Справа №366/398/17
Провадження №2/366/103/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 квітня 2017 року Іванківський районний суд Київської області в складі: головуючого - судді: Гончарука О.П., при секретарі: Форощі І.С., з участю позивача - ОСОБА_1, відповідачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Іванків цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Іванківська селищна рада Іванківського району Київської області про примусове закриття зливу каналізаційних стоків,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Іванківська селищна рада Іванківського району Київської області про примусове закриття зливу каналізаційних стоків.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вона проживає в будинку АДРЕСА_1. Весь час від сусідів будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_3 та будинку АДРЕСА_3 ОСОБА_2 вона потерпає в каналізаційних стоках, які відкачуються прямо на вулицю та підтоплюють її подвір'я, завдаючи як моральної так і матеріальної шкоди. Внаслідок цього її ворота підлиті водою, похилені в двір будинку, всі простінки напитані водою.

По вулиці центральної каналізації не має. В будинку позивача каналізація відсутня.

В 1990 році по вулиці було здійснено водо проведення питної води та заасфальтовано дорогу, в результаті чого приватні будинку опинились нижче дороги.

Під час танення снігів та зливів, вода з городів затоплювала будинки, а воді не було куди діватися через те, що воду затримувала дорога.

Під час чергового асфальтування дороги, мешканці вулиці звернулися до адміністрації з проханням прокласти трубу через дорогу на іншу АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 і АДРЕСА_6.

Мешканці будинку АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 не погодились з такою пропозицією, оскільки на той час в них вже витікала їх каналізація на вулицю, тому трубу було положено лише між будинками АДРЕСА_5 і АДРЕСА_6, а решта мешканців - самовільно, без дозволу будь-яких установ, прокопали ямки на відстані 0,5м від парканів.

Відстань стоку води становила вище норм, що є порушенням санітарно-гігієнічних і санітарно-протиепідемічних правил і норм від будинків АДРЕСА_7 до АДРЕСА_5, приватних прибудинкових дворів, від яких спливають нечистоти прямо на вулицю.

Взимку канава замерзає, через те, що весь час тече каналізація по верху, перевалюючись на нижчі місця, перетворюючи місце благоустрою позивача на катастрофічну проблему.

08 січня від будинку АДРЕСА_3 було відкачано фекалій замерзлий у лотках через подвір'я позивача, а від будинку АДРЕСА_2 повністю залито лотки, які замерзли в бік будинку АДРЕСА_1, а труба в яку повинно все стікати замерзла біля подвір'я будинку АДРЕСА_2.

На неодноразові звернення позивача до районних керівників різних установ, позитивного результату не дано, тому позивач змушена звертатися до суду для захисту своїх прав та законних інтересів.

В своїх позовних вимогах позивач просить закрити вивід каналізації на вулицю з будинку АДРЕСА_2; закрити водовідведення по канавці від межі будинку АДРЕСА_3, що межує з межею будинку АДРЕСА_1 до подвір'я будинку АДРЕСА_1; відшкодувати шкоду заподіяну жилому будинку об'єктам благоустрою, зеленим насадженням; всі судові витрати по справі покласти на відповідачів.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала повністю, наполягала на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав та пояснив суду, що вчасно проводить очищення своєї вигрібної ями, надавши суду квитанції про оплату послуг з відкачування вигрібної ями.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав, надавши суду письмові пояснення, з яких слідує, що він з 1978 року проживає в будинку АДРЕСА_2, що знаходиться по сусідству з будинком АДРЕСА_1 в якому проживає ОСОБА_1 У 1978 році до його будинку було проведено воду і побудовано каналізацію від будинку (з ванної кімнати та кухні) і до каналізаційного колодязя, глибина якого становить 5 метрів, ширина - 2 метри, а зверху закритий залізною кришкою. При наповненні каналізаційного колодязя він постійно відкачує воду спеціальною машиною. Крім того, його будинок розташований за 24 метри від вулиці, каналізаційний колодязь розташований за 47 метрів від вулиці і знаходиться з лівої сторони від його будинку, а будинок позивача розташований по праву сторону від його будинку і відстань від вулиці до її (позивача) будинку приблизно 4 метри.

Крім того, для відведення води дощової та води після танення снігу, він на своїй земельній ділянці з обох боків поробив канавки, які постійно прочищає, через те на його земельній ділянці ніколи не стоїть вода.

В 1990 році після Чорнобильської катастрофи держава безоплатно прокладала новий водопровід і всі жителі АДРЕСА_1 врізались в нього. Крім цього, від кожного будинку (перед в'їздом в двір кожного) було положено великі металеві труби для збігання води із земельних ділянок, а також була проложена труба через дорогу від будинку АДРЕСА_6 до будинку АДРЕСА_8, від будинку АДРЕСА_7 до будинку АДРЕСА_6 та прокопано канавки шириною до 30 см, які постійно кожен житель біля свого двору весною чи осінню прочищає.

З січня 2016 року позивач ОСОБА_1 почала перекривати канави (землею з відсівом, кусками глею) від будинку АДРЕСА_3 до свого будинку, АДРЕСА_1, і з того часу почались суперечки з сусідами.

В січні 2017 року, коли були великі морози, позивачем було розрубано лід з двох сторін перед його воротами і за ніч перемерзла труба.

Після цього, позивач неодноразово викликала різні служби з прохання допомогти їй в тому, що її будинок затоплює вода. Після необґрунтованих скарг позивача, громадою вулиці була подано зустрічну заяву на гр.ОСОБА_1 про перешкоджання збіганню води із земельних ділянок від будинку АДРЕСА_7 до будинку АДРЕСА_6 для розгляду на сесії Іванківської селищної ради Іванківського району. Рішення селищної ради на гр.ОСОБА_1 за її неправомірні дії було накладено штраф в розмірі 800 грн. (вісімсот гривень). Після цього, скарги від позивача посипались ще більше в різні районні і обласні установи.

В квітні 2016 року Іванківською селищною радою було прийнято рішення про встановлення лотків та проведення робіт з водовідведення домоволодіннями АДРЕСА_6 та АДРЕСА_7 по АДРЕСА_1. В кінці літа 2016 року були встановлені лотки для збігання води і кожен житель будинку проклав труби від своїх домоволодінь, приблизно по 2 метри. Всі жителя вулиці врізались в труби, крім гр.ОСОБА_1

На даний час після кожного дощу, танення снігу, викачки ржавої води з погребів перед будинком гр.ОСОБА_1 стоїть вода, через відсутність проходу далі. Крім того, позивач постійно забиває свою трубу перед домоволодінням мішками та колодами.

Відповідач запевняє, що його вода не біжить до позивача, оскільки її будинок знаходиться вище його будинку. Також запевнив, що оскільки він проживає в даному будинку, ні разу не бачив в канавках, а зараз в лотках брудної води, стікала тільки чиста вода, яка до цього часу нікому не мішала і не завдавала ніякої шкоди.

Представник Іванківської селищної ради Потієнко В.В. в судовому засіданні позов не визнав та пояснив суду, що селищна рада зробила все можливе, щоб стічні води не потрапляли на території позивача.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом з достовірністю встановлено і не оспорюється сторонами, що позивач ОСОБА_1 проживає в будинку АДРЕСА_1, а відповідачі проживають по сусідству з позивачем в будинках АДРЕСА_2 - ОСОБА_3 та АДРЕСА_3 - ОСОБА_2

Позивач звернулася до суду для захисту своїх порушених прав зазначивши, що її затоплюють каналізаційні води її сусідів гр.ОСОБА_2 та гр.ОСОБА_3

З наданих відповідачем ОСОБА_2 товарних чеків від 15.03.2017 року, 05.02.2017 року, 13.01.2017 року слідує, що Фізичною особою - підприємцем «ОСОБА_5.» було надано платні послуги ОСОБА_2 з приводу викачування вигрібних ям.

Крім того, на запит суду, КП ІРР «Іванківводоканал» було надано інформацію, що гр.ОСОБА_2 звертався з проханням для надання послуг з викачування вигрібних ям. Громадянин ОСОБА_3 з даним проханням не звертався.

У ході розгляду справи судом встановлено, що спір між сторонами з приводу закриття зливу каналізаційних стоків існує тривалий час.

Відповідно до наявних у матеріалах справи відповідей різних установ на звернення громадянки ОСОБА_1 даний факт не підтверджено.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Таким чином доводи позивача про те, що її подвір'я заливають каналізаційні води або інші води, які витікають з дворів відповідачів не відповідають дійсним обставинам та не підтверджено жодним доказом. Інших доказів, які б підтвердили даний факт позивачем не надано.

Згідно зі ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що доводи позивача не підтверджені будь-якими належними доказами, в зв'язку з чим не підлягають задоволенню.

Що стосується вимог позивача стосовно відшкодування шкоди заподіяної жилому будинку, об'єктам благоустрою, зеленим насадженням, то дана вимога також не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст.1166, 1167 ЦК України для покладення відповідальності на заподіювача майнової та моральної шкоди, у тому числі в результаті бездіяльності заподіювача, необхідна сукупність таких обов'язкових умов: а) наявність шкоди; б) протиправність дій заподіювача шкоди; в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою; г) вина в заподіянні шкоди.

Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частина 2 цієї статті визначає, що під збитками розуміється, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Як роз'яснено судам в п. п. 2, 3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.92 р. з наступними змінами «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Цивільно-правова відповідальність за завдану матеріальну шкоду настає при наявності протиправної поведінки заподіювача шкоди, встановлення причинного зв'язку між шкодою та протиправною поведінкою, вини заподіювача.

Оскільки, у судовому засіданні було встановлено, що понесені позивачем матеріальні витрати були спричинені не з вини відповідачів, тому вимоги щодо відшкодування моральної шкода не можуть бути задоволені.

Позивач на підставі п.10 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору.

На підставі викладеного й керуючись ст. ст. 3,10,11,61,88 ч.1,209,212-215,224-228 ЦПК України, ст. ст.1166,1167 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Іванківська селищна рада Іванківського району Київської області про примусове закриття зливу каналізаційних стоків відмовити.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Київської області через Іванківський районний суд протягом 10 днів з моменту отримання копії даного рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : О.П.Гончарук