Справа № 464/4485/15 Головуючий у 1 інстанції: Теслюк Д.Ю.
Провадження № 22-ц/783/1961/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Приколоти Т.І.

суддів: Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.

з участю секретаря Іванової О.О.

з участю представника відповідача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 4 січня 2017 року по справі за позовом Житлово-будівельного кооперативу № 209 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості по орендній платі -,

встановила:

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 4січня 2017 року частково задоволено позов ЖБК № 209 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості по орендній платі.

Ухвалено стягнути із ОСОБА_4 на користь ЖБК № 209 заборгованість по орендній платі в розмірі 21 000 грн.

Вирішено питання судових витрат.

В задоволенні решти позову - відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне зясування судом обставин справи. Просить рішення суду змінити та відмовити у задоволенні позову.Зазначає, що відповідно до ст.764 ЦК України якщо наймач продовжує користуватись майном після закінчення строку дії договору оренди, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. Вказує, що договір оренди квартири був укладений на термін з 8 листопада 2010 року по 1 березня 2011 року та був автоматично пролонгований на такий самий термін на наступні 4 місяці: з 1 березня 2011 року по 1 липня 2011 року. Чинним законодавством України не передбачено багаторазова пролонгація, а лише разова на той строк, який був раніше встановлений договором. Стверджує, що відсутні правові підстави для нарахування орендної плати після 1 липня 2011 року.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Відповідно до вимог ст.ст. 3, 4 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у визначений законом спосіб.

Згідно з ч.1 та ч.3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. На підставі ст.ст.10, 58, 59, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 5 ст. 137 ЖК УРСР житлово-будівельні кооператив діє на основі статуту, прийнятого відповідно до Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу загальними зборами громадян, які вступають до організовуваного кооперативу, і зареєстрованого у всановленому порядку.

Відповідно до ч.1 ст.384 ЦК України будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним кооперативом, є його власністю.

Згідно зі ст.144 ЖК УРСР договір найму укладається у письмовій формі з наступною реєстрацією в правлінні житлово-будівельного кооперативу.

Відповідно до ч.1 ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Встановлено, що між сторонами тривалий час існують договірні відносини щодо оренди квартири №3 в будинку №5 на вулиці Скрипника у м.Львові. Вказане стверджується договорами оренди між сторонами від 1 березня 2005 року та 1 березня 2006 року (а.с.67,68).

Відповідно до договору від 8 листопада 2010 року, укладеного між Житлово-будівельним кооперативом №209 та ОСОБА_4, здано в оренду терміном до 1 березня 2011 року 1-кімнатну квартиру №3 в будинку №5 на вулиці Скрипника в м.Львові для проживання в ній сім»ї відповідача який приймає вказану квартиру й зобовязується провести в ній за власний кошт відновлювальний ремонт та повернути дану квартиру ЖБК №209 по закінченню строку оренди в належному стані.

Згідно із ч.1 ст. 822 ЦК України у разі спливу строку договору найму житла, наймач має переважне право на укладення договору найму житла на новий строк.

Не пізніше, ніж за три місяці до спливу строку договору найму житла наймодавець може запропонувати наймачеві укласти договір на тих самих або інших умовах чи попередити наймача про відмову від укладення договору на новий строк. Якщо наймодавець не попередив наймача, а наймач не звільнив помешкання, договір вважається укладеним на таких самих умовах і на такий самий строк.

З матеріалів справи вбачається, що з вимогою про відмову в укладенні договору оренди на новий строк позивач ЖБК №209 звернувся лише 11 лютого 2015 року (а.с.8), а відтак суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що договір оренди вважається продовженим.

Частиною 3 ст. 815 ЦК України передбачено, що наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму.

Відповідно до положень ст. 820 ЦК України, розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла. Якщо законом встановлений максимальний розмір плати за користування житлом, плата, встановлена у договорі, не може перевищувати цього розміру. Одностороння зміна розміру плати за користування житлом не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму житла.

Згідно п.2 договору орендар зобовязується щомісячно оплачувати поточні рахунки за надані комунальні послуги та вносити на рахунок ЖБК №209 орендну плату в розмірі 600 грн.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України).

Встановлено, що відповідачем взяті на себе зобов'язання за договором оренди, зокрема, з внесення плати за користування орендованим приміщенням не були виконані, в зв'язку з чим за період з травня 2012 року по травень 2015 року у відповідача утворилась заборгованість за договором оренди в розмірі 21 600 грн. Доказів, які б спростовували наявну заборгованість відповідача за договором оренди, не надані.

Згідно із ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно із статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

На підставі аналізу наявних у справі доказів суд прийшов до вірного висновку про часткове задоволення позову ЖБК №209 та стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі за договором оренди квартири від 8 листопада 2010 року за період з червня 2012 року по травень 2015 року в сумі 21 000 грн.

З такими висновками суду належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1, ст.307, ст.ст. 308, 313, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 4 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: