Кегичівський районний суд Харківської області
Справа № 624/382/17
№ провадження 2-о/624/15/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

смт. Кегичівка 13 липня 2017 року

Кегичівський районний суд Харківської області у складі головуючого судді Куст Н.М., за участі секретаря Лебідь Л.В., прокурора Костогризова О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду справу за заявою керівника Первомайської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Лозівської сільської ради Кегичівського району Харківської області про визнання спадщини відумерлою, заінтересована особа відділ у Кегичівському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області,-

В С Т А Н О В И В:

Прокурор просить визнати спадщину, яка залишилась від померлого ОСОБА_1, яка складається із земельних ділянок загальною площею 5,4857 га на території Лозівської сільської ради Кегичівського району Харківської області, в тому числі 5,1329 га ріллі (кадастровий №030020143) та кормових угідь 0,3528 га (кадастровий №030020220), відумерлою.

У судовому засіданні прокурор заяву підтримав, просив її задовольнити.

Представники Лозівської сільської ради Кегичівського району Харківської області та відділу у Кегичівському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області надали заяви про визнання заяви прокурора та розгляд справи без їх участі.

Згідно із заявою, Первомайською місцевою прокуратурою встановлено, що на території Лозівської сільської ради Кегичівського району знаходиться майно, яке залишилось без власника та не передане до комунальної власності територіальної громади.

З`ясовано, що згідно актового запису про смерть від 28 січня 2008 року №01 та витягу ДРАЦС про смерть ОСОБА_1, помер 24 січня 2008 року. Місцем смерті ОСОБА_1 є с. Лозова Кегичівського району Харківської області.

Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю від 20 березня 2003 серії Р3 №757562 на імя ОСОБА_1, останній є власником земельної ділянки загальною площею 5,4857 га на території Лозівської сільської ради Кегичівського району Харківської області, в тому числі 5.1329 га ріллі (кадастровий №:03:002:0143) та кормових угідь 0.3528 га (кадастровий №:03:002:0220).

У день смерті ОСОБА_1 відкрилася спадщина, яка складається із вищевказаних земельних ділянок.

Згідно довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №48023264 від 09 червня 2017 року ОСОБА_1 заповіти не складались.

Згідно довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №48023290 від 09 червня 2017 року спадкова справа стосовно спадщини ОСОБА_1 не відкривались та свідоцтва про право на спадщину не видавались.

Відповідно до довідки Лозівської сільської ради від 08 червня 2017 року №405/02-24, на день смерті ОСОБА_1 проживав самотньо.

За таких обставин, спадщину ОСОБА_1 не прийнято ні на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України (проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини), ні шляхом звернення із відповідною заявою до нотаріальної контори в порядку ст. 1269 ЦК України.

Відповідно до довідки відділу Держгеокадастру у Кегичівському районі Харківської області від 06 вересня 2016 року №8-20.22-0.3-1588/2-16, середня нормативна грошова оцінка 1 гектара ріллі по Лозівській сільській раді Кегичівського району Харківської області, згідно матеріалів грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення по господарствах району, розроблених Харківським філіалом інституту землеустрою УААН в цінах 1995 року, становить 3918,75 грн, а з урахуванням коефіцієнту індексації станом на 01 січня 2016 року - 33002,83 грн.

Таким чином, вартість земельних ділянок, які належали ОСОБА_1, загальною площею 5.4857 га на території Лозівської сільської ради Кегичівського району Харківської області становить 181043.62 грн. станом на 01 січня 2016 року.

Відповідно до інформації відділу Держгеокадастру у Кегичівському районі Харківської області від 19 червня 2017 року №0.23.22-181/113-16 земельна ділянка загальною площею 5.4857 га на території Лозівської сільської ради Кегичівського району Харківської області, в тому числі 5.1329 га ріллі (кадастровий №:03:002:0143) та кормових угідь 0.3528 га (кадастровий №:03:002:0220) в користуванні на умовах оренди не перебувають.

Вказане підтверджується також інформаційними довідками з Реєстру речових прав №89727622 та №89727626.

На підставі ч.1 ст.1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у 6 місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.ч.1, 2, 3 ст.1277 Цивільного кодексу України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини, спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно-за місцем його місцезнаходження.

Держава зацікавлена у ефективному та раціональному використанні землі, для чого створюються відповідні умови набуття права власності на земельні ділянки.

Пунктом 34 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що виключною компетенцією сільських, селищних, міських рад є вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до ч.1 ст.10 зазначеного Закону сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами як безпосередньо, так і через сільські ради, що передбачено ч.2 ст.2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Одночасно, організація і порядок діяльності органів прокуратури України визначаються законом. Статтею 45 Цивільно-процесуального кодексу України визначено, що з метою представництва інтересів громадянина і держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами (заявами).

Згідно із положеннями ст.23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру».

Рішенням Конституційного Суду України від 08 квітня 1999 року у справі №1-1/99 встановлено, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх субєктів права власності та господарювання, тощо.

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств і організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й діяльності приватних підприємств, товариств.

Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Обґрунтовуючи наявність у даному випадку державного інтересу слід зазначити, що відповідно до ст.5 Бюджетного кодексу України (далі БК України) бюджетна система України складається з державного бюджету та місцевих бюджетів. Бюджетами місцевого самоврядування є бюджети територіальних громад, сіл, їх обєднань, селищ, міст (у тому числі районів у містах).

