Провадження № 2-з/742/35/17
Єдиний унікальний № 742/2087/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2017 року

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді Коваленка А.В., за участю секретаря Ринді Л.А., розглянув заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру,-

В С Т А Н О В И В :

09 липня 2017 року позивач подала до суду позовну заяву до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім»єю з ОСОБА_2, в період з листопада 2004 року по 03 листопада 2007 року. Визнання квартири № 10, яка розташована в будинку № 12 по вулиці Вавілова в місті Прилуки Чернігівської області спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 10.07.2017 року за даним позовом відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду на 18 липня 2017 року.( провадження № 2/742/1091/17, суддя Бездідько В.М.).

18.07.2017 року судове засідання не відбулося і справу призначено на 19.09.2017 року.

19 липня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру № 10 ,яка розташована в будинку № 12 по вулиці Вавілова в місті Прилуки Чернігівської області.

Свої вимоги аргументує тим, що відповідач вимагає від неї документи на квартиру і бажає її продати, та що продаж квартири в разі задоволення її позову призведе до неможливості виконання рішення суду в частині визнання за нею права власності на ? частку квартири.

В звязку з відключенням від автоматизованого розподілу судді Бездідька В.М., чергова відпустка за 2017 рік, заява відповідно до протоколу автоматизованого розподілу передана на розгляд судді Коваленко А.В.

Суд, вивчивши заяву, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У відповідності зі ст. 151 ч. 3 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 лютого 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд(суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Судом встановлено, що відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно квартира № 10, яка розташована в будинку № 12 по вулиці Вавілова в місті Прилуки Чернігівської області зареєстрована на ОСОБА_2.

З копії паспорта заявниці ОСОБА_1 вбачається, що остання зареєстрована в спірній квартирі № 10, яка розташована в будинку № 12 по вулиці Вавілова в місті Прилуки Чернігівської області спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Як вбачається із матеріалів справи, заявлені позивачем ОСОБА_1 вимоги полягають у визнанні квартири № 10, яка розташована в будинку № 12 по вулиці Вавілова в місті Прилуки Чернігівської області спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Позивач просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно, оскільки ОСОБА_2 має на меті в подальшому відчужити спірне майно.

Обставини, на які посилається заявник є обґрунтованими і особа, яка володіє спірним майном може у будь-який час ним розпорядитись - продати його, тому невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому зробити неможливим виконання рішення суду.

Отже, враховуючи позовні вимоги та те, що спірне майно є предметом спору по даній справі і вирішується питання про визнання квартири № 10, яка розташована в будинку № 12 по вулиці Вавілова в місті Прилуки Чернігівської області спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що змусило позивача звертатися до суду за захистом свого права, суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 мають бути забезпечені із дотриманням положень ст.152 ЦПК України шляхом накладення арешт на спірне нерухоме майно.

Заходи забезпечення позову, у тому числі ті, які просить застосувати заявниця, носять тимчасовий характер. Права відповідача ОСОБА_2 на користування належним йому майном не порушуються накладенням арешту на нього.

Відповідно до вимог ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Статтею 372 ЦК України визначено, що у разі поділу майна, що є у спільній власності вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Оскільки позивач зазначив в заяві, що він звернувся до суду з позовною заявою про визнання квартири № 10, яка розташована в будинку № 12 по вулиці Вавілова в місті Прилуки Чернігівської області спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а отже спірною є лише ? частини квартири , а тому суд вважає, що вимоги про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню, а саме накладення арешту на спірну частину квартири підлягають задоволенню, оскільки невжиття заходів забезпечення позову можуть зробити неможливим виконання рішення суду в разі реалізації відповідачем спірної частини квартири третім особам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151153, 293 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на ? частку квартири № 10, яка розташована в будинку № 12 по вулиці Вавілова в місті Прилуки Чернігівської області, яка належить на праві власності ОСОБА_2, на підставі договору купівлі-продажу № 4718 від 14.04.2007 року( реєстраційний номер 18445076).

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п»яти днів з моменту отримання її копії.

Суддя: Коваленко А.В.