УХВАЛА
iменем України

Справа № 330/1287/17

2/330/440/2017

"10" липня 2017 р. смт. Якимівка

Суддя Якимівського районного суду Запорізької області Куценко О.О.., розглянувши позовну заяву військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення суми переплаченого грошового забезпечення,

ВСТАНОВИВ:

07 липня 2017 року до суду надійшла позовна заява військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми переплаченого грошового забезпечення. В позовній заяві просять відстрочити виплати судового збору до вирішення спору по суті.

Перевіривши ж доводи клопотання про звільнення від сплати судового збору та їх обґрунтованість доказами, вважаю, що не вбачаються підстави для задоволення вказаного клопотання, виходячи з наступного.

Судовий збір, як складова частина судових витрат, виконує, зокрема, компенсаційну і превентивну функцію, які полягають у відшкодуванні коштів, витрачених державою на здійснення правосуддя, а також коштів, витрачених особами, що звертаються до суду або вчиняють певні процесуальні дії, а також попереджає необґрунтовані звернення до судів, забезпечує виконання юридично зацікавленими в результаті справи особами своїх процесуальних обов`язків.

Європейський суд з прав людини у рішенні по "Справа "Креуз проти Польщі" (Case of Kreuz v. Poland)" від 19.06.2001 року окремо наголосив, що характеристики судового провадження, як справедливість, відкритість та невідкладність, насправді не мають жодної цінності, якщо таке провадження передусім не порушено і в цивільних справах навряд чи можна уявити верховенство права без можливості мати доступ до суду.

Проте Європейський суд з прав людини вважає, що положення пункту 1 статті 6 про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення Європейського суду з прав людини "Справа Ейрі" від 09.10.1979 року).

Таким чином, "право на суд" не є абсолютним. Право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави та з боку держави може бути піддане обмеженням, зокрема шляхом встановлення помірного судового збору.

Законодавством України зазначене правове положення знайшло своє відображення в ст. 8 Закону України "Про судовий збір", ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Як вбачається з наведеної норми, єдиною підставою для відстрочення, розстрочення або звільнення сторони від сплати судового збору є врахування судом майнового стану.

Відповідно до положень п. 29 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах відповідно до статті 8 Закону № 3674-VI та статті 82 ЦПК єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Зокрема, законом який регулює питання про сплату судового збору, його розміру, порядок сплати, повернення і звільнення від сплати судового збору є Закон України «Про судовий збір».

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» визначено вичерпаний перелік осіб які звільнені від сплати судового збору, позивач, до кола яких, не входить.

Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.1 постанови від 17.10.2014 р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, повязані з судовими витратами, у чіткій відповідності до ЦПК, Закону України «Про судовий збір», забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами позивача щодо можливості звернення до суду та інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади. У зв`язку із цим обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення від такої сплати.

Крім того, дана дія є правом суду і застосовується у виключних випадках за наявності лише вагомих для цього підстав.

Позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження неможливості сплати судового збору із-за скрутного матеріального становища, тому підстави для звільнення від сплати судового збору відсутні.

Вивчивши зміст позовної заяви, та додатки що до неї додані, приходжу до переконання, що позовна заява не відповідає вимогам Цивільного процесуального кодексу України, зокрема:

Відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору.

Відповідно до п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з 01.01.2017 р. ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, встановлена у розмірі 1,5 відсотка ціни позову але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1600 грн.).

Відповідно до ч. 8 ст. 119 ЦПК України, у разі, якщо позовна заява подається представником позивача, до позовної заяви додається довіреність чи інший документ, що підтверджує його повноваження.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 42 ЦПК України, повноваження представників сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, мають бути посвідчені довіреністю юридичної особи або документами, що посвідчують службове становище і повноваження її керівника. Відповідно до ч. 3 цієї статті, довіреність від імені юридичної особи видається за підписом посадової особи, уповноваженої на це законом, статутом або положенням, з прикладенням печатки юридичної особи.

Як вбачається з позовної заяви, позов підписав представник військової частини НОМЕР_1 Іванченко В.С.. До позовної заяви додана довіреність на ім`я ОСОБА_3 , видана командиром військової частини НОМЕР_1 в особі полковника ОСОБА_4 .

При цьому до позовної заяви не додано жодного документу, що посвідчують службове становище і повноваження особи, яка видала та підписала довіреність на імя ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 121 ЦПК України позовна заява подана без додержання вимог ст.ст. 119-120 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 3, 119, 120, 121, 208-210 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання військової частини пп НОМЕР_1 про відстрочку виплати судового збору до вирішення спору по суті відмовити.

Позовну заяву військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення суми переплаченого грошового забезпечення - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені недоліки позовної заяви не пізніше пяти днів з дня отримання ухвали.

Розяснити, що інакше позовна заява буде вважатись неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя: