Справа № 464/2735/17
пр.№ 2/464/979/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.07.2017 Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Горбань О.Ю.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1-В.В.

за участю:

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львова цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росан - Глобал» про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення (з врахуванням уточнень) вартості пошкодженого вантажу в розмірі 160,73 Євро, що складає еквівалентну суму 4621,00 грн. станом на 21.04.2017, про стягнення вартості неякісно наданих послуг в розмірі 11 175,60 грн.; про стягнення моральної шкоди в розмірі 10 000 грн. Крім того, просить відшкодувати вартість понесених витрат на правову допомогу у розмірі 10000 грн.; судові витрати, понесені зі сплатою судового збору у розмірі 2386,76 грн. та витрати на переїзд представника позивача з м.Києва до м.Львова в розмірі 2130,19 грн.

В обґрунтування позову покликається на те, що між сторонами укладено договір про надання послуг з доставки вантажу від 23 вересня 2016 року № 23092016/2, предметом якого була доставка вантажу (матрацу) за кордон України. За надані транспортні послуги в межах Європи позивач повністю здійснив оплату, надав відповідачу для відправлення до Італії ОСОБА_4 матрац із віскоеластичної піни виробництва фірми «Темпур», оголошеною вартістю 2000 Євро. Вантаж був без ушкоджень, в нормальному вигляді, запакований в ПВХ плівку, фанерний короб. При прийнятті вантажу у відповідача не було жодних зауважень до упаковки такого вантажу чи його вигляду, а також до документів до нього. Однак, коли вантаж прибув в Італію виявлено, що вантаж знаходиться у зіпсованому стані, без упаковки, матрац знаходився в брудному розірваному чорному пакеті, через який чітко було видно дірки в матраці, брудний і пошкоджений вигляд якого свідчив про неможливе подальше використання, у звязку з чим одержувач вантажу відмовився від його прийняття. Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобовязань позивачу завдані збитки. Оскільки відповідачем частково здійснено відшкодування отримувачу відправлення в розмірі 1520,35 євро, просить стягнути недоотриману вартість пошкодженого вантажу в розмірі 160,73 Євро та вартість неякісно наданих послуг в розмірі 11 175 грн. 60 коп.

Крім того, внаслідок порушення умов договору позивач зазнав значних душевших страждань, повязаних із втратою майна, а також тим, що понад чотири місяці відповідач не здійснив жодних дій, направлених на відновлення порушеного права та відшкодування заподіяних збитків. Тому просить відшкодувати моральну шкоду, розмір якої оцінює в 10000 грн.

Крім того, просить відшкодувати судові витрати, повязані з оплатою допомоги адвоката в розмірі 10 000 грн., витрати на переїзд до м.Львова в розмірі 2130,19 грн. та витрати понесені по сплаті судового збору в розмірі 2386 грн. 76 коп.

В судове засідання позивач не прибув, відповідною заявою від 30.06.2017 просить розглядати справу у відсутності представника позивача, позов задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2, діючи згідно довіреності (а.с.65), заперечила проти уточнених позовних вимог. Вказала, що зважаючи на відсутність у позивача відкритого рахунку в іноземній валюті, компанія зі страхування та перестрахування «АХА» прийняла рішення і 03.03.2017 виплатила компенсацію на рахунок отримувача відправлення ОСОБА_4 в розмірі 1520,35 Євро. В подальшому, зважаючи на наявність факту пошкодження відправлення відповідач відшкодував позивачу вартість послуг перевезення відповідного відправлення (матрац) на суму 9367,77 грн. Вказала, що розмір відшкодування у звязку з пошкодженням відправлення визначали на підставі ст.23 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів шляхом виконання розрахунку: вага вантажу (матрацу) 144 кг х 8,33 СПЗ (розрахункові одиниці за кілограм відсутньої ваги брутто) = 1520,35 Євро. Вважає, що позивач оцінив вартість відправленого матрацу, котрий є не новим в 2000 Євро, при цьому не надав належних доказів про саме таку вартість, не довів про неможливість його подальшого використання. Позовні вимоги в частині відшкодування вартості наданих послуг у сумі 11 175,60 грн. заперечує, оскільки в розмірі 9367,77 грн. (за матрац) виплатили позивачу. Просить врахувати, що крім матрацу, позивач здійснив оплату в розмірі 1807,83 грн. за транспортні послуги іншого вантажу вагою 38,13 кг, яке отримано одержувачем і претензій до якості перевезення не було. Вважає, що відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди. Просить відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного, з огляду на таке.

Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, з врахуванням положень ст.ст.57-59 ЦПК України.

Згідно із ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. При цьому дані докази повинні бути належними і допустимими, як це передбачено ст.ст.58-59 ЦПК України.

Згідно з ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання обома сторонами.

У відповідності до ст.909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобовязується доставити довірений їй другою стороною (відправник) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобовязується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Судом встановлено, що 23 вересня 2016 року між ТзОВ «Росан-Глобал» (виконавець) та ОСОБА_5 (замовник) укладено договір про надання послуг доставки вантажу №23092016/2 (далі Договір), предметом якого було доставлення виконавцем вантажу за кордон України.

На виконання вказаного Договору замовник забезпечив поставку запакованого вантажу відповідно до вимог законодавства та умов Договору, а виконавець прийняв вантаж. Замовник прийняв на себе обовязок по оплаті послуг виконавця, вартість яких зазначена у Додатку 1 до Договору, який є невідємною його частиною. Дані обставини підтверджені заявкою до договору про надання послуг доставки вантажу №23092016/2 від 23 вересня 2016 року, у якій сторони погодили вартість товару (матрас із віскоеластичної піни пр-ва фірми Tempus, Данія, б/в 2 роки) 2000 євро та вартість перевезення товару у сумі 9367,77 грн. Вказана сума сплачена позивачем ОСОБА_5 перевізнику, що підтверджено квитанцією № ПН998 від 04.10.2016.

Вантаж (матрас) переданий виконавцеві без ушкоджень та в належному вигляді. Ця обставина підтверджується відсутністю акта огляду, складання якого необхідне (п.2.2.2 Договору), у разі виявлення факту пошкодження при прийманні товару, та не спростована у суді, а тому приймається судом до уваги.

Замовник у повному обємі виконав свої зобовязання за Договором, проте, виконавець прийняті на себе зобовязання виконав неналежно, оскільки товар був доставлений у пошкодженому вигляді, у звязку із чим отримувач відмовився від його прийняття.

Згідно з п.4.9 Договору виконавець несе відповідальність у випадку неякісного виконання своїх зобовязань перед замовником в межах встановлених чинним законодавством України та Договором.

Укладення договору перевезення вантажу (ч. 3 ст. 909 ЦК України) підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Зазначена норма передбачає принцип винуватості в разі відповідальності перевізника за втрату, нестачу, псування й ушкодження вантажу, який є загальним для всіх видів транспорту. Перевізник несе відповідальність за нестачу, втрату, псування й ушкодження вантажу лише у випадках, коли він винен у несхоронності вантажу. При цьому обовязок доведення своєї невинуватості лежить на ньому.

Отже, відповідальність перевізника побудована за принципом вини і діє, як правило, презумпція вини зобовязаної сторони.

Перевізник несе відповідальність, якщо не доведе, що втрата, псування й ушкодження вантажу відбулися внаслідок обставин, яким він не міг запобігти чи усунення яких від нього не залежало, зокрема внаслідок вини перевізника чи відправника вантажу; особливих природних властивостей перевезеного вантажу; недоліків тари й пакування, яких не можна було встановити шляхом зовнішнього огляду при прийманні вантажу до перевезення й інших обставин, передбачених законом.

Пошкодження вантажу це зміна його фізичних властивостей (механічні поломки, дефекти, бій); нестача вантажу доставка вантажу одержувачу в меншій кількості, ніж оголошено до перевезення.

Статтею 924 ЦК України передбачена майнова відповідальність перевізника при наявності його вини і в межах вартості перевезеного вантажу та багажу. Понад вартість вантажу і багажу перевізник повертає клієнту відповідну провізну плату.

Перевізник несе відповідальність щодо забезпечення схоронності вантажу чи багажу в період здійснення перевезення.

Крім того, він також зобовязаний доставити вантаж чи багаж у пункт призначення і видати його уповноваженій особі.

Перевізник звільняється від відповідальності тільки у випадках, коли незбереження вантажу стало наслідком обставин непереборної сили при одночасній наявності двох ознак:

1) усунення цих обставин не залежало від перевізника;

2) перевізник не міг запобігти цим обставинам.

Втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу внаслідок випадку, що не підлягає під визначення непереборної сили, відповідно до частини першої статті 924 ЦК України не звільняють перевізника від відповідальності за незбереження вантажу.

Враховуючи наведене вище, суд приходить переконання, що оскільки обовязок доведення відсутності вини в завданні шкоди позивачу покладено на відповідача, такий не подав жодних належних та допустимих доказів у відповідності до ст.ст.57-60 ЦПК України щодо заперечення своєї вини, суд приходить висновку, що пошкодження вантажу сталось з вини відповідача.

Відповідно до ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Судом з"ясована заявлена вартість товару, яка складає 2000 євро, що підтверджено заявкою від 23 вересня 2016 року до договору про надання послуг доставки вантажу №23092016/2, котра підписана обома сторонами, жодних заперечень щодо вказаної вартості товару у перевізника на момент складання заявки у відповідача не виникало. Отже, суд приймає до уваги, що вартість вантажу і є розміром фактичної шкоди у випадку пошкодження в розумінні ст.924 ЦК України.

Із матеріалів справи вбачається, що страхова компанія, яка здійснювала страхування вантажу на користь вантажоотримувача, 03 березня 2017 року здійснила ОСОБА_4 часткове відшкодування вартості пошкодженого вантажу у розмірі 1520,35 євро.

Оскільки вина відповідача судом встановлена, останній частково відшкодував вартість пошкодженого вантажу, тому суд приходить висновку про підставність та обгрунтованість позовної вимоги у частині стягнення з відповідача 160,73 євро, що становить еквівалентно 4621,00 грн., а тому вимога у цій частині підлягає до задоволення у повному обсязі.

Позиція представника відповідача про обчислення вартості пошкодженого вантажу виходячи з обрахунку ваги вантажу, котрий пошкодився, а також недоведення оголошеної позивачем цінності вартості матрасу, який не є новим, не заслуговують на увагу суду і не можуть слугувати підставою для звільнення відповідача від обовязку нести відповідальність за пошкоджений вантаж. Доводи представника відповідача про недоведення неможливості використання матрацу розцінюються судом критично, оскільки законодавець покладає саме на перевізника обовязок доводити наявність обставин, що звільняють його від відповідальності за незбереження вантажу.

Виходячи з диспозитивності позовних вимог суд не вирішує питання про стягнення вартості пошкодженого майна в розмірі 318,92 Євро, які є коштами, отриманими позивачем як вартість неякісних послуг, а не вартість пошкодженого вантажу. Тому суд стягує з відповідача лише заявлену позовну вимогу в розмірі 160,73 євро.

В частині позовних вимог про стягнення вартості неякісно наданих послуг у розмірі 11175,60 грн. суд відмовляє, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що позивач здійснив дві оплати на транспортні послуги загальною сумою 11 175,60 грн.: в розмірі 9367,77 грн., в розмірі 1807,83 грн., останній платіж за найменування іншої одиниці вантажу вагою 38,13 кг.(а.с.12,13).

З копії акту про проведення фізичного огляду товарів та інших предметів від 30.09.2016 вбачається, що Львівською митницею проведено огляд і встановлено, що в індивідуальній упаковці, разом з матрацом також знаходиться: комплект постільної білизни 4 шт., надматрацник 2 шт. та простирадло 4 шт.

З копії платіжного дорученя №3738 від 19.05.2016 вбачається, що відповідач відшкодував позивачу вартість послуг перевезення матрацу в розмірі 9367,77 грн. (а.с.140).

Доводи представника відповідача про відсутність претензій зі сторони позивача до вантажу вагою 38,13 кг (постіль, надматрацник, простирадло), отримання цих товарів одержувачем є слушними.

Оскільки позивачем отримана від відповідача вартість неякісно наданих послуг в розмірі 9367,77 грн. за перевезення матрацу, тому відсутні підстави для стягнення цієї суми, а вимога стягнути вартість послуг в розмірі 1807,83 грн. за вантаж вагою 38,13 кг є безпідставними, так як відсутні претензії до отримання цього вантажу.

Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.ст.23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Між сторонами склались договірні відносини, у яких у відповідності до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно з роз'яснень, які містяться в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» можливість відшкодування такої шкоди має бути прямо передбачена нормами відповідного матеріального закону, на підставі якого суд вирішує справу.

Таким чином, ст.611 ЦК України передбачає відшкодування моральної шкоди, проте лише у випадку, коли це встановлено договором або законом. Тому, якщо сторони при укладенні договору передбачили таку відповідальність за порушення зобов'язань, то вимога про стягнення моральної шкоди підлягає задоволенню з урахуванням положень, встановлених ст.23 ЦК України та роз'яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди" №4 від 31.03.1995 із змінами та доповненнями. Якщо ж умовами договору не визначено моральну (немайнову) шкоду, як один із видів відповідальності (як у договорі про надання послуг доставки вантажу), вона підлягає відшкодуванню лише у випадках, передбачених законом.

Судом встановлено, що між сторонами існують договірні відносини, на підтвердження чого було представлено спірний договір від 23 вересня 2016 року, однак при укладені договору сторони не передбачили такого виду відповідальності, як відшкодування моральної шкоди.

Норми ст.1167 ЦК України регулюють правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди, завданої в межах позадоговірних зобовязань та не можуть бути застосовані до договірних правовідносин, зокрема, що виникли в результаті укладення договору надання послуг доставки вантажу.

Покликання позивача на ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», яка визначає, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди не береться судом до уваги, оскільки жодних доказів в розумінні ст.ст.57-61 ЦПК України про заподіяння позивачу моральної шкоди суду не представлено. Тому суд приходить висновку, що вимога про відшкодування моральної шкоди слід відмовити за недоведеністю.

Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення 160,73 Євро, витрати, пов'язані з розглядом справи підлягають відшкодуванню пропорційно задоволених вимог.

Згідно ч.3 ст.79 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом справи, відносяться, зокрема, витрати на правову допомогу.

Відповідно до положення Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» встановлено граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу під час розгляду судами цивільних справ. У ст.1 цього Закону зазначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

При цьому необхідно враховувати, що правова допомога надається не тільки в судовому засіданні, а й пов'язана зі складанням позовної заяви, наданням усних консультацій, ознайомленням з матеріалами справи, проведенням необхідних розрахунків тощо. При обчисленні розміру компенсації необхідно врахувати всі витрати, які перебувають у причинному зв'язку із наданням правової допомоги у конкретній справі. Ці дії повинні бути необхідними для надання правової допомоги, а розрахована сума має бути справедливою.

Виходячи з аналізу ст.ст.84 та 88 ЦПК України та Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Зокрема у ст.30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Аналогічні положення викладено у Правилах адвокатської етики.

При визначенні обґрунтованого розміру гонорару, беруться до уваги обсяг часу і роботи, що вимагаються для належного виконання доручення. З матеріалів справи вбачається, що представник позивача брав участь у судовому засіданні 09.06.2017 (32 хв.). Відтак, застосовуючи принцип розумності та справедливості, задовольняючи позовні вимоги в розмірі 18% від заявленої суми, суд пропорційно відшкодовує витрати на правову допомогу в розмірі 1800,00 грн. та витрати, пов'язані з переїздом в розмірі 383,43 грн., які підлягають стягненню з відповідача,

Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 429,62 грн.

Відповідно до ст.ст.610, 623, 629, 906, 909, 924 ЦК України та керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Росан - Глобал» на користь ОСОБА_3 вартість пошкодженого вантажу в розмірі 160,73 Євро, що становить еквівалентну суму 4 621 грн., вартість понесених витрат на правову допомогу в розмірі 1800 грн., вартість витрат на переїзд в розмірі 383 грн. 43 коп. та судові витрати в розмірі 429 грн.62 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом десяти днів з дня його проголошення, а особою, у відсутності якої таке було постановлено, - протягом того ж строку з дня отримання його копії.

Суддя О.Ю.Горбань