Справа № 486/1052/16-ц
Провадження № 2/486/52/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2017 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючої-судді - ОСОБА_1 І,

секретаря - Зубко Н.Ю.

за участю: представника позивачки - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

відповідача - ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя.

ВСТАНОВИВ:

22 вересня 2017 року ОСОБА_5 звернулася до суду із вищезазначеним позовом.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 2004 року вона проживала з ОСОБА_4 однією сім'єю без реєстрації шлюбу. 16 червня 2007 року за актовим записом №114 шлюб був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1. 29 грудня 2015 року рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області шлюб розірваний. На момент припинення спільного проживання а саме 27.05.2015 року у квартирі АДРЕСА_1 залишалося майно на загальну суму 251710 гривень. В зв'язку з цим нею у присутності двох свідків був складений акт в якому було описане все майно. З 27.07.2015 року доступу до зазначеної квартири вона не мала.

У судове засідання позивачка не з'явилася, а з'явився її представник, який позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач та його представник у судовому засіданні заперечували проти позову та просили суд відмовити ОСОБА_5 у задоволенні позову, оскільки вона вимагає поділити майно, яке нею було забрано із квартири, де вони проживали під час шлюбу, а також просить поділити майно, яке ним придбане до шлюбу.

Суд тривалий час розглядав дану справу із-за неналежної поведінки представника позивача, позивачки, заміни декількох представників відповідача та із зловживанням представником позивача процесуальним правом щодо відводу судді.

Із матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 червня 2007 року, який рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 29.12.2015 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.5).

Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_6, що підтверджується його свідоцтвом про народження (а.с.6).

В судовому засіданні встановлено, що сторони добровільно розділили майно ще до розірвання шлюбу з огляду на те, що вони декілька раз припиняли стосунки та проживали окремо. При поновленні сімейних стосунків знову зїзжалися, продовжували проживати разом та об'єднували майно.

Представник позивача при подачі позовної заяви до суду не зазначив вартість майна, а лише його перелічив.

У судовому засіданні встановити вартість майна суд позбавлений можливості з огляду на те, що кожна із сторін заперечувала факт перебування у неї майна.

Після надання представнику позивача часу для уточнення позовної заяви, він цього не зробив і взагалі після перерви, яку суд йому надав за його клопотанням, не зявився для розгляду справи.

Суд за клопотанням представника позивачки досліджував цивільну справу №486/1483/15-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розподіл майна подружжя яка перебувала на розгляді в Южноукраїнському міському суді Миколаївської області та ухвалою суду 21.09.2015 року залишена без розгляду.

В судовому засіданні встановлено, що 15.09.2015 року ОСОБА_4 звертався до Южноукраїнського ВП Первомайського ВП ГУ НП в Миколаївській області із заявою про те, що ОСОБА_5 без його відома забрала майно із квартири., що підтверджується матеріалами кримінального провадження №0000819, яке приєднане до матеріалів справи.

Факт відсутності майна у відповідача спростовувується матеріалами кримінального провадження.

Доводи позивачки та її представника щодо наявності у відповідача в квартирі майна за допомогою акта, який був складений самою позивачкою та її подругами без представника органу місцевого самоврядування не доводе факт його нявності на час розгляду справи.

Під час судового розгляду справи представник позивачки не довів наявність майна, його вартість, не зважаючи на те, що суд неодноразово надавав йому таку можливість, що підтверджується журналами судових засідань.

Суд не може встановити законність не в законний спосіб, тобто ділити майно, яке відсутнє. Окрім того поділ майна між сторонами підлягає в судовому порядку із наявної в ньому ціни на підставі експертизи або домовленості сторін про його вартість.

Допитані судом свідки ОСОБА_7, та ОСОБА_8 пояснили, що 21 липня 2015 року за проханням ОСОБА_5 вони прийшли до позивачки та була присутні при складанні нею акту опису та оцінку майна, яке належить подружжю. Акт складала ОСОБА_5 із зазначенням майна та їх цін. Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що він був присутнім у 2014 році при наданні позивачкою відповідачеві розписки та був очевидцем коли вона вивозила речі з квартири.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України сторони й інші особи, котрі беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна зі сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із статтею 60 ЦПК України, обов'язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч.3 cт. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Суд бере до уваги, що представник позивача обґрунтовує позовні вимоги без належних доказів, тобто не були доведені належними доказами, що є його обов'язком відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що жодних належних та допустимих доказів, і взагалі будь-яких доказів, того що спірне майно належить на праві власності відповідачу чи позивачу, позивачка та її представник суду не надали. У зв'язку із чим суд вважає позовні вимоги ОСОБА_5 безпідставними і необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 212,215,218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_5 про розподіл майна подружжя - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Миколаївської області через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, що не були присутні у судовому засіданні під час проголошення - протягом десяти діб з дня отримання копії цього рішення. У разі неподання апеляційної скарги протягом встановленого строку рішення набирає законної сили.

Суддя Южноукраїнського

міського суду ОСОБА_1