Номер провадження 2/754/5152/17
Справа №754/9039/17
РІШЕННЯ

Іменем України

04 грудня 2017 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді : Галась І.А.

при секретарі - Моторенко К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про зняття арешту з майна,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 23 березня 2017 року при зверненні до нотаріальної контори позивачу ОСОБА_1 було повідомлено про те, що на квартиру, яка належить їм на праві приватної власності і знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 накладено арешт, відповідно до ухвали Ватутінського районного суду міста Києва від 15 квітня 1997 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивачі зазначають, що арешт був накладений як засіб забезпечення позову ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди в розмірі 100000 грн. Однак, 24.06.1997 р. Ватутінським районним судом м. Києва було постановлено ухвалу у вищезазначеній справі, відповідно до мотивувальної частини якої відповідач позов визнав частково та сторони вирішили спірне питання за домовленістю між собою, що позивач отримує від відповідача 2000 грн. і відмовляється від позову, а відповідач передає йому 2000 грн. і не заперечує проти затвердження такої угоди. На підставі викладеного суд ухвалив: «прийняти відмову від позову. Провадження по справі за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди припинити…». Ухвала суду оскарженню не підлягала та набрала законної сили 05.07.1997 р. Разом з тим, питання про зняття арешту з квартири АДРЕСА_2 залишилось не вирішеним.

У зв'язку з цим, позивач ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, проте отримав відповідь від 27.04.2017 р., що при перевірці Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що виконавчих документі про стягнення з ОСОБА_1 до відділу не надходило та на виконанні не перебуває. Для вирішення питання щодо зняття арешту з майна необхідно звернутися до суду.

На підставі викладеного позивачі просять зняти арешт з майна, зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за номером обтяження №1399416 та №1399430, внесений на підставі ухвали Ватутінського районного суду міста Києва від 15.04.1997 р., а також виключити запис про арешт майна з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна.

Позивачі в судове засідання не з'явилися, звернулися до суду із заявою, в якій просили позовні вимоги задовольнити, а справу розглядати за їх відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечували.

Представник Деснянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, при ухваленні рішення суду просив покладатися на розсуд суду.

Суд вважає, за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечують позивачі, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками квартири АДРЕСА_2, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №90316982 від 22.06.2017 р. на нерухоме майно позивачів, а саме на квартиру АДРЕСА_2, накладено арешт Першою київською державною нотаріальною конторою, реєстраційний номер обтяження №1399416 та №1399430. Підставою для накладення арешту є ухвала б/н Нарсуду Ватутінського району м. Києва від 15 квітня 1997 року.

Згідно листа Деснянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 27.04.2017 р. №49-Н при перевірці Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що виконавчих документів про стягнення з ОСОБА_1 до відділу не надходило та на виконанні не перебуває.

Згідно з положеннями ст.8 Конституції України звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції гарантується. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (ч.4 ст.55 Конституції України).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі: встановленої законом заборони користування та/або розпорядження нерухомим майном; рішень судів, що набрали законної сили; ухвали слідчого судді, суду, постанови державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно; накладення заборони на відчуження нерухомого майна нотаріусом; рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об'єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; інших актів відповідних державних органів та посадових осіб згідно із законом; договорів, укладених у порядку, встановленому законом.

Згідно із ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред'явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно.

Разом з тим, судом встановлено, що на даний час виконавче провадження щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на виконанні в Деснянському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві не перебувають, через що суд не може встановити наявність постанови про зняття арешту з майна.

Як наслідок, позивачі не можуть реалізувати свої права як власників квартири.

Відповідно до ч. 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Аналізуючи викладене суд приходить до висновку про необхідність зняття арешту з майна позивача, так як на виконанні в органах ДВС жодних виконавчих документів, боржниками в яких виступають позивачі, не перебуває, підстав для арешту зазначеного майна судом не наведено.

Разом з тим, вимога позивача про виключення запису про арешт майна з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду про зняття арешту з всього майна, яке належить на праві власності позивачам, є достатнім способом захисту їх прав.

За таких обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та зняття арешту з квартири АДРЕСА_2, зареєстрованого в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за номером обтяження №1399416 та №1399430, внесеного на підставі ухвали б/н Нарсуду Ватутінського району м. Києва від 15 квітня 1997 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 321, 391 ЦК України, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 10, 60, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про зняття арешту з майна - задовольнити частково.

Звільнити з-під арешту квартиру АДРЕСА_2, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2, та скасувати заборону на її відчуження, накладену на підставі ухвали б/н Нарсуду Ватутінського району м. Києва від 15 квітня 1997 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: