Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2017 року м.Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі :

судді Мигалевича В.В.

за участю

секретаря Голубової О.О.

позивача - ОСОБА_1

представника позивачів - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_5, ОСОБА_1 до ОСОБА_3 (третя особа служба у справах дітей Торецької міської ради) про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї ,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2016 року позивачі ОСОБА_5 та ОСОБА_1 звернулися до суду з позовною заявою, яка в подальшому уточнювалася, до ОСОБА_3 про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї.

В обґрунтування вказаних вище вимог зазначено, що 24.09.2011 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб, який 04.04.2016 року рішенням Дзержинського міського суду розірвано. Під час спільного проживання у сторін 20.06.2014 року народився син - ОСОБА_6, який після розірвання шлюбу проживає разом ОСОБА_3 Позивачі вказують, що фактично з самого моменту розлучення у позивача ОСОБА_5 з відповідачем почалися непорозуміння щодо участі ОСОБА_5 у вихованні сина, його відвідуванні, створювалися штучні перешкоди з боку відповідача що унеможливлює нормальне спілкування батька з сином. Всі намагання з моменту розлучення врегулювати даний спір нормальним, мирним шляхом, призводять лише до конфліктів, оскільки відповідач перешкоджає позивачу ОСОБА_5 та не бажає його присутності, у звязку з чим штучно створює такі обставини через які останній не може нормально зустрічатися із сином.

Позивач вказує, що надає матеріальну допомогу дитині, більш того, за його заявою рішенням виконкому Торецької міської ради від 15.06.2016 року надано дозвіл на оформлення договору дарування квартири АДРЕСА_1, сину ОСОБА_7.

Крім того, позивач ОСОБА_1, яка є рідною бабусею ОСОБА_6, також бажає приймати участь у вихованні онука, однак відповідач проти цього заперечує.

Після наполегливих спроб вирішити питання повязані з вихованням ОСОБА_6, позивач звернувся із заявою до комісії з питань захисту прав дитини Торецької міської ради, та 20.07.2016 року даною комісією було прийняте рішення № 254, у відповідності до якого ОСОБА_5 було визначено порядок прийняття участі у спілкуванні з сином щотижня по суботам з 17.00 год. до 19.00 год. та неділям з 09.00 години до 11.00 години, однак відповідач ігнорує таке рішення та продовжує чинити перешкоди в спілкуванні позивача з сином.

Позивачі вважають, що їх права як батька та як бабусі, відносно спілкування з дитиною, порушені, тому в позові ставиться питання про зобов'язання ОСОБА_3В не перешкоджати ОСОБА_5 та ОСОБА_1 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з ОСОБА_6, визначивши способи участі ОСОБА_5 та ОСОБА_1 у вихованні сина та онука у вигляді особистого спілкування: побачення щотижня, по суботам з 17.00 год. до 19.00 год. та неділям з 09.00 год. до 11.00 год. за місцем проживання, перебування ОСОБА_5 та ОСОБА_1 Крім того, в позові ставиться питання про стягнення з відповідача судових витрат.

У судовому засіданні позивачі та їх представник повністю підтримали заявлені вимоги, наполягали на їх задоволенню у повному обсязі. Надали суду пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала, подала до суду письмові заперечення проти позову, у яких вказала, що не заперечує проти спілкування позивачів з її сином. Зазначила, що позивач несвоєчасно повертав дитину додому, перебуваючи при цьому в нетверезому стані та порушуючи тим самим режим дня та відпочинку дитини. У звязку з порушенням позивачем умов повернення дитини додому відповідач неодноразово зверталася до правоохоронних органів. Крім того зазначила, що позивачем ОСОБА_1 не надано жодного належного доказу відносно порушення її прав у спілкуванні з онуком ОСОБА_6, та перешкод у здійсненні його виховання, оскільки ОСОБА_1 жодного разу не виявляла бажання брати участь у спілкуванні з онуком, тому доводи позивачів з приводу чинення будь-яких перешкод з боку відповідача у спілкуванні бабусі з дитиною є безпідставними та надуманими. Вважає, що вимоги позивачів щодо годин і місця побачень суперечать рішенню виконавчого комітету Торецької міської ради.

У судовому засіданні відповідач дала пояснення, які відповідають змісту письмових заперечень. Крім того додала, що не перешкоджає позивачам у спілкуванні з дитино і не заперечує проти такого спілкування, але за умов, якщо таке спілкування буде відбуватися за її особистої присутності і не за місцем проживання позивачів. Такі застереження відповідач обґрунтувала існуванням, на її думку, ризиків для здоровя і розвитку дитини.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову у звязку з необґрунтованістю викладених вимог, відсутністю посилань позивачів на відповідні норми права у позові, відсутністю спору як такого, оскільки відповідач не перешкоджає позивачам у спілкуванні з дитиною, а також у звязку із ненаданням службою у справах дітей належного висновку щодо режиму спілкування позивачів з дитиною.

