Справа № 265/2601/17
Провадження № 2/265/916/17
У Х В А Л А

19 квітня 2017 року місто Маріуполь

Суддя Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ОСОБА_2 звернувшись до суду з позовом, просить розірвати шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_3, зареєстрований 11 жовтня 2014 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області за № 500, посилаючись на те, що у них виникли різні погляди на сімейне життя, вони втратили почуття поваги один до одного, не підтримують сімейно-шлюбні відносини. Шлюб існує формально, а тому примирення не можливе. Неповнолітніх дітей від шлюбу не має.

При вивченні заяви встановлено, що позивачем не враховано вимоги ч.4 ст.119 ЦПК України, де зазначено, що позовна заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

Так, згідно до п.1 ч.1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб припиняється шляхом його розірвання за заявою подружжя або одного з них судом чи органом реєстрації актів цивільного стану (далі - РАЦС). Вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі за заявою про розірвання шлюбу, суди мають враховувати, що воно проводиться органами РАЦС лише у випадках, передбачених статтями 106, 107 СК. При цьому питання про розірвання шлюбу вирішується незалежно від наявності між подружжям майнового спору. Розірвання шлюбу судом відбувається: за наявності в подружжя спільних неповнолітніх дітей; за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу, крім випадків, передбачених ст. 107 СК ; за спільною заявою подружжя, яке має дітей, відповідно до ст. 109 СК; за позовом одного з подружжя відповідно до ст. 110 СК.

В даному випадку з позовної заяви та документів доданих до неї не вбачається: чи виник спір між подружжям щодо добровільного розірвання шлюбу.

Враховуючи те, що від шлюбу у позивача та відповідача не має неповнолітніх дітей, тому в першу чергу їм необхідно спільно або поодинці звернутись до РАЦС із заявою про розірвання шлюбу, оскільки від цього буде залежати, який орган в подальшому повинен вирішувати питання про розірвання шлюбу (РАЦС або суд).

Якщо відповідач не бажає звертатись до РАЦС у із заявою про добровільне розірвання шлюбу, позивач повинна про дану обставину зазначити в позовній заяві та на її підтвердження надати до позову в якості доказу, звернення позивача до відповідача про добровільне розірвання шлюбу.

Також позовна заява подана з порушеннями вимог п. 5 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, згідно яких до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно ч. 2 ст. 79 ЦПКУ розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ст. 1 Закону України «Про судовий збір» Судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

На підставі ст. 2 Закону України «Про судовий збір» платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Відповідно до ст. 3 згаданого Закону судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Згідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви про розірвання шлюбу передбачена сплата судового збору в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (складає на момент предявлення позову 640 грн.).

При поданні вказаного позову до суду не було сплачено взагалі позивачем судовий збір.

На підставі переліченого, необхідним є сплата судового збору в сумі 640 грн.

Згідно ст. 121 ЦПКУ суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 119 ЦПКУ, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись ч.1 ст. 121 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені у мотивувальній частині ухвали недоліки в строк, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання ухвали.

Розяснити, що інакше позовна заява буде вважатися неподаною та буде повернута.

На ухвалу суду в частині сплати судового збору протягом пяти днів з дня її отримання може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя.

Суддя __________________І.М. ОСОБА_1