановити факт її інвалідності з дитинства; призначити комісійну судово-медичну експертизу. В обґрунтування поданої заяви вказала, що має вроджену патологію з дитинства, а саме ревматоїдний артрит (суставно-вісцеральна форма) міокардіосклероз, недостатність кровообігу І-ІІ стадії, активність І-ІІ, стадія І-ІІІ, серопозитивна форма, у звязку з чим їй встановлена перша група інвалідності з дитинства безстроково. Згідно Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам», має право на пенсію у звязку з втратою годувальника, оскільки її мати, з якою вона проживала останні двадцять років, померла 14.01.2016р., а також на державну соціальну допомогу, які призначаються одночасно. Проте, звернувшись до Знамянського обєднаного управління пенсійного фонду України Кіровоградської області з відповідною заявою, отримала відмову, так як у неї відсутній висновок МСЕК про настання інвалідності до вісімнадцятирічного віку. Оскільки ні первинна медична документація, ні медична документація за 1959 рік, ні архівні дані не збереглися, вона не має можливості вирішити поставлене питання у позасудовому порядку, тому змушена звернутися до суду з даною заявою.

За змістом ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З роз'яснень, які містяться в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» за №5 від 31.03.1995, при вирішенні питання про підвідомчість справи суди мають враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено несудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду.

Не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів групи інвалідності та часу її настання.

Згідно ст.31 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» причина, група, час настання інвалідності, строк, на який встановлюється інвалідність, визначаються органом медико-соціальної експертизи згідно із законодавством.

Відповідно до п.2.18 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005р., визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладів охорони здоров'я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років (висновок про час настання інвалідності).

Таким чином, факт настання інвалідності з дитинства встановлюється виключно органами МСЕК, шляхом проведення експертизи, за наслідками якої видається довідка.

При вирішенні питання про підвідомчість справи суди мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено несудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду.

Таким чином, встановлення факту інвалідності ОСОБА_1 з дитинства не належить до компетенції суду, а здійснюється відповідними органами у спеціально встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.3 ст.235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги, що вирішення питання настання часу інвалідності віднесено до виключної компетенції відповідних органів (МСЕК), відмова яких оскаржується в порядку адміністративного судочинства, у відкритті провадження у даній справі слід відмовити.

Керуючись ст.ст.122, 208, 210, 235, 256 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Знамянське обєднане управління пенсійного фонду України Кіровоградської області про встановлення факту інвалідності з дитинства - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Кіровоградської області через Знамянський міськрайонний суд протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Є.М. Тьор