29.06.2017 Єдиний унікальний номер 205/7208/16-ц
Провадження № 2/205/1114/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2017 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Шавули В.С.

за участю секретаря Романової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_3 про встановлення факту належності частини домоволодіння та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

В С А Н О В И В :

Позивачка у вересні 2016 року звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 12/25 частин домоволодіння №8 по вул.. окровського у м. Дніпропетровську належали ОСОБА_4, а ОСОБА_2 належать 13/25 частин вказаного домоволодіння.

19 листопада 2015 року ОСОБА_4 померла. За життя остання склала заповіт від 04 липня 2012 року, яким належну частину вказаного домоволодіння заповіла позивачці.

Звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, позивачка отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як після проведення інвентаризації 10 квітня 2009 року житлового будинку №8 по вул.. Покровського у м. Дніпропетровську встановлена зміна часткового співвідношення на домоволодіння, і не встановлена частка на ім'я ОСОБА_4

Фактично встановлено, що ОСОБА_2 користується 80/100 частинами домоволодіння №8 по вул.. Покровського у м. Дніпропетровську, а померлій ОСОБА_4 фактично належать 20/100 частини даного домоволодіння.

Посилаючись на вищевикладене, позивачка просила суд змінити співвідношення на домоволодіння №8 по вул.. Покровського у м. Дніпропетровську між співвласниками ОСОБА_4, померлою 19.11.2015 року та ОСОБА_2; встановити факт належності ОСОБА_4, померлій 19.11.2015 року, 20/100 частин домоволодіння №8 по вул.. Покровського у м. Дніпропетровську; визнати за ОСОБА_1 право власності за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлої 19.11.2015 року, на 20/100 частин домоволодіння №8 по вул.. Покровського у м. Дніпропетровську, розташованого на земельній ділянці площею 3207 кв.м., і яке складається із: житлового будинку А-1 (коридор площею 7,6 кв.м., кухня 8,3 кв.м., житлова кімната 11,8 кв.м., загальна площа - 27,7 кв.м., житлова - 11,8 кв.м.), прибудови а-1 площею 9,80 кв.м., тераси а1-1 площею 7,80 кв.м., сараю Г площею 23,80 кв.м., вбиральні У площею 2,50 кв.м., вхід до погребу Ф площею 5,5 кв.м., споруди №2,3,14,16,18, в загальному користуванні огорожа №20.

Позивачка в судове засідання не з'явилась. Про час та місце судового засідання повідомлялась у встановленому законом порядку. До суду надала письмову заяву, в якій просила справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2, в судове засідання не зявився. Про час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. До суду надав письмову заяву, в якій просив справу розглядати без своєї присутності.

Співвідповідач Дніпропетровська міська рада в особі представника за довіреністю ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про що свідчить письмова розписка в матеріалах справи (а.с.47). Про причини неявки свого представника не повідомляв. Письмових заяв про розгляд справи без участі представника не надсилав. В письмових запереченнях на позовну заяву, у задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі (а.с.66-70).

Третя особа приватний нотаріус ДМНО ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась. Про день, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином. До суду надала письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї присутності відповідно до чинного законодавства (а.с.90).

У відповідності до ст..1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Тому з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що не з'явились.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55, ст.124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Згідно ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, зокрема із правочинів, вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст.328 ЦК України в редакції 2003 року).

За змістом ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Підставою звернення до суду позивача є захист майнових прав та інтересів, повязаних із реалізацією права на спадкування.

Для встановлення правовідносин між сторонами та при вирішенні спору щодо спірних правовідносин суд застосовує положення Конституції України, Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, інших законів України, нормативно-правові акти центральних органів виконавчої влади, практику Верховного суду України.

Суд, зясувавши обставини по справі, дослідивши їх наданими доказами вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 22.11.21986 року ОСОБА_4 належали 12/25 частин домоволодіння №8 по вул.. Покровського у м. Дніпропетровську (а.с.8-9,19).

