Справа № 358/340/16-ц Головуючий у І інстанції Якутюк В. С.
Провадження № 22-ц/780/4357/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 22.11.2017
УХВАЛА

Іменем України

22 листопада 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Голуб С.А.

суддів Приходька К.П., Таргоній Д.О.

за участю секретаря Дрозда Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Богуславського районного суду Київської області від 26 квітня 2016 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

У березні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 12 травня 2012 року приватний підприємець ОСОБА_3 та ОСОБА_2 уклали договір, згідно якого ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_3М.в кредит на три місяці телевізор марки «Панасонік» вартістю 8000 грн., сплативши суму першого внеску 2000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

ПП ОСОБА_3 виконав взяті на себе зобовязання, а ОСОБА_2 не виконав умови договору, чим порушив строк його виконання та у звязку з чим у останнього виникла заборгованість по сплаті пені, згідно договору, в розмірі 21900 грн.

На підставі викладеного та враховуючи майновий стан відповідача, позивач просив суд першої інстанції стягнути пеню за несвоєчасне виконання грошового зобовязання в розмірі 16000 грн. та судові витрати.

Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 26 квітня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 13560 грн. пені за несвоєчасне виконання кредитного договору та 551 грн. 20 коп. витрат за сплату судового збору, а всього 14111 грн. 20 коп.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що суд першої неповно зясував обставини, що мають значення при вирішення справи та не зазначив в оскаржуваному рішенні мотиви, якими керувався задовольняючи частково позовні вимоги.

Окрім того, суд першої інстанції не перевірив повноваження позивача на укладення кредитного договору, оскільки він не є банком чи фінансовою установою , що ставить під сумнів дійсність укладеного договору.

На підставі викладеного скаржник просив апеляційний суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 12 травня 2012 року приватний підприємець ОСОБА_3 та ОСОБА_2 уклали договір, згідно якого ОСОБА_2 придбав у кредит на три місяці телевізор марки «Панасонік» вартістю 8000 грн., сплативши суму першого внеску 2000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Із розрахунку заборгованості по кредитному договору вбачається, що заборгованість ОСОБА_2 за несвоєчасне виконання кредитного договору становить 21900 грн. (пеня за один рік).

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на стягнення пені за несвоєчасне виконання договору за період з 28 жовтня 2015 року по 15 березня 2016 року.

Судова колегія погоджується із такими висновками суду першої інстанції виходячи з такого.

Стаття 655 ЦК України закріплює законодавче визначення договору купівлі-продажу, згідно з яким одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Істотними умовами договору купівлі-продажу є умови про предмет та ціну.

Ціна товару - це грошова сума, яка підлягає сплаті покупцем за одержану від продавця річ.

За загальним правилом (ч. 1 ст. 692 ЦК України) оплата товару за договором купівлі-продажу здійснюється після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За п. 2 ст. 692 ЦК України покупець повинен виконати свій обов'язок щодо оплати одразу в повному обсязі, тобто сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Однак сторони можуть відійти від цього положення, застосувавши розстрочення платежу (ч. 2 ст. 692 ЦК України).

У випадку, якщо договором купівлі-продажу передбачена оплата товару через певний час після його передачі покупцю, покупець повинен провести плату в строк, передбачений договором.

Якщо покупець не виконує свого обов'язку щодо оплати переданого йому товару в установлений договором купівлі-продажу строк, продавець набуває право вимоги такої оплати (ч. 3 ст. 692 ЦК України), або розірвання договору з підстав, передбачених ст. 651 ЦК України.

Відповідно до ст. 694 ЦК України договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу.

Товар продається в кредит за цінами, що діють на день продажу. Зміна ціни на товар, проданий в кредит, не є підставою для проведення перерахунку, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі невиконання продавцем обов'язку щодо передання товару, проданого в кредит, застосовуються положення статті 665 цього Кодексу.

Якщо покупець прострочив оплату товару, проданого в кредит, продавець має право вимагати повернення неоплаченого товару.

Якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати.

Договором купівлі-продажу може бути передбачений обов'язок покупця сплачувати проценти на суму, що відповідає ціні товару, проданого в кредит, починаючи від дня передання товару продавцем.

З моменту передання товару, проданого в кредит, і до його оплати продавцю належить право застави на цей товар.

Відповідно до ст. 695 ЦК України договором про продаж товару в кредит може бути передбачено оплату товару з розстроченням платежу.

Істотними умовами договору про продаж товару в кредит з умовою про розстрочення платежу є ціна товару, порядок, строки і розміри платежів.

Якщо покупець не здійснив у встановлений договором строк чергового платежу за проданий з розстроченням платежу і переданий йому товар, продавець має право відмовитися від договору і вимагати повернення проданого товару.

До договору про продаж товару в кредит з умовою про розстрочення платежу застосовуються положення частин третьої, п'ятої та шостої статті 694 цього Кодексу.

Як вбачається із матеріалів справи між сторонами був укладений договір купівлі-продажу товару в кредит з розстроченням платежу, що відповідає вимогам ст.ст.692,694, 695 ЦК України.

Тому доводи відповідача про те, що позивач не мав права продавати товар в кредит не ґрунтуються на вимогах закону.

В договорі купівлі-продажу товару в кредит була зазначена ціна товару, розмір першого внеску і наступних щомісячних внесків.

Також договором була встановлена відповідальність покупця за невиконання умов договору щодо своєчасного повернення кредиту та відсотків за користування ним, яка полягала у нарахуванні пені у розмірі 1% щоденно від залишкової вартості товару.

Статтею 3 ЦК України свобода договору віднесена до загальних засад цивільного законодавства.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладення договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Сторони договором передбачили відповідальність покупця за невиконання умов договору у вигляді пені. Цей договір відповідачем не оскаржувався.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Таким чином , оскільки умовами договору передбачена відповідальність покупця за несвоєчасну оплату товару у вигляді пені, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про часткове задоволення позову.

З урахуванням наведеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не спростували висновків суду першої інстанції щодо недоведеності позовних вимог як підстави для відмови у задоволенні позову.

Згідно із ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В АЛ И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Богуславського районного суду Київської області від 26 квітня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів, починаючи з дня його проголошення.

Головуючий

Судді: