ЗОЛОЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 622/1358/16-ц р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2017 року смт. Золочів

Золочівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого: судді Шабас О.С.

при секретарі: Бойко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Золочівського районного суду Харківської області позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Золочівського району Харківської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

10 листопада 2016 року позивач вернулася до суду з відповідним позовом, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, померлої 07 грудня 2005 року, яке вона успадкувала після померлої 28 травня 1998 року її рідної сестри ОСОБА_4, право на земельну частку (пай) розміром 5,34 в умовних кадастрових гектарах на території ОСОБА_2 сільської ради Золочівського району Харківської області, право на яку посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0104737.

Свої вимоги ОСОБА_1 мотивувала тим, що 28 травня 1998 року померла її рідна тітка ОСОБА_4, яка за життя володіла правом на земельну частку (пай), що розташована на території Писаріської сільської ради Золочівського району Харківської області. Тітка дітей не мала, на час смерті в шлюбі не перебувала, тому спадщину прийняла мати позивача ОСОБА_3 шляхом вступу у володіння спадковим майном. 07 грудня 2005 року померла мати позивача ОСОБА_3, яка за життя не встигла оформити спадщину після смерті своєї сестри на вказану земельну частку (пай). Позивач прийняла спадщину після смерті матері, оскільки на день її смерті була зареєстрована та постійно проживала разом із нею у селі Рясному по вулиці Дружби, 12 Золочівського району Харківської області. При зверненні до нотаріуса за оформленням спадкового майна в т.ч. і права на земельну частку (пай) позивачем було отримано відмову у вчиненні нотаріальної дії в частині паю через відсутність правовстановлюючого документа, та відсутністю державної реєстрації вказаного майна за спадкодавцем ОСОБА_3 У звязку з чим вона не може набути право власності на це майно в порядку спадкування через нотаріальну контору, а тому була вимушена звернутися до суду зі вказаним позовом, сплативши судовий збір.

У судове засідання позивач, її представник за довіреністю від 15.11.2016 року № 223 ОСОБА_5 та представник відповідача не з'явилися. Позивач надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила справу розглядати за її відсутності.

Представник ОСОБА_2 сільської ради Золочівського району Харківської області ОСОБА_2 сільський голова ОСОБА_6 надав заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, вирішення справи відніс на розгляд суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 01 жовтня 1939 року у родині ОСОБА_7 та ОСОБА_3 народилася донька ОСОБА_8, про що в книзі записів громадянського стану про народження Лютіським сільським ЗАГСом Золочівського району Харківської області 10 жовтня 1939 року зроблено відповідний запис № 1, що підтверджується наданою до суду посвідкою про народження № 1919556.

24 лютого 1962 року ОСОБА_9 та ОСОБА_8 уклали шлюб, про що за місцем реєстрації органом реєстрації актів цивільного стану Великорогозянською сільською радою Золочівського району Харківської області в книзі реєстрації актів про одруження того ж дня зроблено запис №05 та видано відповідне свідоцтво серії І-ВЛ № 2231631. Після одруження ОСОБА_8 змінила прізвище на «Веретільник».

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. 126,133, 135 Сімейного кодексу України 20 червня 1914 року у родині ОСОБА_10 та ОСОБА_11 народилася донька ОСОБА_11, про що в книзі записів громадянського стану про народження в с. Рясному Золочівського району Харківської області 21 червня 1914 року зроблено відповідний запис № 22.

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища 31 січня 1937 року ОСОБА_7 та ОСОБА_11 уклали шлюб, про що за місцем реєстрації органом реєстрації актів цивільного стану виконавчим комітетом Лютівської сільської ради Золочівського району Харківської області в книзі реєстрації актів про одруження того ж дня зроблено запис №2. Після одруження ОСОБА_11 змінила прізвище на «Онуфрієнко».

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. 126,133, 135 Сімейного кодексу України 13 січня 1911 року у родині ОСОБА_10 та ОСОБА_11 народилася донька ОСОБА_12, про що в книзі записів громадянського стану про народження в с. Рясному Золочівського району Харківської області 14 січня 1911 року зроблено відповідний запис № 41.

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища 26 березня 1937 року ОСОБА_13 та ОСОБА_12 уклали шлюб, про що за місцем реєстрації органом реєстрації актів цивільного стану виконавчим комітетом Лютівської сільської ради Золочівського району Харківської області в книзі реєстрації актів про одруження того ж дня зроблено запис №07. Після одруження ОСОБА_12 змінила прізвище на «Ільченко».

28 травня 1998 року у віці 86 років померла ОСОБА_4, про що у Книзі реєстрації актів про смерть ОСОБА_2 сільською радою Золочівського району Харківської області 01 червня 1998 року зроблено відповідний запис №20, що підтверджується копією відповідного свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 136368.

05 грудня 2005 року у віці 91 років померла ОСОБА_3, про що у Книзі реєстрації смертей 07 грудня 2005 року ОСОБА_2 сільською радою Золочівського району Харківської області зроблено відповідний запис №47, що підтверджується копією відповідного свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 047460.

Згідно довідки про наявність та розмір земельної ділянки (паю) заступника начальника відділу Держземагенства у Золочівському районі Харківської області ОСОБА_14 від 17.09.2013 року № 583 виписаний сертифікат на право на земельну частку (пай) на імя ОСОБА_4 серії ХР № 0104737 зареєстровано у книзі реєстрації сертифікатів за № 25. Дата реєстрації сертифікату 24 грудня 1997 року. ОСОБА_4 включена в список, який додається до державного акту на право колективної власності на землю КСП ім. Ілліча. Вартість земельної частки (паю) загальною площею 5,34 умовних кадастрових гектар станом на 28.05.1998 року становить 1060 грн. (21060,00 грн.)

Відповідно до акту обстеження від 16.11.2016 року складеного комісією у складі депутата ОСОБА_2 сільської ради Золочівського району Харківської області ОСОБА_15 та сусідів ОСОБА_16 та ОСОБА_17, затвердженого ОСОБА_2 сільським головою ОСОБА_6, ОСОБА_4, яка померла 28 травня 1998 року і була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1, а на момент смерті фактично проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 в сімї ОСОБА_1 і була похована за її рахунок.

Згідно інформації державного нотаріуса Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області в порядку виконання обовязків завідувача Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області ОСОБА_18 від 05.01.2017 року № 9/01-16 та інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 05.01.2017 року № 46373911 та № 46373931 згідно даних перевірки Алфавітних книг обліку спадкових справ з дня смерті та по теперішній час, знайдена спадкова справа № 210/2006, що була заведена Золочівською державною нотаріальною конторою Харківської області після померлої 05 грудня 2005 року ОСОБА_3. Згідно з матеріалами вказаної справи: 16.06.2006 року до Золочівської державної нотаріальної контори надійшла заява про видачу свідоцтва про право на спадщину від ОСОБА_1. Її заяву було прийнято та зареєстровано в Книзі обліку і реєстрації спадкових справ за 2006 рік за № 439 та долучено до спадкової справи. 16.06.2006 року Золочівської державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1114 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на імя дочки померлої ОСОБА_1, яка мешкає: с. Рясне, вул. Дружби, 12, на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Ілліча, розміром 0.94 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке належало померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0104760, виданого Золочвською районною державною адміністрацією Харківської області на підставі рішення Золочівської районної державної адміністрації Харківської області від 22.10.1997 року за № 556, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 46 від 24.12.1997 року. 16.06.2006 року Золочівською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1112 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на імя дочки померлої ОСОБА_1, яка мешкає: с. Рясне, вул. Дружби, 12, на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 4,5426 гектарів, що розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Золочівського району Харківської області та належить померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР № 084774. Більше заяв не надходило. Більше свідоцтв про право на спадщину не видавалось. Після смерті ОСОБА_4, померлої 28 травня 1998 року згідно даних перевірки Алфавітних книг обліку спадкових справ з дня смерті та по теперішній час до Золочівської державної нотаріальної контори заяв про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини тощо не надходило, спадкова справа не заводилась. Свідоцтва про право на спадщину не видавались.

14 квітня 2017 року постановою державного нотаріуса Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області в порядку виконання обовязків завідувача Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області ОСОБА_18 № 980/02-31 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої 05 грудня 2005 року її матері ОСОБА_3 на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Ім. Ілліча» розміром 5,34 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) що належала ОСОБА_4, сестрі спадкодавця, яка померла 28 травня 1998 року, спадкоємцем після якої була її сестра ОСОБА_3, яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав.

Згідно довідки від 14.03.2017 року № 247 виданої виконкомом ОСОБА_2 сільської ради ОСОБА_4, яка померла 28.05.1998 року на день своєї смерті мешкала та була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_3, разом з нею на день смерті були зареєстровані племінниця -ОСОБА_1, та сестра-Онуфрієнко ОСОБА_19.

При вирішенні спору суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані положеннями Конституції України, ЗК України, Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року N 720/95, ЦК України та ЦК УРСР (в ред. 1963 р.).

Статтею 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до пункту 4 перехідних положень ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Статтями 524,525,526 ЦК УРСР 1963 року, що діяв на момент виникнення правовідносин, обумовлені підстави спадкоємства, місце та час відкриття спадщини. Так, зокрема, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.

Відповідно до положень ст. 530 ЦК УРСР 1963 року при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Згідно статей 548, 549 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину в тому числі якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або протягом 6 місяців подав заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, після смерті ОСОБА_4, відкрилася спадщина, до складу якої входить в тому числі право на земельну частку (пай). Спадкоємцем другої черги за законом є її рідна сестра ОСОБА_3, яка прийняла спадщину, оскільки фактично вступила у володіння спадковим майном.

Згідно положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статті 1217 ЦК України встановлюють, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно положень ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Статті 1268,1269 ЦК України обумовлює порядок прийняття спадщини, так, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину.

Пунктом 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року N 720/95 передбачено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

Відповідно до положень п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16 квітня 2004р. сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділу Х "Перехідні положення" ЗК).

Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям " має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.

Таким чином, судом встановлено, що за життя ОСОБА_4 набула у власність право на земельну частку (пай) розміром 5,34 в умовних кадастрових гектарах на території ОСОБА_2 сільської ради Золочівського району Харківської області. Після смерті ОСОБА_4 вказане право на земельну частку (пай) як спадкоємцем за законом успадкувала її рідна сестра - ОСОБА_3, яка фактично прийняла спадщину, вступивши у володіння спадковим майном. 05 грудня 2005 року ОСОБА_3 померла, не встигнувши оформити спадкове право на земельну частку (пай) після смерті сестри, тобто здійснити його державну реєстрацію.

Проте виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).

Відтак, відповідно до положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація є лише визнанням державою цього права. Водночас виникнення вказаного права у позивача на спірний пай повязано лише із фактом прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 відповідно до положень ст.ст. 1268,1269 ЦК України. До складу вказаної спадщини після смерті ОСОБА_3 увійшли усі права та обовязки, що остання мала на момент смерті, в тому числі і ті, що набула як спадкоємець після смерті своєї сестри ОСОБА_4, з моменту відкриття спадщини 28 травня 1998 року, яку ОСОБА_3 прийняла, як така, що фактично вступила у володіння спадковим майном.

Тобто позивач як спадкоємець першої черги, в розумінні положень ст.ст. 1223,1261, 1268,1269 Цивільного кодексу України, після смерті ОСОБА_3, проживаючи разом з нею на момент смерті, фактично прийняла спадщину у вигляді вказаного права на земельну частку (пай). Інші спадкоємці відсутні. Той факт, що спадкодавець ОСОБА_3, успадкувавши пай від своєї сестри та не встигла отримати відповідний правовстановлюючий документ на нього, не є перешкодою для переходу даного майна до спадкоємця ОСОБА_1, яка є донькою спадкодавця, оскільки положення ст.1268 ЦК України обумовлюють, що спадщина належить спадкоємцю з моменту відкриття. Проте, враховуючи відсутність правовстановлюючих документів позивач позбавлена можливості оформити право власності на спадкове майно у нотаріальному порядку, в звязку з чим їх право підлягає захисту, в обраний нею спосіб.

Керуючись наведеними положеннями матеріального закону та ст., ст. 10,11, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) площею 5,34 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «ім.. Ілліча» на території ОСОБА_2 сільської ради Золочівського району Харківської області без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0104737 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлої 28 травня 1998 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Золочівський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. С.Шабас