АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 529/287/17 Номер провадження 22-ц/786/1596/17Головуючий у 1-й інстанції Гвоздик А. Є. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого: Обідіної О.І.

Суддів: Панченка О.О., Прядкіної О.В.

За участю секретаря: Лимар О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на рішення Диканського районного суду Полтавської області від 18 квітня 2017 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що 15.03.2011 року сторони уклали договір б/н, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит в сумі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Проте, взяті на себе зобов'язання належним чином не виконує, що призвело до виникнення заборгованості в сумі 37654,50 грн., яка складається з 1991,12 грн. - заборгованість за кредитом, 30216,34 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3196,83 грн. - заборгованість за пенею та комісією та штрафів 500 грн. - фіксована частина, 1770,21 грн. - процентна складова.

Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 18 квітня 2017 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договоромзадоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість по кредитному договору в загальній сумі 1991,12 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ "Приватбанк", посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, заборгованості за пенею та комісією, штрафів скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Згідно п.2 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом, 15.03.2011 року ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 уклали договір б/н, відповідно до умов якого остання отримала кредитні кошти в сумі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік. Кінцевий термін повернення коштів відповідає строку дії картки.

Одночасно, судом встановлено, що внаслідок невиконання умов кредитного договору станом на 31.01.2017 р. утворилася заборгованість в загальному розмірі 37674,50 грн.

Проте, враховуючи той факт, що на момент укладення договору ОСОБА_2 виповнилося 16 років, а відтак кредитний договір було укладено з неповнолітньою фізичною особою в стані неповної цивільної дієздатності, без згоди її батьків, що свідчить про його нікчемність, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача процентів за договором та неустойки, стягнувши лише тіло кредиту

Колегія суддів не може погодитись з вказаним висновком суду як з таким, що не ґрунтується на законі.

У відповідності до вимог ч.2 ст.30 ЦК України обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч.1 ст.31 ЦК України фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років (малолітня особа), має право: 1) самостійно вчиняти дрібні побутові правочини. Правочин вважається дрібним побутовим, якщо він задовольняє побутові потреби особи, відповідає її фізичному, духовному чи соціальному розвитку та стосується предмета, який має невисоку вартість; 2) здійснювати особисті немайнові права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом.

Відповідно до вимог ч.1,2,4 ст.32 ЦК України окрім правочинів, передбачених статтею 31 цього Кодексу, фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (неповнолітня особа) має право: 1) самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією або іншими доходами; 2) самостійно здійснювати права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом; 3) бути учасником (засновником) юридичних осіб, якщо це не заборонено законом або установчими документами юридичної особи; 4) самостійно укладати договір банківського вкладу (рахунку) та розпоряджатися вкладом, внесеним нею на своє імя (грошовими коштами на рахунку). Неповнолітня особа вчиняє інші правочини за згодою батьків (усиновлювачів) або піклувальників. Згода на вчинення неповнолітньою особою правочину має бути одержана від батьків (усиновлювачів) або піклувальника та органу опіки та піклування відповідно до закону.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на момент укладання договору мала повних 16 років.

В судовому засіданні ОСОБА_2 пояснила, що після народження дитини, вона звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою відкриття рахунку для нарахування їй соціальних виплат при народженні дитини. При оформленні такого рахунку, 15.03.2011 року вона отримала від працівника банку пакет документів та дві платіжні картки - кредитну та для виплати допомоги.

Одночасно, відповідаючи на питання колегії суддів, остання прояснила, що на час отримання банківських карток, проживала спільно з батьками, яким повідомила про їх отримання. Картки знаходились в будинку, відкрито зберігались, до них мали доступ її батьки. При цьому, заперечує факт особистого користування кредитною карткою, допускає, що нею могли користуватись члени її сім'ї, а в подальшому кредитна картка нею була втрачена.

Відповідно до ч.1 ст. 221 ЦК України правочин, який вчинено малолітньою особою за межами її цивільної дієздатності, може бути згодом схвалений її батьками (усиновлювачами) або одним з них, з ким вона проживає, або опікуном. Правочин вважається схваленим, якщо ці особи, дізнавшись про його вчинення, протягом одного місяця не заявили претензії другій стороні.

Частинами 1,2 ст. 222 ЦК України визначено, що правочин, який неповнолітня особа вчинила за межами її цивільної дієздатності без згоди батьків (усиновлювачів), піклувальника, може бути згодом схвалений ними у порядку, встановленому статтею 221 цього Кодексу. Правочин, вчинений неповнолітньою особою за межами її цивільної дієздатності без згоди батьків (усиновлювачів), піклувальників, може бути визнаний судом недійсним за позовом заінтересованої особи.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про незгоду батьків відповідача щодо її дій по отриманню та користуванню кредитною карткою, позаяк подібні претензії останні позивачу не висловлювали, що, в свою чергу, свідчить про їх схвалення такого правочину.

Крім того, з моменту укладання кредитного договору ні позичальник, ні її батьками відповідного позову про визначення правочину недійним в прядку ч. 2 ст. 222 ЦК України пред'явлено не було.

Між тим, зазначені обставини залишились поза увагою суду першої інстанції, який при вирішенні спору невірно застосував норми матеріального права, не визначився з характером спірних правовідносин, та дійшов суперечливого висновку про нікчемність самого правочину, стягнувши при цьому з позичальника розмір заборгованості по кредиту.

Зазначені обставини є безумовною підставою для скасування судового рішення та постановлення по справі нового рішення про часткове задоволення позву з огляду на наступне.

Відповідно до змісту ч.1,2 ст.33 ЦК України неповнолітня особа особисто несе відповідальність за порушення договору, укладеного нею самостійно відповідно до закону. Неповнолітня особа особисто несе відповідальність за порушення договору, укладеного за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальника.

За змістом статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Враховуючи встановлений судом першої інстанції факт не виконання умов кредитного договору та не спростування відповідачем розміру заборгованості по кредиту, яка складається з 1991,12 грн. - заборгованість за кредитом, 30216,34 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3196,83 грн. - заборгованість за пенею та комісією та штрафів 500 грн. - фіксована частина, 1770,21 грн. - процентна складова, колегія суддів вважає за можливе стягнення заборгованості за кредитом, заборгованості по процентах та одного виду неустойки - штрафу (фіксована частина).

В частині вимог про стягнення заборгованості за пенею та штрафу, як його процентної складової, колегія суддів приходить до висновку про відмову в цій частині з огляду на наступне.

Відповідно до умов та правил надання банківських послуг, а саме п. 1.1.5.20. передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів по будь якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний уплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з врахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісій.

Одночасно, п. 2.1.1.12.6.4. умов та правил надання банківських послуг визначено, що в разі непогашення суми простроченого кредиту понад 210 днів позичальник сплачує банку пеню, яка розраховується по формулі встановленій в п.2.1.1.12.6.1.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України).

В даному випадку умовами та правилами надання банківських послуг передбачено одночасне застосування двох видів неустойки - штрафу і пені за одне й те саме порушення, а саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором.

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Таким чином судова колегія вважає неправомірним застосування банком двох видів відповідальності за порушення умов кредитного договору, що узгоджується з правовою позицією ВСУ викладеною при розгляді справи №6-2003цс15 від 15.10.2015 року.

За вказаних обставин, враховуючи, що відповідачем в суді першої інстанції не було заявлено про наслідки сплину строків позовної давності, на користь банку підлягають стягненню - заборгованість за кредитом в розмірі 1991,12 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 30216,34 грн. та 500 грн. штрафу (фіксована частина), а всього 32707,46 грн.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.п.3,4 ч.1 ст. 309, 314, 316, 319 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" задовольнити частково.

Рішення Диканського районного суду Полтавської області від 18 квітня 2017 року скасувати та постановити по справі нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" 1991,12 грн. - заборгованість за кредитом, 30216,34 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом та штраф 500 грн. - фіксована частина, а всього 32707,46 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подачі касаційної скарги.

Судді : (підписи)

З оригіналом згідно.

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Обідіна О.І.