АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/33/17 Номер провадження 22-ц/786/1624/17Головуючий у 1-й інстанції Крючко Н. І. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Триголова В.М., Гальонкіна С.А.,

При секретарі: Радько О.М.

За участю: позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 04 травня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 04 травня 2017 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу задоволено.

Шлюб, зареєстрований Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 1337, між ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 розірвано.

Після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_2 залишено Тимошук.

Неповнолітню дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, після розірвання шлюбу, вирішено залишити проживати з матір?ю.

Стягнуто з відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 сплачений при зверненні до суду судовий збір в сумі 551,20 грн..

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави недоплачений при зверненні до суду ОСОБА_2 судовий збір в сумі 88,80 грн.

З рішенням суду не погодився представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_3 та подав на нього апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду скасувати.

Скаржник вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, та таким, що ухвалено внаслідок невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, із порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Вмотивовуючи доводи апеляційної скарги вказував на те, що висновки суду про неможливість збереження шлюбу, зловживання спиртними напоями ОСОБА_6, агресією та насильство у останні три роки, грунтуються виключно на припущеннях та усних поясненнях позивача, і не підтверджені жодним доказом.

Окрім цього, суд вийшов за межі позовних вимог, оскільки позивач предметом спору визначив виключно шлюбні відносини з відповідачем. Також вказував на відсутність прямої вказівки закону на необхідність визначення місця проживання дітей при розірванні шлюбу у разі відсутності такої вимоги.

Колегія суддів, перевіривши правомірність ухваленого судом рішення, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення частково, за наступних підстав.

З матеріалів справи судом вірно встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 07 вересня 2005 року у Центральному відділі РАЦС Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 1137.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Підставою для припинення шлюбних відносин представник позивача вказувала на неможливість спільного проживання протягом останніх двох років, зловживання відповідачем спритними напоями, насильством в сім?ї з його боку, прояви агресії по відношенню до дружини та дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 57 ЦПК України пояснення сторін є одним із видів доказів, на підставі яких встановлюються обставини справи.

Згідно з вимогами ст. 11,57-66 ,212 ЦПК України особа, яка бере участь в справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Суд оцінює належність, допустимість достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

З матеріалів справи вбачається, що сторонам належним чином було розяснено їх процесуальні права, попереджено про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій та цими правами сторони розпорядилися диспозитивно.

При розгляді справи суд виступає незалежним та неупередженим і не віддає перевагу жодній із сторін процесу (вимоги ст. 6 Європейської конвенції, в тому числі і щодо розяснення сторонам процесуальних наслідків вчинення чи не вчинення певних процесуальних дій).

Відповідач чи його представник не надав ніяких доказів у спростування доводів представника позивача щодо підстав неможливого спільного проживання подружжя у подальшому.

З матеріалів справи вбачається, що за клопотанням відповідача суд надав сторонам строк для примирення, в результаті спливу якого позитивних зрушень не відбулося.

З урахуванням цього, не заслуговують на увагу доводи апелянта в тій частині, що висновки суду ґрунтуються виключно на припущеннях.

Рішення місцевого суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу є обґрунтованим та правомірним.

З матеріалів справи також вбачається, що ухвалюючи рішення про розірвання шлюбу, суд першої інстанції дійшов висновку з приводу того, що неповнолітня дитина залишається проживати разом з матір?ю.

Проте такий висновок суду є передчасним, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Як вбачається із предмету позову та змісту позовних вимог, заявлених позивачем ОСОБА_2, остання визначила предметом спору виключно шлюбні відносини. Питання визначення місця проживання неповнолітньої дитини нею не порушувалося.

Пленум ВСУ у п. 14 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя № 11 від 21 грудня 2007 року роз?яснив, що у випадку коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, про порядок та розмір виплати коштів на утримання дітей, дружини (чоловіка), а також про поділ спільного майна подружжя, суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини.

В свою чергу, обставини визначення місця проживання неповнолітніх дітей належним чином не досліджувалися. Сторонами не порушувалося питання про наявність спору між ними з цього приводу.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції передчасно, вийшовши за межі позовних вимог, ухвалив рішення про визначення місця проживання неповнолітньої ОСОБА_5.

Тому вказаний висновок слід виключити з резолютивної частини рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 04травня 2017 року. В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК України, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 04 травня 2017 року - змінити.

Виключити з резолютивної частини рішення абзац четвертий про залишення неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, після розірвання шлюбу проживати з матір?ю.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя : /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_7 /підпис/ ОСОБА_8

З оригіналом згідно: Суддя апеляційного суду

Полтавської області _______ ОСОБА_1