Справа № 500/2887/17
Провадження № 2-з/500/97/17
УХВАЛА

17 липня 2017 року

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Швець В.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя та визнання спіольной сумісной власністю квартири, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про розподіл спільного майна подружжя. ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя та визнання спіольной сумісной власністю квартири.

Окремою заявою позивач за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 просить у забезпечення позову накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 област, що належить відповідачці ОСОБА_2

За наданими матеріалами справи визнається доведеним наступне.

Згідно до положень ст.151 ЦПК України за заявою осіб, які беруть участь у справі, суд може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду. У відповідності до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Постановою №9 Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Пунктами 3,4 вказаної постанови визначено, що згідно з п.1 ч.1 ст.152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином для прийняття рішення щодо накладення арешту на майно ОСОБА_2, заявнику ОСОБА_1 необхідно надати докази щодо права власності ОСОБА_2 на вказане майно. Але заявник ОСОБА_1 до заяви не надав суду свідоцтво про право власності або витяг з державного реєстру прав власності на нерухоме майно, отже заявником не надано до суду жодного доказу того, що квартира АДРЕСА_1 област належить відповідачці ОСОБА_2, тому вказані обставини є такими, що зумовлюють відмову у задоволенні заявленого клопотання.

Керуючись ст.ст.151-153,209,210 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_3