Справа №469/1550/16-ц 10.07.2017 10.07.2017 10.07.2017
Справа №469/1550/16-ц Головуючий першої інстанції Тавлуй В.В.
Провадження №22-ц/784/1302/17 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
Категорія 23
Рішення

Іменем України

10 липня 2017 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Серебрякової Т.В.,

суддів: Лисенка П.П., Самчишиної Н.В.,

із секретарем судового засідання Лептугою С.С.,

за участі: представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представника третьої особи - ОСОБА_4,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_5 ТРЕЙД» заочне рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 27 лютого 2017 року, ухваленого у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Відділу Держгеокадастру у Березанському районі Миколаївської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_5 ТРЕЙД», про визнання дій неправомірними та скасування державної реєстрації договору оренди землі,

УСТАНОВИЛА:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відділу Держгеокадастру у Березанському районі Миколаївської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_5 ТРЕЙД» (далі ТОВ «ОСОБА_5 ТРЕЙД»), про визнання дій неправомірними та скасування державної реєстрації договору оренди землі.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК №058826 позивач є власником земельної ділянки з кадастровим номером :09:000:0012, площею 25.06 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах території Березанського району Миколаївської області.

Після підписання акту приймання-передачі земельної ділянки від 30 грудня 2010 року, ТОВ «ОСОБА_5 ТРЕЙД» почало користуватися зазначеною земельною ділянкою за домовленістю сторін без визначення строку.

У січні 2015 року позивач повідомив представника ТОВ «ОСОБА_5 ТРЕЙД» про свій намір в подальшому самостійно обробляти свою земельну ділянку, але дізнався, що існує договір оренди землі від 30 грудня 2010 року, сторонами якого є він та товариство, та який зареєстровано у Відділі Держкомзему у Березанському районі Миколаївської області.

Листом начальника Відділу Держземагенства у Березанському районі Миколаївської області від 16 січня 2015 року було підтверджено, що договір оренди землі площею 25.06 га між ОСОБА_2 (орендодавець) та ТОВ «ОСОБА_5 ТРЕЙД» (орендар) зареєстрований у книзі записів про державну реєстрацію договорів оренди земельних ділянок під №00332 від 26 липня 2011 року.

Вважаючи, що під час здійснення державної реєстрації обумовленого договору оренди землі відповідачем були допущенні порушення положень п.11 Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року за №2073 (в редакції чинній на момент здійснення державної реєстрації), що виразилося у неналежній перевірці поданих документів на відповідність чинного законодавства, позивач ОСОБА_2 просив визнати дії Відділу Держкомзему у Березанському районі Миколаївської області, правонаступником якого є Відділ Держгеокадастру у Березанському районі Миколаївської області, щодо реєстрації договору оренди землі з додатками від 30 грудня 2010 року, укладеного між ним та ТОВ «ОСОБА_5 ТРЕЙД», зареєстрованого у книзі записів про держану реєстрацію договорів оренди земельних ділянок під № 00332 від 26 липня 2011 року, неправомірними та скасувати його державну реєстрацію.

Заочним рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 27 лютого 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено в повному обсязі.

Визнано дії Відділу Держкомзему у Березанському районі Миколаївської області щодо державної реєстрації договору оренди землі з додатками від 30 грудня 2010 року, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «ОСОБА_5 ТРЕЙД» неправомірними. Скасовано державну реєстрацію договору оренди землі з додатками від 30 грудня 2010 року, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «ОСОБА_5 ТРЕЙД», зареєстрованого 26 липня 2011 року у книзі записів про державну реєстрацію договорів оренди земельних ділянок під № 00332. Стягнуто з відповідача на користь позивача 551 грн. 20 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «ОСОБА_5 ТРЕЙД», посилаючись на неповне зясування районним судом всіх обставин справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, та порушенням норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Дослідивши матеріали справи, в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що в договорі оренди землі відсутні всі його істотні умови, зокрема, договір нотаріально не посвідчений, що є перешкодою для здійснення державної реєстрації договору, тому дійшов висновку про неправомірність дій відповідача щодо державної реєстрації зазначеного договору та її скасування.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони не узгоджуються з матеріалами та обставинами справи.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.1,3-4,10-11,303 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення, в порядку позовного, наказного та окремого провадження, цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Кожна особа, а у встановлених законом випадках, органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відносини, повязані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі» від 06 жовтня 1998 року (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), а також іншими нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до них та договором оренди земельної ділянки.

В силу п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, договори, які є одним з видів правочину, є однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ст.ст.6,202,203 ЦК України, правочином визнається дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Правочин є дійсним, якщо:

- його зміст не суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства;

- особа, яка його вчиняє, має необхідний обсяг цивільної дієздатності;

- волевиявлення учасників є вільним і відповідає їх внутрішній волі;

- він вчинений у формі, встановленій законом й спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

У ч.1 ст.627 ЦК України проголошено принцип свободи договору, якою передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Недотримання хоча б однієї із зазначених умов дійсності правочину може тягнути його нікчемність, з застосуванням відповідних правових наслідків, або слугувати підставою для визнання правочину недійсним у судовому порядку відповідно до положень ст.215 ЦК України.

Якщо правочин підлягає державній реєстрації, то він є вчиненим з моменту такої реєстрації.

Договір оренди земельної ділянки теж є правочином, а тому, сторони у ньому повинні дотримуватися зазначених правил і, крім того, положень Закону України «Про оренду землі» від 06 жовтня 1998 року (з наступними змінами та доповненнями та в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), в тому числі, і норм, що стосуються обовязкового зазначення в договорі його істотних умов.

Так, відповідно до вимог ч.4 ст.124 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди.

Згідно із ст.93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

За ч.3 ст.792 ЦК України та ч.8 ст.93 ЗК України відносини, повязані з орендою землі, регулюються законом.

Таким спеціальним законом, що регулює орендні земельні відносини та підлягає застосуванню до спірних правовідносин є Закон України «Про оренду землі» від 06 жовтня 1998 року (з наступними змінами та доповненнями, далі - Закон України).

При цьому, вирішуючи спір про визнання договору оренди землі недійсним у звязку з відсутністю в ньому передбаченої ч.1 ст.15 Закону України «Про оренду землі» істотної умови, застосуванню підлягає ст.15 даного Закону в редакції, чинній на момент укладення договору оренди, а не в момент його державної реєстрації.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 лютого 2014 року у справі №6-162цс13, яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

За правилами ст.15 вищевказаного Закону України (в редакції, яка діяла на час укладення спірного договору), такими істотними умовами договору оренди землі є:

обєкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки);

строк дії договору оренди;

орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату;

умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду;

умови збереження стану об'єкта оренди;

умови і строки передачі земельної ділянки орендарю;

умови повернення земельної ділянки орендодавцеві;

існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки;

визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини;

відповідальність сторін;

умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11,17,19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови, зокрема якісний стан земельних угідь, порядок виконання зобовязань сторін, порядок страхування обєкта оренди, порядок відшкодування витрат на здійснення заходів щодо охорони і поліпшення обєкта оренди, проведення меліоративних робіт, а також обставини, що можуть вплинути на зміну або припинення дії договору оренди, тощо.

Невідємною частиною договору оренди землі є: план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі обєкта оренди; проект відведення земельної ділянки у разі його розроблення згідно із законом.

Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації, яка є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту виникнення або припинення права оренди земельних ділянок.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК №058826 ОСОБА_2 є власником земельної ділянки з кадастровим номером :09:000:0012, площею 25.06 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах території Березанського району Миколаївської області (а.с.13).

30 грудня 2010 року між ОСОБА_2 та ТОВ «ОСОБА_5 ТРЕЙД» укладено договір оренди землі, який зареєстрований у відділі ДЗК у Березанському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за №00332 від 26 липня 2011 року, за умовами якого ОСОБА_2 (орендодавець) надає, а ТОВ «ОСОБА_5 ТРЕЙД» (орендар) приймає вказану земельну ділянку в строкове платне користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.7-11,18).

Згідно пункту 8 цього договору строк його дії складає 10 років.

Відповідно до пункту 9 договору орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 4.5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 9 272 грн. 30 коп. на рік.

Пунктом 45 договору передбачено, що за погодженням сторін договір посвідчується нотаріально.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26 травня 2016 року постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 червня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2015 року скасовано, а провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Відділу Держгеокадастру у Березанському районі Миколаївської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_5 ТРЕЙД», про визнання дій неправомірними та скасування державної реєстрації договору оренди землі закрито, з посиланням на те, що справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (а.с.20).

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації та їх обтяжень врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із п.1 ч.1 ст.8 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації.

Пунктом 4 ч.1 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Відносини із реєстрації договорів оренди землі на час виникнення спірних відносин регулювалися, зокрема, Законом України «Про оренду землі», Порядком державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року №2073, Порядком ведення Поземельної книги і Порядком ведення Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 року №1021, і Тимчасовим порядком ведення державного реєстру земель, затвердженим наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 02 липня 2003 року №174 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 липня 2003 року за № 641/7962).

Згідно Порядку ведення Поземельної книги і Порядку ведення Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 року №1021, державна реєстрація державного акта на право власності на земельну ділянку, державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, договору оренди земельної ділянки, договору суборенди земельної ділянки (її частини) здійснюється шляхом внесення відповідних відомостей до Книги записів. Поземельна книга відкривається та ведеться на кожну земельну ділянку: у паперовому вигляді - територіальними органами Держземагентства; в електронному вигляді - операторами - структурними підрозділами державного підприємства "Центр державного земельного кадастру", яке є адміністратором автоматизованої системи державного земельного кадастру, які мають доступ та вносять відомості до автоматизованої системи державного земельного кадастру (далі - автоматизована система), формують з її використанням аркуші Поземельної книги та аркуші витягів з неї, перевіряють результати робіт із землеустрою в електронному вигляді, дані про які містяться в файлі обміну даними про результати робіт із землеустрою в електронному вигляді (далі - обмінний файл). Державна реєстрація договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється після державної реєстрації земельної ділянки. Дата внесення запису до розділу Книги записів є датою державної реєстрації документа, що посвідчує право на земельну ділянку. Одночасно з внесенням відомостей до Поземельної книги робляться записи у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі (далі - Книга записів). Поземельна книга вважається відкритою після зазначення кадастрового номера земельної ділянки і дати її відкриття на титулі Поземельної книги, що завіряється підписом посадової особи, скріпленим печаткою територіального органу Держземагентства. Дата відкриття Поземельної книги є датою державної реєстрації земельної ділянки.

Окрім того, згідно Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року №2073 (який діяв на час виникнення спірних правовідносин), для державної реєстрації договорів оренди юридична або фізична особа (заявник) подає особисто або надсилає поштою до відповідного державного органу земельних ресурсів:

заяву про державну реєстрацію договору оренди;

договір оренди (у трьох примірниках);

план (схему) земельної ділянки, яка надається в оренду (у трьох примірниках);

рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання в оренду земельної ділянки, що перебуває у державній або комунальній власності;

результати конкурсу чи аукціону - у разі набуття права на оренду земельної ділянки на конкурентних засадах;

копію державного акта на право власності на землю, що перебуває у власності фізичних або юридичних осіб.

Крім зазначених документів до заяви додаються:

акт перенесення меж земельної ділянки, яка надається в оренду, на місцевість - у разі невизначення їх у натурі;

проект відведення земельної ділянки - у разі надання її в оренду із зміною цільового призначення.

Усі подані заявником документи формуються в окрему реєстраційну справу.

Державний орган земельних ресурсів у 20-денний термін перевіряє подані документи на відповідність чинному законодавству та за результатами перевірки готує висновок про державну реєстрацію або обгрунтований висновок про відмову у такій реєстрації і передає реєстраційну справу відповідно виконавчому комітету сільської, селищної та міської ради, Київській та Севастопольській міським державним адміністраціям за місцем розташування земельної ділянки для засвідчення факту державної реєстрації або відмови у такій реєстрації.

Отже, виходячи з системно-логічного аналізу вищевикладених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що дії відповідача з реєстрації спірного договору оренди землі вищевказаним вимогам відповідають, оскільки вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, що виключає підстави для визнання їх протиправними та задоволення позовних вимог.

Будь-яких доказів на підтвердження того, що не було надано весь перелік документів, необхідних для проведення державної реєстрації договору оренди, що передбачений Порядком державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року №2073 суду не надано.

При цьому, звертаючись до суду із позовом, позивач підставами для скасування державної реєстрації договору оренди землі від 30 грудня 2010 року, зазначає недійсність такого договору оренди. Але, наявність порушень Закону України «Про оренду землі» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), на які посилається позивач, у разі спору, може свідчити про наявність інших цивільно-правових відносин між сторонами та не позбавляє права звернутися до суду з відповідним позовом.

Втім, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про оскарження договору оренди землі у встановленому чинним законодавством порядку.

Щодо посилань позивача на той факт, що оскаржуваний договір підлягав нотаріальному посвідченню, але вказане не було дотримано сторонами за угодою, то колегія суддів вважає їх безпідставними.

Так, дійсно п.7 постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року «Про затвердження Порядку державної реєстрації договорів оренди землі» передбачено, що такий договір відповідно до законодавства має бути нотаріально посвідченим.

Згідно ч.1 ст.14Закону України «Про оренду землі» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Відповідно до ст.209 ЦК України правочин, котрий було вчинено у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Отже, договір оренди землі укладається у письмовій формі та лише за бажанням однієї зі сторін може бути посвідчений нотаріально. Тобто, у даному випадку слід застосовувати положення закону, відповідно до якого нотаріальне посвідчення вказаного договору є правом, а не обовязком.

Також, обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що у вказаному договорі маються незастереженні та неузгодженні з ним виправлення та закреслення.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

При цьому, у ч.2 ст. 218 ЦК України визначено, що заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду у таких справах не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

Зазначене положення закону розяснено також і в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними».

Проте, будь-яких належних та допустимих доказів того, що підписуючи з Товариством з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_5 ТРЕЙД» договір оренди землі волевиявлення позивача не було вільним і не відповідало його внутрішній волі та орендарем були здійсненні без узгодження з позивачем дописки, виправлення в договорі щодо істотних умов, позивач не надав, хоча згідно ст.60 ЦПК України, то є його обовязком.

Слід також зазначити, що Верховний Суд України у постанові від 18 грудня 2013 року зазначав, що своє волевиявлення на укладення договору учасник (сторона) правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа, а реєстрація договору є адміністративним актом, тобто елементом зовнішнім щодо договору.

За вказаних вище обставин, колегія суддів приходить до висновку, що договір підписаний сторонами, зазначено термін його дії в межах діючого законодавства, нотаріального посвідчення не потребує, державна реєстрація договору проведена відповідно до діючого на той час законодавства, за яким така реєстрація здійснюється структурними підрозділами Центру державного земельного кадастру при Держкомземі України.

Оскільки при вирішенні спору районний суд у порушення ст.ст.213-214 ЦПК України на вказане уваги не звернув, не врахував, що відповідно до ст.ст.15-16 ЦК України суд захищає порушене право особи у спосіб, встановлений законом, то в силу ст.309 ЦПК України вказане є підставою для скасування ухваленого у справі рішення та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_5 ТРЕЙД» слід стягнути 704 грн. судового збору, сплаченого за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_5 ТРЕЙД» задовольнити.

Заочне рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 27 лютого 2017 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Відділу Держгеокадастру у Березанському районі Миколаївської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_5 ТРЕЙД», про визнання дій неправомірними та скасування державної реєстрації договору оренди землі відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_5 ТРЕЙД» 704 (сімсот чотири) грн. на відшкодування судового збору, сплаченого в апеляційній інстанції.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Т.В. Серебрякова

Судді: П.П. Лисенко

ОСОБА_6