Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 336/8181/15 Головуючий у 1-й інстанції Зарютін П.В.
Провадження № 22-ц/778/2332/17 Суддя-доповідач ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Подліянової Г.С.,

суддів: Гончар М.С.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 квітня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2015 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі ПАТ «УкрСиббанк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором

В обґрунтування позову позивач зазначав, що відповідно кредитного договору № 0 від 24.04.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі АКІБ «УкрСиббанк») та відповідачем ОСОБА_3, остання отримала кредит у розмірі 49500,00 доларів США, зі сплатою відсотків у розмірі 12,5 % на рік за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення до 24.04.2028 року.

Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» були внесені зміни у Статут АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до яких нове найменування Банку стало ПАТ «УкрСиббанк».

З метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобовязань ОСОБА_3 за кредитним договором булли укладені наступні договори поруки:

між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 договір поруки № 0/П від 24.04.2008 року;

між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 договір поруки № 0/П від 24.04.2008 року.

Відповідно до умов Договорів поруки ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зобовязались нести солідарну відповідальність перед банком в повному обсязі за зобовязаннями боржника ОСОБА_3, що виникли з кредитного договору.

Всупереч вимогам кредитного договору, ОСОБА_3 не виконує належним чином свої зобовязання, у звязку з чим, станом на 07.10.2015 року заборгованість ОСОБА_3 по поверненню кредитних коштів становить 52233,50 доларів США, що за курсом Національного Банку України станом на 07.10.2015 року становить 1110695,70 грн., з яких: 44244,27 доларів США, що за курсом Національного Банку України станом на 07.10.2015 року становить 940812,33 грн., 7989,23 доларів США, що за курсом Національного Банку України станом на 07.10.2015 року становить169883,38 грн., 61576,23 грн. заборгованість по сплаті пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів станом на 07.10.2015 року з яких: 11754,35 грн. пеня за прострочення сплати кредиту, 49821,23 грн. пеня за прострочення сплати процентів.

На підставі викладеного позивач просив суд стягнути на користь позивача з відповідачів в солідарному порядку 52233,50 доларів США, що за курсом Національного Банку України станом на 07.10.2015 року становить 1110695,70 грн. та судовий збір.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 квітня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» по кредитному договору № 0 від 24.04.2008 року заборгованість у розмірі: 44244,27 доларів США кредитна заборгованість, 4658,21 доларів США заборгованість по процентам, 1856,93 грн. пеня за прострочення сплати кредиту, 8020,60 грн. пеня за прострочення сплати процентів та судовий збір у сумі 17 584,08 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ПАТ «УкрСиббанк» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити у справі нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду і обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з п.п. 1,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Так, відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до них правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам закону повністю не відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно кредитного договору № 0 від 24.04.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі АКІБ «УкрСиббанк») та відповідачем ОСОБА_3, остання отримала кредит у розмірі 49500,00 доларів США, зі сплатою відсотків у розмірі 12,5 % на рік за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення до 24.04.2028 року. (а.с. 3-9, т. 1). Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» були внесені зміни у Статут АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до яких нове найменування Банку стало ПАТ «УкрСиббанк».

З метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобовязань ОСОБА_3 за кредитним договором булли укладені наступні договори поруки:

між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 договір поруки № 0/П від 24.04.2008 року; (а.с. 11, т. 1).

між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 договір поруки № 0/П від 24.04.2008 року. (а.с. 12, т. 1).

Відповідно до умов Договорів поруки ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зобовязались нести солідарну відповідальність перед банком в повному обсязі за зобовязаннями боржника ОСОБА_3, що виникли з кредитного договору.