Представник третьої особи - служби у справах дітей Торецької міської ради у судовому засіданні вважав доцільним задовольнити вимоги позивачів, оскільки вважає, що спілкування ОСОБА_6 з батьком та бабусею повністю відповідає інтересам малолітньої дитини. Будь-яких перешкод у здійсненні спілкування та виховання дитини ОСОБА_5 та ОСОБА_1 службою у справах дітей не виявлено. Крім того зазначила, що рішенням виконкому від 20.07.2016 року № 254 ОСОБА_5 встановлено дні побачень з малолітнім сином ОСОБА_7, щотижнево по суботам з 17.00 годин до 19.00 годин та неділям з 09.00 годин до 11.00 годин.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що знаходиться у дружніх стосунках з родиною ОСОБА_5, оскільки також має малолітню дитину та у звязку з цим повязана з даною сімєю спільними інтересами. Зазначила, що родина ОСОБА_5 була дуже міцною до тих пір, доки позивач не почав зловживати спиртними напоями, в результаті чого в родині виникали постійні сварки, що негативно сказалося на моральному та психологічному стані малолітнього сина ОСОБА_7. Вказала, що їй достовірно відомі факти, коли позивач, знаходячись у шлюбі з відповідачем, неодноразово повертався пізно вночі в стані алкогольного спяніння, намагався брати дитину, якій ще не виповнилося року на руки, однак ОСОБА_9 забороняла йому це робити, на що останній висловлювався нецензурною лайкою, принижував дружину. Після вказаних сварок відповідач неодноразово зверталася до лікаря з приводу порушення сну та погіршення психічного стану дитини. Крім того, зазначила, що після розірвання шлюбу між сторонами, з дитиною спілкуватися ані ОСОБА_5, ані його матері, відповідач по справі не перешкоджає, однак вказує, що були випадки коли останній несвоєчасно повертав сина додому, у звязку з чим ОСОБА_3 неодноразово зверталася в органи поліції з цього приводу. Саме після даних випадків відповідач заперечує проти спілкування сина з батьком без її присутності.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що є матірю відповідача по справі. Зазначила, що з родиною зятя у неї склалися неприязні стосунки на ґрунті постійного зловживання ОСОБА_5 алкоголем. Повідомила, що вона неодноразово була свідком ситуацій, коли позивач знаходячись в стані алкогольного спяніння розбивав посуд, рвав на собі речі, висловлювався на її адресу та на адресу своєї дружини нецензурною лайкою. Крім того, свідок вказала, що після розлучення сторін по справі, відповідач неодноразово дозволяла ОСОБА_5 забирати дитину та спілкуватися з нею без участі матері, однак жодного разу позивач своєчасно не повернув дитину додому, що призвело до вимушеного звернення ОСОБА_3 до правоохоронних органів з метою повернення дитини матері. Також зазначила, що причиною перешкод у спілкуванні позивача з дитиною з боку відповідача є те, що в родині ОСОБА_5 та ОСОБА_1 постійно вживають спиртні напої, даний факт може негативно відзначитися на моральному вихованні дитини.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що є сусідкою матері відповідача по справі ОСОБА_10, яка проживає поверхом вище за неї. Зазначила, що дуже часто бачить відповідача який гуляє разом з дитиною без супроводу матері або бабусі. Іноді бачила позивача в нетверезому стані. Вказала, що їй відомий той факт, коли позивач після розірвання шлюбу забрав дитину до себе додому і невчасно повернув. Будь-якою інформацією щодо чинення перешкод з боку відповідача у спілкуванні батька з дитиною вона не володіє.

Заслухавши у судовому засіданні пояснення позивачів, їх представника, відповідача, представника відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом встановлені наступні обставини та відповідні правовідносини.

Позивач ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_3 з 24.09.2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням суду від 04.04.2016 року було розірвано (а.с.7). Під час шлюбу 20.06.2014 року у них народився син ОСОБА_6, що підтверджено свідоцтвом про народження (Серія І-НО № 592768) (а.с. 16). Позивач ОСОБА_1 є матірю позивача ОСОБА_5, відповідно, є бабою ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_5 (VI-HO - 377461) (а.с.11). Ці обставини не заперечувалися сторонами.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Торецької міської ради від 20.07.2016 року № 254 встановлено ОСОБА_5 дні побачень з сином ОСОБА_6 щотижня по суботах з 17.00 до 19.00 і по неділях з 9.00 до 11.00 (а.с.8). Згідно листа виконавчого органу Торецької міської ради від 10.10.2016 року № 1326, позивачу ОСОБА_12 було рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх прав щодо участі у вихованні онука ОСОБА_13 у звязку із тим, що мати дитини ОСОБА_3 заперечує проти надання ОСОБА_12 можливості спілкуватися з онуком (а.с.10). Згідно відповіді начальника Торецького відділення поліції Бахмутського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Донецькій області № 12233/202/05-16 від 21.07.2016 року стосовно розгляду звернення ОСОБА_3 відносно неповернення ОСОБА_5 сина, ознак складу кримінального правопорушення не встановлено (а.с.32). Згідно відповіді служби у справах дітей Торецької міської ради від 02.08.2016 року № 966 на звернення ОСОБА_3, з ОСОБА_5 проведено профілактичну бесіду щодо виконання ним батьківських обовязків по відношенню до малолітнього сина (а.с. 33). Згідно довідки № 254 від 17.03.2017 року ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходиться на обліку у дитячого лікаря - психіатра, рекомендовано уникати стресових ситуацій(а.с.93). Згідно заяви ОСОБА_3 від 08.09.2016 року вона категорично проти спілкування її сина з ОСОБА_1М, оскільки та порушує режим дитини, своєчасно не повертає дитину, крім того зазначає, що родина ОСОБА_1 зловживає алкогольними напоями (а.с.135). За місцем роботи і проживання ОСОБА_5 характеризується позитивно, що підтверджено відповідними характеристиками з місця роботи та за місцем проживання (а.с.130-131). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 22.06.2016 року, зауважень щодо невідповідності таких для проживання дитини не встановлено (а.с. 132). Позивач ОСОБА_1 характеризується позитивно, про що свідчить характеристика, надана головою домового комітету (а.с.140). Акт обстеження матеріально побутових умов за місцем проживання ОСОБА_1 не містить жодних зауважень до таких (а.с.138).

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною 1 ст.150 СК України визначені головні напрями виховного процесу, який мав би зосереджуватися на основних суспільних цінностях повазі до інших людей, любові до членів своєї сім`ї, родини.

Згідно зі ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Права батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї.

Відповідно до ч. 3 ст.9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

Правило ч. 2 ст.157 СК України додатково підкреслює обов`язок того з батьків, хто проживає окремо від дитини, брати участь у її вихованні, хоча збереження у нього цього обов`язку прямо випливає зі ст.141 СК України.

Право на спілкування з дитиною та участі у її вихованні того з батьків, хто проживає окремо від дитини, кореспондує обов`язок того, з ким проживає дитина, не чинити перешкод у здійсненні свого права.

Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що батько і мати мають рівні права і обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ч.1, ч.2 ст.15 зазначеного Закону, дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею.

Відповідно до ст. 257 Сімейного Кодексу України баба, дід, прабаба, прадід, мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків.

Більш того, згідно з принципом 6 Декларації прав дитини, дитина для повного та гармонійного розвитку своєї особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та в будь-якому випадку в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. Принципом 7 також встановлено, що найкраще забезпечення інтересів дитини повинне бути першочерговим принципом для тих, на кого покладена відповідальність за його освіту та навчання; цей обовязок покладений перш за все на його батьків.

Суд погоджується з доводами позивачів стосовно порушення відповідачем їх права на спілкування з дитиною, і критично ставиться до доводів відповідача і її представника про відсутність створення перешкод позивачам і відсутності спору як такого, оскільки відповідач категорично заперечує проти спілкування позивач з дитиною без її присутності та за місцем проживання позивачів. Це достовірно підтверджено як поясненнями у судовому засіданні самої відповідачки, так і її заявою від 08.09.2016 року, поданою до служби у справах дітей. Також суд не може погодитися із доводами представника відповідача стосовно необґрунтованості позову, яка обумовлена відсутністю посилань позивачів на відповідні норми права у позові, оскільки норми ЦПК України не встановлюють таку вимогу для позовної заяви, як посилання на норми права. Крім того, суд не погоджується з доводами представника відповідача про відсутність належного висновку органу у справах дітей щодо режиму спілкування з дитиною, оскільки у судовому засіданні досліджувалось рішення виконавчого комітету Торецької міської ради від 20.07.2016 року № 254, яким встановлено ОСОБА_5 дні побачень з сином ОСОБА_6 щотижня по суботах з 17.00 до 19.00 і по неділях з 9.00 до 11.00. Це рішення не скасоване, та на момент розгляду справи є чинним. Також у судовому засіданні досліджувалися матеріали, на підставі яких це рішення було прийнято, зокрема, акти обстеження житлово-побутових умов позивачів, характеристики позивачів.

Оцінюючи покази свідків, суд зазначає, що покази свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_11, полягали у повідомленні обставин існування конфліктних ситуацій між стронами по справі, а також про випадки перебування позивача ОСОБА_5 у стані алкогольного спяніння. Проте, обставини перебування позивача ОСОБА_5 у стані алкогольного спяніння не знайшли свого підтвердження при дослідженні матеріалів справи.

Покази свідка ОСОБА_10, яка є матірю відповідача суд оцінює критично, оскільки цей свідок має позитивну упередженість щодо відповідача і негативну упередженість по відношенню до позивачів.

Суд, враховуючи покази свідків, погоджується з доводами відповідача і її представника стосовно наявності факту несвоєчасного повернення дитини матері та проведення з позивачем ОСОБА_5 профілактичної бесіди щодо виконання ним батьківських обовязків по відношенню до малолітнього сина. Але при цьому суд вважає необхідним зазначити, що у матеріалах справи відсутні докази того, що позивача ОСОБА_5 позбавлено батьківських прав, або прийнято рішення про будь-які заборони по відношенню до його сина ОСОБА_6 Суд зазначає, що згідно з рекомендаціями, викладеними у довідці № 254 від 17.03.2017 року ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 рекомендовано уникати стресових ситуацій, але при цьому відповідачем не доведено того, що дії позивачів завдають дитині будь-яких стресів.

Разом з тим, суд вважає, що спілкування дитини з позивачами за рішенням суду щосуботи і щонеділі не є корисним, оскільки це спілкування повинно влаштовувати всі сторони, а саме, не тільки позивачів, дитину, а й її матір, тобто відповідача по справі. Враховуючи, що відповідач по справі працює, має вихідний день у неділю, й у разі визначення способу участі позивачів у спілкуванні з дитиною ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 шляхом: побачень без присутності матері з можливістю відвідування місця проживання позивачів щосуботи і щонеділі, про що просять позивачі у позові, це позбавить матір дитини повноцінного спілкування з дитиною протягом усього вихідного дня.

При таких обставинах, а також, враховуючи вік та режим дня дитини, позитивні характеристики позивачів, належний стан їх житлово-побутових умов, позитивний вплив на розвиток дитини спілкування батька та баби з дитиною, суд вважає, що необхідно задовольнити позов частково, а саме зобовязати відповідача не перешкоджати позивачам у спілкуванні з дитиною, а також визначити спосіб участі позивачів у спілкуванні з дитиною ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 шляхом: побачень без присутності матері з можливістю відвідування місця проживання позивачів щосуботи з 15.00 год. до 19.00 год. Необхідність побачень без присутності матері з можливістю відвідування місця проживання позивачів суд вважає такою, що відповідає інтересам дитини, оскільки, як було встановлено у судовому засіданні, позивачі по справі перебувають у відносно неприязних стосунках з відповідачем, і побачення з дитиною у присутності усіх сторін по справі одночасно, за умов неприязних відносин між позивачами та відповідачем, може негативно вплинути на стан дитини.

Суд вважає таке рішення не тільки законним і обґрунтованим, а й справедливим, оскільки воно не зашкодить правам та інтересам малолітньої дитини ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», у разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом.

У матеріалах справи наявна квитанція про сплату ОСОБА_5 судового збору у розмірі 551,21 грн.

З урахування зазначеного, а також того, що позов підлягає частковому задоволенню, з відповідача слід стягнути понесені позивачем ОСОБА_5 витрати на сплату судового збору у розмірі 275,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 3, 10, 15, 60, 88, 212, 215 ЦПК України, ст. ст. 157, 159, 257 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_3 не перешкоджати ОСОБА_5 брати участь у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Зобов'язати ОСОБА_3 не перешкоджати ОСОБА_1 брати участь у вихованні та спілкуванні з онуком ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визначити спосіб участі ОСОБА_5, ОСОБА_1 у спілкуванні з дитиною ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 шляхом: побачень без присутності матері з можливістю відвідування місця проживання ОСОБА_5, ОСОБА_1 щосуботи з 15.00 год. до 19.00 год.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_5 понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 275 (двісті сімдесят п'ять ) грн. 60 коп.

Рішення суду вступає в законну силу після спливу строку на його апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд на протязі десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: