Справа № 474/339/17
Провадження № 2/474/153/17
РІШЕННЯ

Іменем України

18.07.17 року смт. Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Сокола Ф.Г.

за участю секретаря судового засідання Тодосьєвої А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

встановив:

15.05.2017р. ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 (далі - відповідач), обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що шлюбні відносини фактично були припинені, подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки у них різні погляди на ставлення до їхнього сімейного життя та несумісність характерів, спільне господарство ними разом не ведеться. Від даного шлюбу у них спільних дітей не має, спору щодо поділу майна не має. Також позивач вказує на те, що спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її інтересам, які мають істотне значення.

Ухвалою суду від 11.07.2017р. відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду.

Водночас, до початку розгляду справи по суті судом встановлено, що згідно адресної довідки відділу адресно-довідкової роботи Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області № 1718-1 від 31.05.2017р. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2.

Частиною 1 ст. 109 ЦПК України визначено, що позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Відповідно до ч. 2 ст. 110 ЦПК України, позови про розірвання шлюбу можуть пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров'я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

14.07.2017р. сторони у справі звернулися до суду телефонограмами № 118 та № 119, у яких висловили свою згоду на розгляд справи за зареєстрованим місцем проживання позивача.

Згідно копії паспорта серії ЕР № 519821 виданого на ім'я позивача, остання зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_3

Таким чином, враховуючи приписи ст.ст. 109 та 110 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за зареєстрованим місцем проживання позивача.

Позивач в судове засідання не з'явилася, проте 18.07.2017р. подала до суду заяву, в якій підтримує позовні вимоги і просить розгляд справи провести за її відсутності та не надавати строку для примирення, судові витрати просить залишити за нею.

Відповідач в судове засідання не з'явився, проте 18.07.2017р. телефонограмою № 131 звернувся до суду із заявою, в якій визнав позовні вимоги та просив постановити рішення у зв'язку з визнанням позову, також просив провести розгляд справи за його відсутності, строку для примирення не надавати, питання щодо розподілу судових витрати вирішити на розсуд суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність визнання відповідачем позову, суд вважає вимоги, викладені в заяві, такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, як вбачається з матеріалів справи, 22.08.2014р. сторони уклали шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис № 1278 та видано свідоцтво про шлюб серії І-ЖД № 213766 від 22.08.2014р.

Прізвище після реєстрації шлюбу дружини з дошлюбного Тополенко було змінено на Загоруйко.

Сторони спільних дітей від шлюбу не мають та фактично не проживають однією сім'єю та не підтримують один одного, не мають будь-яких відносин, не ведуть спільного побуту, спору щодо поділу майна не мають.

Згідно ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану (ст. 21 СК України).

У відповідності до ч. 2 ст. 104 та ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Частинами 1 та 2 ст. 110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини.

Відповідно до ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

За вимогами ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

На підставі викладеного та враховуючи те, що під час судового розгляду не встановлено обставини передбачені ч. 2 ст. 110 СК України, які перешкоджають пред'явленню позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін. Подальше спільне життя подружжя ОСОБА_2 і збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Щодо заяви відповідача про повернення їй дошлюбного прізвища суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Таким чином вимога відповідача про залишення за нею дошлюбного прізвища Тополенко є законною та обґрунтованою, а відтак підлягає задоволенню.

На підставі ст. 88 ЦПК України та враховуючи думку позивача та відповідача, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 640 грн. 00 коп. підлягають залишенню за позивачем.

Керуючись ст.ст. 10, 57-60, 88, 158, 174, 197, 212-215, 218 ЦПК України та ст.ст. 3, 104, 105, 110-112 СК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб зареєстрований 22.08.2014р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1278, між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 - розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити позивачу ОСОБА_1 її дошлюбне прізвище - Тополенко.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Врадіївський районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

У відповідності до ст. 115 СК України копію рішення після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Суддя Ф.Г. Сокол