У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Євтушенко О.І.,Ізмайлової Т.Л.,
Кадєтової О.В.,Карпенко С.О.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_6, третя особа - фізична особа-підприємець ОСОБА_7, про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в АТ «Дельта Банк» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 14 березня 2016 року

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 13 липня 2012 року між ним та ФОП ОСОБА_7 було укладено договір кредитної лінії № НКЛ-2010736, за умовами якого ОСОБА_7 було відкрито невідновлювальну кредитну лінію з лімітом кредитування в розмірі 150 000,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24,99 % (в подальшому додатковими договорами розмір було збільшено до 340 000,00 грн, а відсоток за користування кредитом збільшено до 27,99 %) з кінцевим строком погашення до 11 вересня 2016 року.

Для забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором 13 липня 2012 року між банком та ОСОБА_6, було укладено і нотаріально посвідчено договір іпотеки за № 1862, відповідно до умов якого в іпотеку банку було передано житловий будинок з колодязем та земельну ділянку для його будівництва і обслуговування загальною площею 0,1190 га, що по АДРЕСА_1.

Оскільки позичальник ОСОБА_7 зобов'язання за кредитним договором виконує неналежно, станом на 10 серпня 2015 року утворилась заборгованість на загальну суму 294 640,62 грн, яку він добровільно не погашає, позивач просив суд в рахунок погашення кредитної заборгованості звернути стягнення на іпотечне майно відповідача шляхом визнання за банком права власності на це майно.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 14 березня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, мотивуючи свої вимоги порушенням судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що розмір заборгованості за кредитним договором не співмірний із вартістю іпотечного майна.

Проте з таким висновком погодитися не можна.

Судами встановлено, що 13 липня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ФОП ОСОБА_7 укладено Договір кредитної лінії № НКЛ-2010736 з додатковими договорами до нього: № 1 від 31 серпня 2012 року; № 2 від 12 вересня 2013 року; № 3 від 13 липня 2014 року; № 4 від 15 жовтня 2014 року на загальну суму 340 000,00 грн зі сплатою 27,99 % процентів річних на строк до 11 вересня 2016 року.

В цей же день, на забезпечення виконання зобов'язань за вищезаначеним договором кредитної лінії, між ОСОБА_6 та ПАТ «Дельта Банк» було укладено іпотечний договір № 1862. Відповідно до умов якого в іпотеку банку передавалось нерухоме майно: житловий будинок загальною площею 237,3 кв. м і колодязь, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1; земельна ділянка загальною площею 0,1190 га для будівництва та обслуговування цього житлового будинку. Загальна заставна вартість предмету іпотеки, за погодженням сторін, на час укладення договору іпотеки становила 689 800,00 грн.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 18 листопада 2015 року, яке набрало законної сили, з позичальника фізичної-особи підприємця ОСОБА_7 в користь ПАТ «Дельта Банк» було стягнуто кредитну заборгованість в сумі 289 145,23 грн.

Згідно наданого відповідачем ОСОБА_6 висновку оцінювача ТзОВ «Волинь-експерт» ОСОБА_8 вартість іпотечного майна на час розгляду справи судом першої інстанції становить 1 145 000,00 грн.

Згідно ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Законом України «Про іпотеку» встановлено, що суд вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав (ч. 3 ст. 39 цього Закону).

Вказаним Законом та чинним законодавством не передбачено можливості відмови у зверненні стягнення на предмет іпотеки у зв'язку з неспівмірністю заборгованості по основному зобов'язанню із вартістю переданого в іпотеку на забезпечення його виконання майна.

Суди попередніх інстанцій у порушення вимог статей 212-214 ЦПК України зазначені вище положення закону та умови кредитного, іпотечного договорів не врахували, не звернули уваги на те, що іпотека є способом забезпечення виконання зобов'язання, а також того, що вартість предмета іпотеки значно перевищувала розмір коштів, які передавались позичальнику за умовами кредитного договору, і на час укладення останнього та договору іпотеки.

Крім того, зазначаючи про необхідність врахування співмірності заборгованості за кредитним договором із вартістю переданого в іпотеку майна, при вирішенні вимог про звернення стягнення на нього не вказали, якою саме нормою права таке передбачено.

Зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування судових рішень судів попередніх інстанцій із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 348 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в АТ «Дельта Банк»задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 14 березня 2016 року скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов О.І. Євтушенко Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова С.О. Карпенко