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Із відомостей КП «ДМБТІ» від 02.06.2016 року вбачається, що 13/25 частин домоволодіння №8 по вул.. Покровського у м. Дніпропетровську належать ОСОБА_2 (а.с.19).

Встановлено, що інвентаризацією проведеною 10.04,2009р., встановлено, що частина житлового будинку, яка належала гр. ОСОБА_2, згідно договору купівлі-продажу від 29.11.1988р., знесена, побудовано самочинно : житловий будинок літ. Б-1 житловою площею 39,3 кв.м., загальною 48,3 кв.м., веранда літ. а 1-1 загальною площею 7,6 кв.м., літня кухня літ. В, сараї літ. Д, Е, Ж, Л, Н, С, Т.

Без урахування площі самочинного будівництва, житлова площа житлового будинку літ. А-1 складає 12.0 кв.м., загальна площа 28,7 кв.м.

10.04.2009 р. КП ДМБТІ складено акт про зміну часткового співвідношення по вул. Покровського, буд, 8. В матеріалах інвентаризаційної справи відсутні відомості про затвердження або не затвердження цього акту часток. Відомості про наявність обтяжень та заборон, згідно матеріалів інвентаризаційної справи, відсутні.

19 листопада 2015 року ОСОБА_4 померла (а.с.63), яка за життя склала заповіт, яким все своє майно заповіла ОСОБА_1 (з.а.с.104).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Як зазначено ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За ст. 1233 ЦК України, заповітом є розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Із матеріалів спадкової справи № 211/2015 відкритої після смерті ОСОБА_4, вбачається, що позивачка належним чином прийняла спадщину, але приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_3 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4, померлої 19.11.2015 року, у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.20).

Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Згідно п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Таким чином, суд оцінивши в сукупності наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, законними, доведеними, а тому за позивачкою слід у судовому порядку визнати право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлої 19.11.2015 року, право власності на 12/25 частин домоволодіння №8 розташованого на земельній ділянці площею 3 207 кв.м. за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.. Покровського.

Щодо позовних вимог про зміну співвідношення домоволодіння між співвласниками та встановлення факту належності спадкодавцю частини домоволодіння суд виходить із наступного.

10 квітня 2009 року проведеною інвентаризацією встановлено, що частина житлового будинку літ. А-1, що належала ОСОБА_2 була знесена, та збудовано самочинно: житловий будинок, веранду, літню кухню, сараї.

10 квітня 2009 року КП «ДМБТІ» складено акт про зміну часткового співвідношення по вул. Покровського, буд. №8. Будь-які відомості щодо затвердження чи не затвердження даного акту часток відсутні (з.а.с.112).

Згідно вимог ст.. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, враховуючи вищевикладене, відсутні підстави задля задоволення вимог про зміну співвідношення домоволодіння між співвласниками ОСОБА_4 та ОСОБА_2 та встановлення факту належності спадкодавцю частини домоволодіння, так як власники на той момент не зареєстрували вказаний акт в органах КП «ДМБТІ».

На підставі викладеного, керуючись листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, Законом України «Про нотаріат», ст. 1216, 1217, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст.5, 6, 10, 11, 57-60, 197, 209, 212-215, 218, 222 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_3 про встановлення факту належності частини домоволодіння та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлої 19.11.2015 року, право власності на 12/25 частин домоволодіння №8 розташованого на земельній ділянці площею 3 207 кв.м. за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.. Покровського, яке складається із:

житлового будинку літ.А-1, загальною площею 27,7 кв.м., житловою площею 11,8 кв.м.;

прибудови літ. а-1 площею 9,8 кв.м., тераси літ. а1-1 площею, 7,80 кв.м., сараю літ. Г площею 23,80 кв.м., вбиральні літ. У площею 2,50 кв.м., вхід до погребу літ. Ф площею 5,5 кв.м., споруд №2,3,14,16,18, в загальному користуванні огорожа №20.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.С. Шавула