Справа № 352/1640/16-ц
Провадження № 22-ц/779/1180/2017
Головуючий у 1 інстанції Хоминець М. М.
Суддя-доповідач Матківський
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів: Девляшевського В.А., Малєєва А.Ю.

секретаря Петріва Д.Б.

розглянувши у судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тисменицького районного суду від 15 червня 2017 року, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Тисменицького районного суду від 15 червня 2017 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у звязку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На дану ухвалу ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, просить її скасувати.

Апелянт у сказі зазначає, що ухвала не відповідає нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи. Виконавчий напис вчинено до нього як фізичної особи ОСОБА_1

Згідно постанови Пленуму ВССУ №3 від 01 березня 2013 року спори між боржниками і стягувачами, а також спори за позовами інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом, вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією із сторін відповідного спору є фізична особа.

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Отже, при визначенні юрисдикції розгляду справ даної категорії необхідно у повній сукупності та послідовності застосовувати системний аналіз як норм процесуального права щодо юрисдикційних повноважень окремих судів, так і норм матеріального права у взаємозв'язку із судовою практикою та приписами вищих судових інстанцій, що стосуються даного питання, а також обов'язкові критерії розмежування справ цивільного судочинства і справ, які розглядаються за правилами інших видів судочинства - суб'єктний склад сторін та характер спірних правовідносин.

Згідно п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року, право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, а також нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (частина друга статті 50 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат»).

Спори між боржниками і стягувачами, а також спори за позовами інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа.

За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства.

Відповідно до п. 8 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24жовтня 2011 року №10 «Про деякі питання підвідомчості і ЗУ "Про нотаріат», право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, а також нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Спори між боржниками і стягувачами, а також спори за позовами інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом, вирішуються господарським судом за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо суб'єктний склад сторін відповідного спору відповідає приписам статті 1 ГПК України. При цьому за змістом статей 1, 2, 18, 22, 27 ГПК України, статей 1 і 3 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус не може бути відповідачем у господарському процесі, а залучається до участі в ньому як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Водночас слід мати на увазі, що до господарського суду не можуть оскаржуватись дії нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права, заснованого на приписах цивільного чи господарського законодавства.

Так, закриваючи провадження у справі, судом першої інстанції не враховано, що нотаріус не є юридичною особою, а позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії, тому, оскільки нотаріус у даному випадку залучений позивачем в якості відповідача, а не третьої особи, за суб'єктним складом сторін спір не підвідомчій господарському суду.

Отже, при визначенні юрисдикції розгляду справ даної категорії необхідно у повній сукупності та послідовності застосовувати системний аналіз як норм процесуального права щодо юрисдикційних повноважень окремих судів, так і норм матеріального права у взаємозв'язку із судовою практикою та приписами вищих судових інстанцій, що стосуються даного питання, а також обов'язкові критерії розмежування справ цивільного судочинства і справ, які розглядаються за правилами інших видів судочинства - суб'єктний склад сторін та характер спірних правовідносин.

Суд першої інстанції при визначенні підвідомчості повинен був звернути увагу, що позивач ОСОБА_1 просив визнати виконавчий лист таким, що не підлягає до виконання у звязку з порушенням нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права, заснованого на приписах цивільного чи господарського законодавства. Поданий позов стосується лише перевірки законності дій нотаріуса та їх відповідності вимогам чинного законодавства, а правовідносини, які виникли між сторонами не мають характеру господарського, щоб віднести його до підвідомчості господарського суду.

Тому, у звязку з неповним зясуванням судом обставин, що мають значення для справи, порушенням норм процесуального права. щодо визначення підвідомчості ухвала підлягає скасуванню і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 307, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Тисменицького районного суду від 15 червня 2017 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Р.Й. Матківський

Судді: В.А. Девляшевський

ОСОБА_3