Справа № 503/1577/17
Провадження № 2/503/743/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2017 року Кодимський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Сердюк Б.С.,

при секретарі Клемпуш Ю.В.,

з участю позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, та ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кодима цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання права власності на земельну ділянку, що розташована в м. Кодима по вул. Армійська (раніше Червоноармійська), 24 Кодимського району Одеської області, площею 0,0376 га, кадастровий номер :02:003:0013, право власності на яку посвідчене державним актом на право приватної власності на землю серії ЯГ № 926905 виданим 02.09.2006 року. Позовні вимоги мотивовані тим, що земельна ділянка належала ОСОБА_6, який помер 22.05.2015 року. Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 являються спадкоємцями за законом після померлого, однак не можуть оформити право власності на цю земельну ділянку, оскільки відповідач є спадкоємцем за заповітом та не бажає відмовитись від спадщини. Крім того вказують, що позивач ОСОБА_3 також має право на частину земельної ділянки, оскільки право власності на земельну ділянку померлий ОСОБА_6 набув внаслідок приватизації земельної ділянки, за час перебування у шлюбі з ОСОБА_3, а тому вважають, що дана земельна ділянка є спільною сумісною власністю.

В судовому засіданні позивачі підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити.

Відповідач та її представник позовні вимоги не визнали. Представник відповідача зазначив, що спірна земельна ділянка не являлася спільною сумісною власністю. Єдиним власником земельної ділянки був померлий ОСОБА_6, вказавши, що дана обставина встановлена судовим рішенням. Відповідач являється спадкоємцем після померлого за заповітом, а тому має переважне право на спадкування, у зв'язку з чим в задоволенні позову просив відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 22.05.2015 року помер ОСОБА_6, що також підтверджується свідоцтвом про смерть.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

З матеріалів справи встановлено, що після померлого ОСОБА_6 спадкоємцями за законом є позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, спадкоємцем за заповітом є ОСОБА_4

В судовому засіданні встановлено та не оспорюється сторонами, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Вказані обставини також підтверджуються повідомленням Кодимської районної державної нотаріальної контори про відмову позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у видачі свідоцтв про право на спадщину.

Частинами 1 та 2 ст. 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

В судовому засіданні не було встановлено та не доведено сторонами наявності обставин зазначених у ч. 2 ст. 1223 ЦК України, які б надавали спадкоємцям за законом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право на спадкування після померлого ОСОБА_6

Таким чином, суд приходить до висновку, що право на спадкування після померлого 22.05.2015 року ОСОБА_6 належить відповідачу ОСОБА_4, яка являється спадкоємцем за заповітом.

Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ЯГ № 926905 виданого 02.09.2006 року, ОСОБА_6 являвся власником земельної ділянки, розташованої в м. Кодима по вул. Армійська (раніше Червоноармійська), 24 Кодимського району Одеської області, площею 0,0376 га, кадастровий номер :02:003:0013.

Рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 11.04.2013 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про поділ спільного сумісного майна та припинення права власності встановлено, що вказана земельна ділянка є особистою власністю ОСОБА_6.

У відповідності до положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, твердження позивача ОСОБА_3, що вона також являється власником спірної земельної ділянки на праві спільної сумісної власності є безпідставними.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір", розмір судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (640 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом (ч. 6 ст. 6 Закону України "Про судовий збір").

При зверненні до суду з позовом, судовий збір був сплачений лише позивачем ОСОБА_3, в розмірі 640 грн.

В позовній заяві позивачі просили суд відстрочити сплату судового збору до розгляду справи по суті, однак ними не було наведено підстав для такого відстрочення, а тому провадження у справі було відкрито, а позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було надано час для сплати судового збору до 26.10.2017 року.

В судове засідання призначене 26.10.2017 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не з'явилися, у справі не було доказів про їх належне сповіщення та отримання ними ухвали, якою був визначений строк для сплати судового збору, а тому розгляд справи було відкладено.

Враховуючи, що на час розгляду справи, строк визначений позивачам для сплати судового збору закінчився, а позивачами судовий збір так і не був сплачений, суд вважає за необхідне стягнути його з позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь держави.

Керуючись ст.ст. 208, 209, 215, 218 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь держави судовий збір, в розмірі по 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп. з кожного.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Одеської області, через Кодимський районний суд Одеської області, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 17 листопада 2017 року.

Суддя Б.С. Сердюк