Провадження № 2/761/5835/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді: Осаулова А.А.

при секретарі: Вольда М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

в с т а н о в и в :

У червні 2017 року Позивач Комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» (надалі по тексту - КП «ЦОС Шевченківського району») звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Відповідача ОСОБА_1, в якому просив суд стягнути з останньої на свою користь суму заборгованості за комунальні послуги за період з 16.09.2010 року по 31.03.2012 року в розмірі - 55 550,55 грн.; втрати від інфляційних процесів в розмірі - 109,66 грн.; 3% річних в розмірі - 658,74 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600,00 грн.

Позовні вимоги Позивач обґрунтовував тим, що Відповідач є власником нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1. У період з 16.09.2010р. по 31.03.2012р. відбулось фактичне споживання комунальних послуг Відповідача, проте оплата за комунальні послуги надходила не в повному обсязі. Позивач вважає, що виконав свої зобов'язання, відповідно до ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а Відповідач ухиляючись від укладання договору на постачання комунальних послуг та не розраховуючись за постачання комунальних послуг, не виконав свої зобов'язання відповідно до вимог ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», внаслідок чого утворився борг, який за період з 16.09.2010р. по 31.03.2012р. з урахуванням інфляції та 3% річних складає у сумі 56 318,95 грн. В зв'язку з чим, Позивач був вимушений звернутися до суду з цим позовом.

В судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з викладених у позові підстав, додатково зазначив, що станом на 10.01.2011р. заборгованість за комунальні послуги вже складала у розмірі 34 917,54 грн.

В судовому засіданні представник Відповідача проти позовних вимог заперечував, просив в задоволенні позову відмовити, оскільки сума боргу є необґрунтованою. Звертав увагу суду на те, що з розрахунку наданого Позивачем вбачається, що станом на 16.09.2010р. за ОСОБА_1 начебто обліковувалась заборгованість у сумі 34 917,54 грн., проте звідки взялась ця сума, за який період вона нарахована та з чого складалась, із позовної заяви, розрахунку та доданих документів не зрозуміло. Крім того, просив суд врахувати, що за вказаний Позивачем період пройшли строки позовної давності, а тому наявні підстави для відмови в задоволенні позову.

Суд, вислухавши пояснення сторін, розглянувши подані документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з огляду на наступне.

Так, Комунальне підприємство "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району" відповідно до рішення Київської міської ради від 22.09.2011 року № 24/6240 "Про питання діяльності комунальних підприємств, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва" перейменоване з Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Шевченківської районної у м. Києві ради, зареєстрованого Шевченківською районною у м. Києві державною адміністрацією 31.10.2001 року.

Відповідно до п. 2.1. Статуту КП «ЦОС Шевченківського району» від 2012 року, Підприємство створене з метою отримання прибутку від господарської діяльності, спрямованої за задоволення суспільних потреб, надання послуг населенню у сфері житлово-комунального господарства в якості виконання цих послуг.

Основними напрямками діяльності Підприємства, згідно статуту є:

2.2.1 Забезпечення послугами газопостачання, водопостачання (водовідведення) та централізованого опалення до споживачів по внутрішньо будинкових мережах на підставі договорів, укладених Підприємством з виробниками послуг, а також на підставі договорів, укладених Підприємством безпосередньо зі споживачами послуг.

2.2.2. Здійснення нарахувань та виготовлення рахунків на сплату житлово-комунальних послуг для споживачів (власників, наймачів) жилих та нежилих приміщень.

2.2.3 Забезпечення збору платежів від споживачів зазначених послуг на користь виробників послуг.

2.2.5. Здійснення комплексних заходів по підвищенню платіжної дисципліни

населення.

З аналізу статуту КП «ЦОС Шевченківського району» та інших установчих документів і договорів вбачається, що вказане підприємство є належним позивачем у цій справі, оскільки надає послуги споживачам району і має право на їх оплату на свій рахунок, оскільки воно є правонаступником Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Шевченківської районної у м. Києві ради, яке в свою чергу було створено рішенням Шевченківської районної ради в м. Києві від 04.10.2001 року №18 шляхом реорганізації підприємств, заснованих на комунальній власності Старокиївського, Шевченківського і Радянського районів м. Києва.

За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що ОСОБА_1 є власником 19/100 частини від нежитлових приміщень в будинку площею 592,40 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а саме нежитлового приміщення (в літ. А) загальною площею 109,40 кв.м., що підтверджується Договором купівлі-продажу частини нежитлового приміщення (а.с. 8)

Відповідач як власник вказаного нерухомого майна є споживачем житлово-комунальних послуг, які йому за відповідну плату постачає Позивач.

Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ч. 1, 4 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов'язує.

Наявність взаємовідносин між позивачем та відповідачем, а отже, і виникнення цивільних прав і обов'язків, підтверджується діями сторін: позивач здійснює надання житлово-комунальних послуг до помешкання відповідачів (водопостачання, опалення), а відповідач отримує та користуються даними послугами та відповідно зобов'язаний здійснювати оплату наданих житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 20 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" споживачі зобов'язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як встановлено судом, заборгованість Відповідача за спожиті житлово-комунальні послуги розрахована Позивачем за період з 16.09.2010 року по 31.03.2012 року та становить у сумі 55 550,55 грн., яка як встановлено з пояснень представника Позивача в суді та розрахунку наданим останнім утворилась ще до 2010 року та склада - 34 917,54 грн. та переходила із періода в наступний період. (а.с.10,11).

З огляду на викладені норми законодавства вказані суми заборгованості підлягають сплаті, але в судовому засіданні представник Відповідача заявив про необхідність застосування строків позовної давності та в задоволенні позову відмовити, оскільки заборгованості по сплаті коштів за житлово-комунальні послуги за період в межах строків позовної давності немає.

Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною 1 ст.261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За ч.3 ч.4 ст.267 ЦПК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Оскільки в судовому засіданні представником Відповідача було заявлене клопотання про застосування строку позовної давності, суд приходить до висновку, що вказане клопотання підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що Позивач звернувся до суду з цим позовом в червні 2017 року і просив суд стягнути заборгованість за період з 2010 по 2012 роки, а саме в розмірі - 55 550,55 грн., що виникла як встановлено судом ще до 2010 року, тобто борг виник понад 17 років, тобто поза межами строків позовної давності.

При цьому, Позивачем не надано суду доказів наявності заборгованості у Відповідача в межах строків позовної давності.

Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно положень ст. 10 ЦП К України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до положень сі. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

З огляду на наведене вище, враховуючи, що судом не встановлено наявність заборгованості у Відповідачів за оплату житлово-комунальних послуг в межах строків позовної давності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині як стягнення суми основного боргу в розмірі - 55 550,55 грн., так і розрахованих із цієї суми боргу сум інфляції та 3% річних.

На підставі ст.ст. 256, 257, 261, 267 ЦК України, ст.ст.13, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», та керуючись ст. ст. 10. 11. 57-61, 88, 169. 179, 208, 209, 212-214, 215, 218, 223, 294, 296 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволені позову Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 16.09.2010 року по 31.03.2012 року, - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Осаулов А.А.