Справа№751/3935/17
Провадження №2-н/751/446/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2017 року м. Чернігів

Суддя Новозаводського районного суду м. Чернігова Маслюк Н. В.,

розглянувши заяву публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію з ОСОБА_1,

в с т а н о в и в :

ПАТ «Чернігівобленерго» звернулось до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію з ОСОБА_1 в сумі 1 453,82 грн та судових витрат.

Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Питання відкриття наказного провадження, повернення заяви про видачу судового наказу та відмови у відкритті наказного провадження регулюється статтею 100 ЦПК України, зокрема, відповідно до п.2 ч.3 вказаної статті суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

З метою забезпечення правильного й однакового застосування судами норм цивільного процесуального законодавства, що регулює наказне провадження, Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи прийнята постанова №14 від 23.12.2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження».

Так, п.9 вказаної Постанови передбачено, що наявність спору про право (п.2.ч.3 ст.100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність субєктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення субєктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги.

Згідно обігової відомості по абоненту борг виник за період з лютого 2016 року по червень 2017 року за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Чернігівській області боржник ОСОБА_1 не зареєстрований з 16.02.1984 року за адресою АДРЕСА_2.

Оскільки ОСОБА_1 не зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, а крім того, до заяви не надано доказів про належність ОСОБА_1 на праві власності квартири АДРЕСА_3, тому немає підстав вважати, що він користується послугами заявника.

За вказаних обставин, вважаю, що у прийнятті заяви про видачу судового наказу необхідно відмовити, оскільки із заяви та поданих документів вбачається спір про право.

Керуючись ст. ст. 96, 100, 101, 293 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

Ухвалив:

Відмовити у прийнятті заяви публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію з ОСОБА_1.

Розяснити заявнику право на звернення з заявленими вимогами до суду в порядку позовного провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд м. Чернігова шляхом подачі апеляційної скарги в пяти денний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н. В. Маслюк