Справа № 367/4586/16-ц Головуючий у І інстанції Пархоменко О. В.
Провадження № 22-ц/780/2990/17 Доповідач у 2 інстанції Березовенко Р. В.
Категорія 26 17.07.2017
УХВАЛА

Іменем України

17 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді:Березовенко Р.В.,
суддів:Волохова Л.А., Фінагєєва В.О.,
за участю секретаряСпеней І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 23 лютого 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся в червні 2016 року до суду з позовом про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що ОСОБА_5 звернувся до ПАТ КБ "Приватбанк" з метою отримання кредитних послуг, у зв'язку із чим підписав заяву б/н від 02.02.2011 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 25 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 32,4% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та "Тарифами банку", які викладені на банківському сайті складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Позивач вказує, що банк свої зобов'язання за Договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору та у зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 29.02.2016 року має заборгованість - 49 264,29 гривень.

Позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість у розмірі 49 264,29 гривень за кредитним договором б/н від 02.02.2011 року, яка складається із наступного: 22 055,00 гривень - заборгованість за кредитом; 24 387,18 гривень - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; штрафи - 500,0 гривень (фіксована частина), 2 322,11 гривень (процентна складова); судові витрати у розмірі 1 378,0 гривень судового збору.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 23 лютого 2017 року позов публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції через порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що відповідач став клієнтом банку підписавши Заяву № б/н від 02.02.2011 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 25 000, 00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 32,4 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач вважає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві, посилаючись на вимоги ст. 634 ЦК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За статтею 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмові формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України в силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися.

Статтею 526 ЦК передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Судом першої інстанції встановлено, що 02.02.2011 року ОСОБА_5 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідно до якої ознайомившись із умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами Приватбанку він просив надати йому перераховані нижче послуги, а саме "Пенсійна картка", проставивши відповідну відмітку у анкеті-заяві. Крім того, із даної анкети-заяви вбачається, що відповідачем ОСОБА_5 не було виявлено бажання щодо отримання будь-якого кредитного ліміту за платіжною карткою кредитка "Універсальна".

Також, у анкеті-заяві зазначено, що він згоден, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком Договір про надання банківських послуг; він ознайомлений і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Також він зобов'язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку, у даній анкеті-заяві міститься підпис ОСОБА_5

Встановлено, що за договором б/н від 02.02.2011 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом - ОСОБА_5 станом на 29.02.2016 року нарахована заборгованість відповіддачу в розмірі 49 264,29 гривень, яка складається з наступного: 22 055,00 гривен - заборгованість за кредитом; 24 387,18 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг - 500,0 грн. - штраф (фіксована частина), 2 322,11 грн. - штраф (процентна складова).

Наведені обставини підтверджуються копіями анкети-заяви ОСОБА_5 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, копією паспорта відповідача ОСОБА_5, розрахунком заборгованості, іншими матеріалами справи.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції в межах заявлених позовних вимог та оцінюнивши надані докази в їх сукупності, виходив з того, що позивачем в судовому засіданні не було доведено тих обставин, що відповідач ОСОБА_5 звернувся до ПАТ КБ "ПриватБанк" з метою отримання кредитних послуг та між банком і відповідачем був укладений саме кредитний договір, умови якого відповідач не виконує належним чином. З наданої суду копії анкети-заяви вбачається, що у даній заяві відсутнє волевиявленя відповідача (позначка), яка б свідчила про те, що останнім була замовлена послуга банку "платіжна картка "кредитка "Універсальна", за якою відповідач отримав би кредитні кошти у розмірі 25 000,0 гривень та відповідачем ОСОБА_5 взагалі не було зазначено бажаного кредитного ліміту за платіжною карткою кредитка "Універсальна", оскільки з доданої анкети-заяви вбачається, що він звернувся до банку за отримання зовсім інших банківських послуг щодо отримання пенсійної картки. Інших належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог позивачем суду не надано.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується судова колегія, виходячи із наступного.

У відповідності до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі.

У відповідності до п. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Позивач, звертаючись до суду із даним позовом зазначає, що відповідач належним чином не виконує умови кредитного договору, своєчасно не повертає банку кредитні кошти та не сплачує відсотки за користування кредитними коштами в результаті чого виникла заборгованість. При цьому посилається на укладений кредитний договір у вигляді заяви-анкети від 02.02.2011 року.

Однак, як вбачається із копії анкети-заяви, яка надана позивачем, і є підставою для звернення до суду з даним позовом, 02.02.2011 року ОСОБА_5 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідно до якої ознайомившись із умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами Приватбанку він просив надати йому послуги щодо видачі "Пенсійної картки", проставивши відповідну відмітку у анкеті-заяві.

Будь-які інші відмітки про бажання відповідача скористатися іншими послугами банку щодо отримання кредитних коштів дана анкета-заява не містить. Крім того, із даної анкети-заяви вбачається, що відповідачем ОСОБА_5 не було зазначено, також, бажаного кредитного ліміту за платіжною карткою кредитка "Універсальна". Не було надано позивачем, також, доказів отримання відповідачем саме кредитної картки "Універсальна" на підставі заяви-анкети від 02.02.2011 року.

У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Колегія суддів вважає, що місцевий суд, відмовляючи у задоволенні позову на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), обґрунтовано виходив з того, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів (ст. ст. 57, 60 ЦПК України) на підтвердження укладення з відповідачем кредитного договору б/н від 02.02.2011 року.

Також, місцевим судом правильно зазначено, що наявна в матеріалах справи анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк» не може бути доказом укладення спірного кредитного договору б/н від 02.02.2011 року.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що за відсутності кредитного договору від 02.02.2011 року, позовні вимоги про стягнення за ним заборгованості є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач став клієнтом банку саме 02.02.2011 року та отримав кредитну картку з кредитним лімітом 25 000 грн., з огляду на подані позивачем докази є лише припущеннями, на яких відповідно до ст. 60 ЦПК України не може грунтуватися рішення суду, а отже є необґрунтованими, оскільки жодних доказів на підтвердження вказаних обставин суду не надано.

Колегія суддів по суті погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що вони відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на наявних у справі доказах, доводи апеляційної скарги зазначених висновків не спростовують, а відтак вимоги апеляційної скарги задоволені бути не можуть.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 23 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: Л.А. Волохов

В.О. Фінагєєв