Згідно із п.23 ст.2 БК України, доходи бюджету складають податкові, неподаткові та інші надходження на безповоротній основі, справляння яких передбачено законодавством України (включаючи трансферти, плату за надання адміністративних послуг, власні надходження бюджетних установ).

Статтею 4 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендодавцями земельних ділянок, які перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом.

Згідно із положеннями ст.21 Закону України «Про оренду землі» за користування земельною ділянкою орендар вносить орендодавцеві орендну плату, розмір, форма і строки внесення якою встановлюється за згодою сторін у договорі оренди, крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України.

Відповідно до п.4 ст.69 БК України до доходів загального фонду місцевих бюджетів, що не враховується при визначені обсягу міжбюджетних трансфертів належить плата за землю, що зараховується до бюджетів місцевого самоврядування.

Так, територіальна громада в особі Лозівської сільської ради Кегичівського району Харківської області має право на прийняття вказаної земельної ділянки у комунальну власність територіальної громади. Однак, унаслідок невиконання Лозівською сільською радою свого обов'язку щодо подання до суду заяви про визнання спадщини відумерлою, земельна ділянка, площею 5,4857 га ріллі на території Лозівської сільської ради Кегичівського району Харківської області, не перейшла у власність територіальної громади, в свою чергу місцевий бюджет недоотримує кошти за її використання, що є порушенням інтересів держави. У зв'язку з цим спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_1 необхідно визнати відумерлою.

У судовому засіданні досліджені копії: актового запису від 28 січня 2008 року про смерть ОСОБА_1 24 січня 2008 року; повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №0 від 08 червня 2017 року, згідно з яким ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер 24 січня 2008 року у віці 71 року в с. Лозова Кегичівського району Харківської області; державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 №757562 від 20 березня 2003 року, згідно з яким ОСОБА_1 належала земельна ділянка площею 5,4857 га на території Лозівської сільської ради Кегичівського району Харківської області; Інформаційної довідки із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №48023290 від 09 червня 2017 року про відсутність в Реєстрі спадкової справи ОСОБА_1; Інформаційної довідки із Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №48023264 від 09 червня 2017 року про відсутність у Реєстрі заповітів або спадкових договорів ОСОБА_1; довідки відділу Держземагентства у Кегичівському районі Харківської області від 06 вересня 2016 року №8-20.22-0.3-1588/2-16 про середню нормативну грошову оцінку 1 гектара ріллі в розрізі сільських, селищних рад Кегичівського району Харківської області, згідно з якою вартість 1 га землі по Лозівській сільській раді Кегичівського району Харківської області станом на 2016 рік складає 33002,83 грн.; листа відділу у Кегичівському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 19 червня 2017 року №181/113-17 про реєстрацію права власності та права оренди на земельні ділянки площею 5,1329 га та 0,3528 га на території Лозівської сільської ради Кегичівського району Харківської області з кадастровими номерами 030020143 та 030020220 відповідно; Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №№89727622, 89727626 від 15 червня 2017 року про відсутність у зазначених реєстрах відомостей про земельні ділянки кадастрові №№030020143 та 030020220; довідки Лозівської сільської ради Кегичівського району Харківської області вді 08 червня 2017 року №405/02-24 про те, що згідно даних погосподарської книги №1 на 2006-2010 роки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 24 січня 2008 року, проживав один, відомостей щодо укладення ним заповіту немає; лист про намір предявити заяву в порядку окремого провадження в інтересах держави в особі Кегичівської селищної ради.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення заяви з наступних підстав.

Правовідносини у справі регулюються ст.1277 ЦК України, главою 9 ЦПК України, право на звернення до суду прокурора в інтересах територіальної громади визначене ч.2 ст.45 ЦПК України.

Заяву подано з дотриманням строку, встановленого ст.276 ЦПК України, справа підсудна Кегичівському районному суду, за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини, і підлягає розгляду у порядку ст.277 цього Кодексу.

Згідно з ч.1, 3 ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, суд визнає спадщину відумерлою, і вона переходить у власність місцевої територіальної громади.

Відповідно до ст. 277 ЦПК України, суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні, або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.

Судом встановлено, що зазначена земельна ділянка дійсно є приватною власністю спадкодавця, входить до складу його спадщини, яка відкрилась із часу його смерті, залишається не витребуваною.

Ці обставини є підставою для визнання такої спадщини відумерлою, згідно зі згаданими нормами чинного законодавства.

Судові витрати при розгляді даної справи не відшкодовуються.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10,11,209,212,215,234,274-278 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Заяву задовольнити.

Визнати відумерлою спадщину, яка залишилась від померлого ОСОБА_1, яка складається із земельних ділянок загальною площею 5,4857 га на території Лозівської сільської ради Кегичівського району Харківської області, в тому числі 5,1329 га ріллі (кадастровий №030020143) та кормових угідь 0,3528 га (кадастровий №030020220).

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області, через цей районний суд, протягом 10 днів з дня отримання його копії, і набирає законної сили: при відсутності скарги-після закінчення цього строку, у разі її подання - після розгляду судом апеляційної інстанції.

Суддя Н.М. Куст