Справа №487/545/17 13.07.2017 13.07.2017 13.07.2017
Провадження №22-ц/784/1271/17
Справа № 487/545/17 Головуючий у 1-й інстанції Разумовська О.Г.
Провадження № 22ц-784/1271/17 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
Ухвала

Іменем України

13 липня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Кушнірової Т.Б.,

суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

із секретарем Лептугою С.С.,

за участю:

- позивачки ОСОБА_2,

- представника позивачки ОСОБА_3,

- представників відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_6 ОСОБА_4 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 квітня 2017 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору служба у справах дітей Адміністрації Заводського району м. Миколаєва, служба у справах дітей Миколаївської районної державної адміністрації Миколаївської області про відібрання малолітньої дитини,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2017 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору служба у справах дітей Адмінінстрації Заводського району м. Миколаєва про відібрання малолітньої дитини.

Позивачка зазначала, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем та від шлюбу у них є малолітня донька, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 23 листопада 2016 року, було визначено місцем проживання малолітньої доньки з матір'ю - ОСОБА_2

Незважаючи на таке рішення суду, відповідач відмовляється добровільно повернути дитину. У зв'язку з цим позивачка просила суд відібрати малолітню ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1, у відповідача та передати їй, а також допустити негайне виконання судового рішення в частині відібрання дитини.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 06 квітня 2017 року в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено Миколаївську районну державну адміністрацію Миколаївської області.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 квітня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Відібрано малолітню ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_6, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 та передано матері ОСОБА_2

В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, посилаючись на неповне встановлення судом обставин, які мають значення для справи та порушення норм процесуального права.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 16 травня 2017 року до участі у справі залучено орган опіки та піклування Виконавчого комітету Миколаївської міської ради.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що відповідач без згоди матері утримує дитину у себе та не виконує рішення суду щодо встановлення місця проживання дитини з матір'ю.

Колегія погоджується з таким висновком суду, виходячи з такого.

Судом установлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який 20 серпня 2015 року було розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6 та зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, визначено місце проживання дитини малолітньої ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 з батьком. В позові ОСОБА_2 відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 23 листопада 2016 року, яке набрало законної сили, скасовано рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 жовтня 2016 року та ухвалено нове рішення, яким визначено місце проживання малолітньої дитини за місцем проживання матері ОСОБА_2

Вказаним судовим рішенням встановлено, що батько самочинно змінив місце проживання дитини, виїхав до с. Зелений Яр Миколаївського району Миколаївської області, малолітня ОСОБА_7 мешкає разом з батьком.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно зі ст.. 162 СК України якщо один з батьків, без згоди другого з яким на підставі рішення суду проживала малолітня дитина змінить її місце проживання. У тому числі способом її викрадання, суд має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її тому, з ким вона проживала.

Як видно із матеріалів справи, відповідач всупереч зазначеному рішенню суду утримує дитину у себе, обґрунтовуючи таку поведінку тим, що проживання дитини з матірю може негативно вплинути на психічний стан дитини.

Дитина фактично проживає не за зареєстрованим місцем проживання батька в м. Миколаєві, ОСОБА_8, а за місцем проживання дідуся та бабусі в с. Зелений Яр Миколаївського району Миколаївської області, з якими проводить більшу частину часу з огляду на характер роботи батька в іншому населеному пункті та її специфіку (оперуповноважений сектору кримінальної поліції Березанського відділення поліції Очаківського відділу поліції в Миколаївській області).

Внаслідок такої неправомірної поведінки відповідача по відношенню до дитини, дівчинка припинила відвідування ДНЗ, підготовчі заняття до школи (а.с.52-55), що не може негативно не вплинути на дитину, яка має готуватися до школи. Такі обставини призводять до звуження кола оточення дитини і штучної де соціалізації.

Органом опіки та піклування Виконавчого комітету Миколаївської міської ради надано висновок від 26 червня 2017 року про доцільність відібрання малолітньої дитини ОСОБА_7 20 грудня 2011 року від батька ОСОБА_6 та передачі її матері ОСОБА_2 (а.с.165).

Враховуючи наведені вище обставини та положення ст. 162 СК України суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що оскільки відповідач ухиляється від виконання рішення суду, яким визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_7 з матір'ю, ОСОБА_2, тобто дитина з ним проживає не на підставі рішення суду, тому є підстави відібрання дитини у ОСОБА_6 та повернення її матері.

Посилання в апеляційній скарзі представника відповідача на те, що повернення дитини до матері вплине на погіршення психологічного стану дитини, не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки з вини відповідача фактично відбулося розлучення дитини з матірю.

Доводи апеляційної скарги про відсутність обставин, які зумовлюють відібрання дитини, з огляду на те, що батько надає можливість матері спілкуватися з донькою, не можуть бути прийняті до уваги. Підставою для відібрання дитини у даному випадку є невиконання відповідачем рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 23 листопада 2016 року, яким місце проживання малолітньої дитини визначено з матір'ю. Вказане судове рішення є преюдиціальним, на час розгляду даного спору судом набрало законної сили, а тому підлягає обовязковому виконанню.

До того ж передача дитини матері не позбавляє батька можливості брати участь у вихованні та утриманні дитини.

Твердження апелянта на порушення судом норм процесуального права, оскільки під час розгляду справи судом безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання про призначення судової психолого психіатричної експертизи не призвели до неправильного вирішення спору по суті, а тому не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

З огляду на наведені обставини, колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись статтями 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 ОСОБА_4 відхилити, а рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді :