Ухвала

іменем україни

12 липня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

ХоптиС.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до обслуговуючого кооперативу «Садівниче товариство «Полісся» про визнання незаконним та скасування рішення про вилучення земельної ділянки та виключення з членів кооперативу за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Чернігівської області від 29 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому з урахуванням уточнень просив визнати незаконним та скасувати рішення зборів обслуговуючого кооперативу «Садівниче товариство «Полісся» (далі - ОК «СТ «Полісся») від 16 березня 2016 року № 1 в частині вилучення у нього земельної ділянки НОМЕР_1 та виключення його із членів кооперативу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 25 вересня 2013 року між ним та відповідачем був укладений договір про врегулювання відносин між ОК «СТ «Полісся» та власниками ділянок, які входять до складу товариства, на підставі якого йому було виділено земельну ділянку НОМЕР_1 для ведення садівництва та видано книжку члена ОК «СТ «Полісся».

У березні 2016 року він мав намір сплатити грошові кошти за користування земельною ділянкою за 2015 рік та дізнався, що рішенням зборів садівничого товариства від 16 березня 2016 року його виключено зі складу членів товариства, а вказана земельна ділянка вилучена за використання її не за призначенням та несплату членських внесків.

Посилаючись на те, що відповідачем порушено порядок вилучення земельних ділянок у громадян, зокрема ст. 149 ЗК України, згідно з якою вилучення земельних ділянок належить до компетенції відповідних органів, просив позов задовольнити.

Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 26 жовтня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано незаконним та скасовано рішення зборів ОК «СТ «Полісся» від 16 березня 2016 року № 1 в частині виключення із членів кооперативу ОСОБА_3 та вилучення у нього земельної ділянки НОМЕР_1. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 29 листопада 2016 року рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 26 жовтня 2016 року скасовано та увалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судом установлено, що 25 вересня 2013 року між ОСОБА_3 та ОК «СТ «Полісся» був укладений договір, згідно з яким позивачу було виділено для ведення садівництва земельну ділянку НОМЕР_1 та видано книжку члена ОК «СТ «Полісся».

Рішенням загальних зборів ОК «СТ «Полісся» від 16 березня 2016 року № 1 позивача виключено із членів товариства та вилучено у нього земельну ділянку НОМЕР_1 у зв'язку з несплатою членських внесків та необробленням земельної ділянки.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивача виключено із членів садівничого товариства з порушенням п. 6.3 укладеного договору, згідно з яким вирішення спорів між членами садівничого товариства та товариством здійснюється шляхом перемовин або у судовому порядку.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи ОСОБА_3 у задоволенні позову, виходив із того, що рішення загальних зборів товариства про виключення ОСОБА_3 із членів садівничого товариства прийнято із дотриманням вимог статуту, оскільки позивачем на порушення укладеного договору та статуту товариства протягом 2015 року не проводилась щомісячна оплата членських внесків, станом на 31 грудня 2015 року заборгованість зі сплати членських внесків склала 120 грн.

Такий висновок апеляційного суду є правильним.

Із матеріалів справи вбачається, що 29 листопада 1996 року Радою народних депутатів Козелецького району Чернігівської області видано СТ «Полісся» державний акт про право постійного користування землею у с. Карпилівка Козелецького району Чернігівської області площею 46,9 га для ведення садівництва (а. с. 57).

З 25 вересня 2013 року між ОСОБА_3 є членом ОК «СТ «Полісся» та користується земельною ділянкою для ведення садівництва під НОМЕР_1.

Згідно з п. 3.3. укладеного з ОК «СТ «Полісся» договору плата за договором здійснюється щомісячно, але не пізніше 30 грудня поточного року (а. с. 12).

Відповідно до п. 5.2 Статуту ОК «СТ «Полісся» член кооперативу зобов'язаний сплачувати визначені статутом кооперативу та загальними зборами членів кооперативу внески.

Згідно з п. 4.11 Статуту ОК «СТ «Полісся» члена кооперативу може бути виключено із кооперативу у випадках, зокрема, систематичного руйнування або псування власності кооперативу або використання її не за призначенням (п. 4.11.2), у разі несплати без поважних причин обов'язкових внесків більше трьох місяців (п. 4.11.4).

Рішення про припинення членства в кооперативі приймається головою правління кооперативу і затверджується загальними зборами (п. 4.12 Статуту).

Розмір, порядок і терміни сплати внесків, а також відповідальність за порушення зобов'язань щодо їх сплати визначається загальними зборами (зборами уповноважених) членів кооперативу (п. 7.3 Статуту).

З матеріалів справи також вбачається, що рішенням загальних зборів ОК «СТ «Полісся» від 25 січня 2014 року, зокрема, п. 9.1 встановлено розмір членських внесків у розмірі 10 грн щомісячно (а. с. 147).

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_3 сам вказував на те, що лише 25 березня 2016 року він мав намір сплатити грошові кошти за користування земельною ділянкою за 2015 рік.

Із урахуванням зазначених вище обставин, встановивши фактичні обставини справи, апеляційний суд відповідно до вимог ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку (ст. 212 ЦПК України), правильно дійшов висновку про відмову ОСОБА_3 у задоволенні позову з огляду на те, що протягом 2015 року ним не проводилась щомісячна оплата членських внесків, у зв'язку із чим він був виключений із членів товариствава. При цьому, відповідачем дотриманий порядок виключення позивача із кооперативу, передбачений п. 4.11 Статуту ОК «СТ «Полісся».

Крім того, судом було встановлено, що вищезгадана земельна ділянка не використовувалась за призначенням.

Зазначені висновки суду відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону та оцінено згідно з правилами, встановленими ст. 212 ЦПК України, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Доводи, на які посилається заявник у своїй касаційній скарзі, висновків суду не спростовують і зводяться до оцінки та переоцінки доказів, що не є компетенцією суду касаційної інстанції в розумінні ст. 335 ЦПК України, і не дають підстав вважати, що судом при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування судових рішень.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Чернігівської області від 29 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик