АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/6984/17 Головуючий 1 інст. - Клименко А.М.
Справа № 644/683/17 Головуючий Сащенко І.С.
Категорія: відшкодування шкоди
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого Сащенко І.С.

суддів Коваленко І.С., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря Бойко А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Тролейбусне депо №3» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06 листопада 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Тролейбусне депо №3», третя особа ОСОБА_2, про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяних джерелом підвищеної небезпеки,-

в с т а н о в и л а:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до КП «Тролейбусне депо № 3», в якому просив стягнути з відповідача на його користь в рахунок відшкодування матеріальних збитків 109651,10 грн. та 10000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 28.09.2016 року близько 16 години біля будинку № 274-б по пр. Московському в м. Харкові ОСОБА_2, який знаходився у трудових відносинах з відповідачем, керуючи тролейбусом «TROLZA», номерний знак 3322, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем «Mitsubishi», державний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_1, котрий за інерцією здійснив зіткнення з автомобілем «Volkswagen LT35», державний номер НОМЕР_2. Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08.12.2016 року ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. В результаті ДТП позивачу було заподіяно матеріальну та моральну шкоду, яку він просив стягнути з відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав.

Представник відповідача позов не визнав.

Третя особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06.11.2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з КП «Тролейбусне депо № 3» на користь ОСОБА_1 74628,79 грн. на відшкодування майнової шкоди, та 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі КП «Тролейбусне депо № 3» просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позову в повному обсязі. При цьому посилається на неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що висновки експертизи не повинні братись судом до уваги, оскільки з часу ДТП до моменту проведення обстеження транспортного засобу минув тривалий проміжок часу. А тому неможливо виявити пошкодження, які мали місце до та після аварії. Спричинення моральної шкоди є недоведеним, а її розмір необґрунтованим.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, знаходить скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги частково, та стягуючи з відповідача на користь ОСОБА_1 74628,79 грн. на відшкодування майнової шкоди, та 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди, суд виходив із розміру збитків, визначеного експертом, який підлягає стягненню з юридичної особи, у трудових відносинах з якою на час ДТП перебував заподіювач шкоди, а також наявності підстав для відшкодування моральної шкоди.

Проте повністю погодитись з такими висновками судова колегія апеляційного суду не може.

Встановлено, що 28 вересня 2016 року близько 16 години поблизу будинку № 274-б по пр. Московському в м. Харкові, водій ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом тролейбусом «TROLZA, номерний знак 3322, не дотримався дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Mitsubishi Outlandar», державний номер НОМЕР_1, який знаходився попереду та далі, за інерцією, здійснив зіткнення з автомобілем «Volkswagen LT35», державний номер НОМЕР_2, від чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Під час дорожньо транспортної пригоди водій ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з комунальним підприємством «Тролейбусне депо № 3»

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2016 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу - 340 грн. (а.с. 7).

Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи № 6643 від 24 липня 2017 року в результаті дорожньо транспортної пригоди величина матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Mitsubishi Outlandar», державний номер НОМЕР_1, пошкодженого внаслідок ДТП, що мала місце 28 вересня 2016 року, складає 74628 грн. 79 коп. (а.с. 50-60).

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомiрними рiшеннями, дiями чи бездiяльнiстю особистим немайновим правам фiзичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фiзичної або юридичної особи, вiдшкодовується в повному обсязi особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на вiдповiднiй правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У відповідності до положень ч.1 ст.1172 ЦК України роботодавець має відшкодувати шкоду, завдану з вини працівника під час виконання ним трудових обов'язків.

Оскільки ОСОБА_2 на час ДТП перебував у трудових відносинах з відповідачем, його вина у скоєнні адміністративного правопорушення, внаслідок якого сталося ДТП та була причинена матеріальна шкода позивачу у вигляді пошкодження його автомобіля, доведена, суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в частинні стягнення матеріальної шкоди.

Посилання представника відповідача в апеляційній на те, що даних про схоронність автомобіля до проведення дослідження немає, а тому неможливо виділити пошкодження на фоні тих несправностей транспортного засобу, які були отримані раніше і не мають відношення до поточної аварії, а також тих пошкоджень, які могли виникнути після аварії до моменту проведення обстеження, судовою колегією не приймаються.

Статтями 10, 11, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

Згідно ч.2 ст.59 ЦК України обставини по справі, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Клопотання про проведення додаткової чи повторної експертизи відповідачем не заявлялось.

Належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки експерта, відповідачем не надано.

Підстав для виникнення сумніву в достовірності експертного дослідження судова колегія не вбачає, оскільки у своїх висновках експертом зазначено, що показання власника транспортного засобу в частині умов експлуатації транспортного засобу, наявності або відсутності у нього аварійних та інших пошкоджень до дати оцінки, та інших даних, що використовуються в розрахунках, є достовірними.

Що стосується відшкодування моральної шкоди, висновок суду в цій частині не ґрунтується на обставинах справи і вимогах закону.

Згідно ч.1, п.3 ч.2, 3 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч.1 ст.1167 ЦК України).

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п.3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Будь-яких доказів на підтвердження того, що позивачу з цього приводу були завдані душевні страждання або для нього настали негативні наслідки (крім матеріальних) матеріали справи не містять. Фізичних ушкоджень позивачу спричинено не було, а сам по собі факт ДТП не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди.

За таких обставин позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення першої інстанції в частині стягнення моральної шкоди скасуванню.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 316, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Тролейбусне депо №3» задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06 листопада 2017 року в частині стягнення з Комунального підприємства «Тролейбусне депо №3» на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 10000 грн. скасувати і в задоволенні позову в цій частині відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді