АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 616/297/17 Головуючий суддя І інстанції Нестайко Ю. В.
Провадження № 22-ц/790/6977/17 Суддя доповідач Піддубний Р.М.
Категорія: Спори, що виникають із земельних правовідносин
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді: Піддубного Р.М.,

суддів: Котелевець А.В., Швецової Л.А.,

за участю секретаря: Кравченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області від 07 листопада 2017 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Підсереднє» до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Підсереднє» про тлумачення правочину та визнання зобовязання припиненим,-

встановила:

У квітні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Підсереднє» (ПАТ «Підсереднє») звернулося до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначило, що 01 січня 2007 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено договір оренди, відповідно до умов якого позивач прийняв у платне користування строком на 10 років належну ОСОБА_1 на підставі державного акту серії ХР № 063037 земельну ділянку площею 5,9345 га, розташовану на території Підсереднянської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області. Посилаючись на те, що державна реєстрація договору відбулася 02 вересня 2010 року, а тому строк дії договору не закінчився, але навесні 2017 року ОСОБА_1 самовільно засіяла вказану земельну ділянку, позбавивши орендаря можливості провести комплекс весняно-польових робіт, позивач просив зобовязати ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом заборони відповідачу здійснювати будь-які дії на земельній ділянці до моменту припинення дії договору оренди землі.

У червні 2017 року ОСОБА_2, який діяв в інтересах ОСОБА_1, звернувся до суду із зустрічною позовною заявою, в якій просив розтлумачити пункти 8, 20, 29, 31, 35, 41 договору оренди від 01 січня 2007 року таким чином, що сторони в укладеному договорі не узгодили конкретного строку дії договорів оренди земельної ділянки, а строк виконання зобовязання орендодавця щодо надання земельних ділянок у користування орендарю та кореспондуючого цьому зобовязанню права орендаря на володіння та користування орендованою земельною ділянкою визначили тривалістю в 10 років з моменту передачі земельної ділянки орендодавцю згідно акту приймання передачі, а також просив визнати припиненим договірне зобовязання ОСОБА_1 щодо надання земельної ділянки у володіння та користування ПАТ «Підсереднє».

Рішенням Великобурлуцького районного суду Харківської області від 07 листопада 2017 року позов ПАТ «Підсереднє» задоволено. Зобовязано ОСОБА_1 усунути перешкоди орендареві ПАТ «Підсереднє», у користуванні земельною ділянкою шляхом заборони ОСОБА_1 здійснювати будь-які дії на земельній ділянці площею 5,9345 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Підсереднянської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, до моменту припинення дії договору оренди землі, укладеного 01 січня 2007 року між ОСОБА_1 та відкритим акціонерним товариством «Підсереднє», зареєстрованого у Харківській регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 02 вересня 2010 року за № 04. У задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Підсереднє» про тлумачення змісту правочину та визнання зобовязання припиненим відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Підсереднє» 1600 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ «Підсереднє» відмовити, заявлений нею позов задовольнити. В обґрунтування скарги зазначила, що умови договору свідчать про строк його дії з моменту складання акту приймання-передачі земельної ділянки, а його державна реєстрація через три роки після підписання та передачі земельної ділянки у користування орендаря не може змінювати умов договору.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судовим розглядом встановлено, що 01 січня 2007 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Підсереднє» було укладено договір оренди, відповідно до умов якого позивач за первісним позовом прийняв у платне користування строком на 10 років належну ОСОБА_1 на підставі державного акту серії ХР № 063037 земельну ділянку площею 5,9345 га, розташовану на території Підсереднянської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області (а.с. 6-9).

Пунктом 41 укладеного 01 січня 2007 року між сторонами по справі договору оренди землі передбачено, що договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Державну реєстрацію вказаного договору було проведено у Харківській регіональній філії державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» 02 вересня 2010 року за № 04.

10 квітня 2017 року ОСОБА_1 направлялася претензія, у якій орендар вимагав усунути перешкоди у використанні належної відповідачу землі для здійснення ПАТ «Підсереднє» своєї господарської діяльності з обробки землі (а.с. 74).

Задовольняючи позов ПАТ «Підсереднє», суд першої інстанції виходив із того, що строк дії договору оренди землі, умовами якого передбачено, що відлік строку оренди настає з моменту державної реєстрації цього договору, починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення, тому у ОСОБА_1 не було підстав чинити орендарю перешкоди у користуванні земельною ділянкою. Мотивуючи відмову у задоволенні зустрічного позову, суд посилався на те, що він спрямований на зміну терміну закінчення строку дії договору порівняно із тим, що визначений Договором оренди, що порушить права орендаря.

Судова колегія погоджується з такими висновками з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із ч. 1 ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення (ст. 631 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації (частина перша статті 210 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, повязані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».

За змістом статей 18, 20 цього Закону (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом.

Отже, строк дії договору оренди землі, умовами якого передбачено, що відлік строку оренди настає з моменту державної реєстрації цього договору, починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення.

Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обовязки за договором, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) породжує правовідносини, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін.

Оскільки умовами укладеного 01 січня 2007 року договору передбачено набрання ним чинності з моменту підписання та його державної реєстрації, яка відбулася 02 вересня 2010 року, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що термін дії договору не сплив.

Відповідно частини другої статті 24 Закону України № 161-XIV від 06 жовтня 1998 року «Про оренду землі» та пункту 29 укладеного між сторонами договору орендодавець зобовязаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою.

Оскільки строк дії договору оренди не закінчився, дії ОСОБА_1 свідчать про створення перешкод ПАТ «Підсереднє» у використанні земельної ділянки та порушення умов укладеного між сторонами договору.

Згідно зі ст. 637 ЦК України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 2, 3, 4 ст. 213 ЦК України на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги зясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Метою тлумачення правочину є з`ясування того, що в ньому дійсно виражено, а не того, що могло матися на увазі. Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства оцінюється судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину, у випадку наявності таких позовних вимог.

Укладений між сторонами договір оренди землі містить чітке визначення строку його дії та початку обчислення перебігу цього строку, а заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги щодо тлумачення пунктів договору і припинення у звязку із цим правовідносин з ПАТ «Підсереднє» спрямовані на фактичну зміну умов договору щодо терміну його дії.

Оскільки судом першої інстанції не було порушено норм процесуального права, рішення суду відповідає вимогам матеріального права та встановленим обставинам справи, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області від 07 листопада 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.В. Котелевець

ОСОБА_3