16.12.2014 року ПАТ «УкрСибанк» на адресу відповідачів було направлено вимоги щодо погашення заборгованості за кредитним договором, яка станом на 10.12.2014 року становила 47493,10 грн. (а.с. 13, 14, 15 т. 1), однак станом на 07.10.2015 року заборгованість не погашена.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» в частині стягнення кредитної заборгованості з поручителів, суд першої інстанції, застосувавши норми частини четвертої статті 559 ЦК України, дійшов висновку про пропущення позивачем строку пред'явлення вимоги до поручителя за договорами поруки з огляду на те, що банк протягом шести місяців з моменту встановлення нової дати - дати дострокового повернення кредиту - не подав до суду позову до поручителів.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Пунктом 12.1. кредитного договору від 24 квітні 2008 року передбачено, що кредитор має право достроково стягнути заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції, у разі невиконання позичальником умов цього договору за умови попереднього направлення Банком на адресу позичальника повідомлення ( вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень умов договору протягом 31 календарних днів з дати одержання вищевказаного повідомлення ( вимоги) від банку, вважається термін повернення кредиту таким, що настав на 32 календарний день з дати одержання позичальником повідомлення ( вимоги) про дострокове повернення кредиту, у випадку неотримання позичальником вищезазначеного повідомлення ( вимоги) Банку протягом 40 календарних днів з дати направлення повідомлення ( вимоги) Банком, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 41 календарний день з дати відправлення позичальнику повідомлення ( вимоги) про дострокове повернення кредиту від банку.

Згідно з п.п. 1.3, 1.4 договорів поруки від 24 квітня 2008 року № 0/П в разі невиконання боржником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором кожний поручитель несе солідарну відповідальність перед кредитором нарівні з боржником за повернення суми кредиту, нарахованих відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій на підставі статті 554 ЦК України.

Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Так, у справі, яка переглядається, договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за кредитним договором.

У зв'язку з порушення боржником виконання зобов'язання за кредитним договором банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України і пункту 12,1 кредитного договору використав право достроково стягнути з позичальника та поручителів заборгованість за кредитним договором, надіславши 16 грудня 2014 року вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту й пов'язаних із ним платежів.

Отже, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати.

Таким чином, у разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобов'язання передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати.

Саме таких правових висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 21.01.2015 року у справі № 6-190 цс14.

Як вбачається з матеріалів справи Банк з позовом до суду звернувся 02 листопада 2015 року, отже, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що підстав для стягнення з поручителів простроченої заборгованості, що утворилася станом до 07.10.2015 року, не має, оскільки порука в силу ч. 4 ст. 559 ЦК України припинена.

Таким чином, положення частини четвертої статті 559 ЦК України суд застосував правильно.

Задовольняючи частково позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» та стягуючи з ОСОБА_6 44244,27 доларів США кредитної заборгованості, 4658,21 доларів США заборгованості по процентам за користування кредитом, 1856,93 грн. пені за прострочення сплати кредиту та 8020.60 грн. пені за прострочення сплати процентів , суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог в цій частині.

Між тим, задовольняючи частково позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» в частині стягнення з ОСОБА_3 заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 4658.21 доларів США, пені за прострочення сплати кредиту в розмірі 1856,93 грн. та 8020,60 грн. пені за прострочення сплати процентів, суд першої інстанції виходив з положень ст. 258 ЦК України та задовольнив позовні вимоги щодо стягнення пені в межах річного строку позовної давності, у період з 27.06.2014 року по 26.02.2015 року, проценти за користування кредитом в розмірі 4658.21 доларів США враховуючи уточнений розрахунок ПАТ «УкрСиббанк» про стан заборгованості на 26.02.2015 року.

Колегія не може погодитись з висновком суду у цій частині виходячи з наступного.

Зменшуючи розмір нарахованої пені та процентів за користування кредитом, суд першої інстанції виходив з уточненого розрахунку заборгованості, який на думку суду було надано банком в судовому засіданні від 16.02.2017 року (а.с. 130-134, т. 2).

Згідно з вимогами ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Положеннями частини 2 статті 31 ЦПК України визначено, що крім прав та обовязків, визначених у статті 27 цього Кодексу, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову. До початку розгляду справи позивач має право подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову.

Водночас, банк із позовною заявою про зміну обґрунтування позову чи зміни підстав позову чи зменшення суми заборгованості до суду не звертався.

Розрахунок заборгованості станом на 26.02.2015 року, на який посилається при ухваленні рішення суд першої інстанції, не містить ні підпису посадової особи ні печатки ПАТ « УкрСиббанк».

Крім того, в позовній заяві банк просив стягнути суму заборгованості, яка виникла станом на 07.10.2015 року, а не станом на 26.02.2015 року, як зазначено в розрахунку, який суд поклав в основу судового рішення. ( а.с. 134 т. 2).

Отже Довідку-розрахунок заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором № 0 від 24.04.2008 року, який міститься на а.с. 130-133, т. 2, колегія не бере до уваги, оскільки зазначена довідка не містить ні підпису уповноваженої особи ні печатки, тому згідно ст. ст. 58.59 ЦПК України, не може вважатись належним, допустимим та достовірним доказом.

За викладених обставин та враховуючи положення ст. 11 ЦПК України, у суду першої інстанції були відсутні належні процесуальні підстави для самостійного зменшення розміру суми заборгованості заявлених позивачем до стягнення, яка виникла станом на 07.10.2015 року.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові ( ч. 4 ст. 267 ЦК України).

ОСОБА_3 в суді першої інстанції звернулася до суду з заявою про застосування позовної давності ( а.с. 5-6 т. 2).

Верховний Суд України в постановах від 06 листопада 2013 року № 6-116цс13, від 19 березня 2014 року № 6-20цс14, виклав правову позицію, відповідно до якої стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. При вирішенні питання про розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача, судом повинно бути взято до уваги розрахунок пені за один рік.

Беручи до уваги вищевказане, з урахуванням того, що ПАТ "УкрСиббанк" з вимогою про стягнення заборгованості, яка виникла станом на 07.10.2015 року, в т.ч. пені, звернувся до суду 02 листопада 2015 року, суд правильно вважав, що заборгованість по пені підлягає стягненню на користь Банку в межах 1-річного строку позовної давності, проте, з наданого позивачем розрахунку до позовної заяви вбачається, що пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за користування кредитом нарахована ПАТ «УкрСиббанк» у період з 07.10.2014 року по 07.10.2015 року.

Оскільки з позовом ПАТ «УкрСиббанк» звернувся 02 листопада 2015 року, тому відповідно до вимог ст. 258 ЦПК України та вищезазначеної правової позиції Верховного Суду України стягнення неустойки (пені, штрафу), яка обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, починається з 02 листопада 2014 року.

Розрахунок за період з 02 листопада 2014 року по 02 листопада 2015 року позивачем не надано, тому пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом підлягає стягненню відповідно до розрахунку за період з 13 листопада 2014 року по 07 жовтня 2015 року в розмірі 11499,82 грн., а пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за цей же період - в розмірі 48710,83 грн.

Також стягненню підлягає заборгованість по процентам за користування кредитом, яка виникла станом на 07.10.2015 року та відповідно до позовних вимог становить 7989.23 доларів США.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» процентів за користування кредитом, пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та процентами не можна вважати законним і обґрунтованим, тому воно підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення позову в частині стягнення пені, та в повному обсязі в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом.

В іншій частині рішення суду слід залишити без змін, оскільки воно відповідає вимогам закону.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За змістом статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 36883,56 грн. (17563,61 грн. за подання позову, 19319,95 грн. за подання апеляційної скарги), тому рішення суду в частині стягнення судового збору також підлягає скасуванню.

Отже, аргументи апеляційної скарги частково є виправданими.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 квітня 2017 року у цій справі в частині стягнення процентів за користування кредитом, пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом, судового збору скасувати. В цій частині ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» проценти за користування кредитом в розмірі - 7989.23 доларів США, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом в розмірі - 11499,82 грн., пеню за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі - 48710,83 грн., судовий збір в розмірі 36883,56 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді: