Справа № 495/7821/17
20 листопада 2017 року м. Білгород-Дністровський
Білгород Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Боярського О.О.,
при секретарі Рачицькій І.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Адамівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно,-
При цьому, позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що вказана земельна ділянка належала за життя його матері ОСОБА_2, яка померла 20.01.2017 року, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 278366, виданого 04.10.211 року Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією. За життя померла склала заповіт яким вказану земельну ділянку заповіла сину позивачу, проте останній не може прийняти спадщину нотаріальним шляхом через відсутність у нього оригіналу вказаного державного акту.
Позивач у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи сповіщався, його представник ОСОБА_3, надала до суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи сповіщався належним чином, причини неявки суду не відомі.
Суд у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивачів, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не зявився, у порядку заочного розгляду справи.
У відповідності з ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участі у справі,чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, 20 січня 2017 року померла ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 481463 видане Білгород-Дністровським міськрайонним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 133.
Право на спадкування мають особи визначені в заповіті (ч.1 ст. 1223 ЦК України).
Відповідно до положень ст. 34 Закону України "Про нотаріат" видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється державними нотаріальними конторами.
Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.
26.09.2017 року державний нотаріус ОСОБА_5 відмовив позивачу в оформленні спадкових прав через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Позивач пояснює, що оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 278366 втрачений, наявна лише його копія, Білгород-Дністровська РДА відмовила у видачі дублікату. Про втрату оригіналу державного акту, позивачем було опубліковане відповідне оголошення в газеті "Торнадо".
Відповідно до матеріалів спадкової справи померлої ОСОБА_2, копії якої були надані на запит суду державним нотаріусом ОСОБА_5, свідоцтво про право власності на земельну ділянку площею 6,6203 га, яка розташована на території Адамівської сільської ради, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 278366, не видавалось.
У пункті 10 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.
За роз'ясненням п.23 зазначеної постанови, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Беручи до уваги викладене, судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 (спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку на спадщину немає), та має право на отримання спадщини за заповітом після її смерті, однак позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки був втрачений оригінал правовстановлюючого документу державного акту. Таким чином права позивача, як спадкоємця підлягають захисту шляхом задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 8, 11, 16, 1216, 1217, 1223 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Адамівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно задовольнити.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя