АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6851/17 Справа № 206/3744/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Пищида М.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 року м. Дніпро Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Каратаєвої Л.О.,

за участі секретаря Григор»євої В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 серпня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа фізична особа підприємець ОСОБА_4 про стягнення матеріального збитку, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2017 року позивач звернувся до суду із позовом, посилаючись на те, що 29.03.2017 між ФОП ОСОБА_5М та ОСОБА_6В був укладений цивільно правовий договір про надання транспортно експедиційних послуг з перевезення вантажу по території України № 02/17. Предметом вказаного договору було надання відповідачем послуг із перевезення та експедиції вантажів за дорученням третьої особи по території України.

Відповідно до п. 2.4.4. вищезазначеного договору замовник/третя особа має право надати у тимчасове користування виконавцю/відповідачу власний або орендований транспортний засіб на строк, який необхідний виконавцю/відповідачу для здійснення перевезень вантажу за зазначеним вище договором.

На підставі акту передачі транспортного засобу в тимчасове користування від 28.04.2017 відповідачу був переданий в користування транспортний засіб вантажний автомобіль НОМЕР_1, який належить на праві приватної власності позивачу.

Як свідчить п.5 вказаного акту, даний вантажний автомобіль був переданий відповідачу без пошкоджень в технічно справному стані, без будь-яких наявних дефектів. Згідно п. 2.4.6. договору встановлено, що якщо при поверненні транспортного засобу, який був наданий виконавцю/відповідачу в тимчасове користування, на ньому виявлені пошкодження, останній зобовязаний на протязі 30 днів після його пошкодження, або на протязі 30 днів після складання протоколу огляду таких пошкоджень субєктом оціночної діяльності, відшкодувати замовнику/третій особі (або власнику пошкодженого транспортного засобу, якщо він відмінний від замовника/третьої особи) підтверджену відповідною оцінкою (звітом, дослідженням) вартість матеріального збитку (вартість відновлювальних робіт пошкодженого транспортного засобу, який наданий виконавцю/відповідачу в тимчасове користування), або (за погодженням із замовником/ третьою особою або власником пошкодженого транспортного засобу, якщо він відмінний від замовника/третьої особи) за власний кошт відремонтувати пошкоджений транспортний засіб у погоджений сторонами строк.

Так як при поверненні замовнику/третій особі відповідачем транспортного засобу були виявлені механічні пошкодження (п. 5 акту повернення транспортного засобу від 06.06.2017), то на виконання вимог п. п. 2.4.6, 2.4.7 договору спеціалістом автотоварознавцем був проведений огляд вказаного пошкодженого вантажного автомобіля на підставі якого був складений звіт про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу № 41/06/17 від 07.06.2017.

За результатами експертного звіту вартість матеріального збитку заподіяного позивачу складає 34082,00 грн. 04.07.2017 на адресу відповідача була надіслана досудова вимога з пропозицією відшкодувати спричинений збиток у досудовому порядку. Однак, вказана вимога була залишена відповідачем без задоволення та відповіді.

Згідно п. 2.4.7. договору відсутність компенсації виконавцем/відповідачем матеріального збитку, так як і відмова від ремонтування пошкодженого транспортного засобу, або не оплата збитку в строк передбачений п. 2.4.6. договору є не належним виконанням умов Договору, що в свою чергу звільняє замовника/третю особу від обовязку оплати раніше наданих виконавцем/відповідачем послуг, та є підставою для припинення договору в односторонньому порядку.

Разом із цим, п. 4.6. договору передбачено, що якщо виконавцем/відповідачем порушені умови п. 2.4.6. договору в частині своєчасного відшкодування матеріального збитку (вартості відновлювальних робіт пошкодженого транспортного засобу, який наданий виконавцю/відповідачу в тимчасове користування), виконавець/відповідач зобовязаний сплатити замовнику/третій особі, або власнику/позивачу пошкодженого транспортного засобу штраф у розмірі 10 % від оціненої субєктом оціночної діяльності, на підставі відповідного звіту (оцінки, дослідження), вартості відновлювальних робіт пошкодженого транспортного засобу, який був переданий у користування виконавцю/відповідачу для надання послуг передбачених цим договором.

У звязку з вищевикладеним позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача матеріальний збиток в розмірі 34082, 00 грн., неустойку 3408,20 грн., витрати на оплату експертного авто товарознавчого дослідження в розмірі 1000,00 грн., витрати на оплату послуг адвоката в розмірі 3800,00 грн., та сплачений позивачем судовий збір (а.с. 2-4).

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 серпня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа фізична особа підприємець ОСОБА_5 про стягнення матеріального збитку - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів, дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підставах.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції формально послався на загальні зобовязальні норми права та на загальні положення про договір, проте, порушуючи вимоги статей 212214 ЦПК України, не спростував доводів відповідача та не встановив, які саме зобовязання виникли між сторонами, який правочин ними укладено та які права й обовязки випливають з цього договору з огляду на те, що договір між позивачем та ОСОБА_3 не укладався.

Крім того, порушуючи вимоги п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України, районний суд у порядку, передбаченому ст. 32 ЦПК України, не зясував питання про склад осіб, які беруть участь у справі.

Так, із договору оренди транспортного засобу № 8050/16 від 01 січня 2016 року вбачається, що його стороною є фізична особа субєкт підприємницької діяльності ОСОБА_2 та фізична особа субєкт підприємницької діяльності ОСОБА_5, яка, як випливає зі змісту договору, мала певні зобовязання за вимогами позивача, проте як співвідповідач залучена не була, а статус третьої особи і статус відповідача у цивільному процесі є різними за своїми процесуальними правами, обовязками та наслідками їх здійснення.

Колегія суддів вважає, що , що за таких обставин оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову

Керуючись ст.ст.307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 серпня 2017 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа фізична особа підприємець ОСОБА_4 про стягнення матеріального збитку відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: