Номер провадження: 22-ц/785/4821/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Кравця Ю.І.,

суддів: Журавльова О.Г., Комлевої О.С.

з участю секретаря судового засідання Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 економічного розвитку та торгівлі України про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 економічного розвитку та торгівлі України ОСОБА_4 на заочне рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 07.02.2017 року,

встановила:

04.11.2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що 31.10.2016 року його було звільнено із займаної посади директора Державної бюджетної установи «Одеський регіональний центр з інвестицій та розвитку» за п.1 ст.40 КЗпП України у звязку із ліквідацією установи, при звільненні відповідачем допущено порушення трудового законодавства, позивач не був повідомлений у визначені законом строки про дату звільнення, Державну бюджетну установу «Одеський регіональний центр з інвестицій та розвитку» не ліквідовано, а тому позивач вважав, що міг залишатись на вказаній посаді та отримувати заробітну плату. На підставі викладеного ОСОБА_2 просив суд поновити його на роботі на посаді директора ДБУ «Одеського регіонального центру з інвестицій та розвитку», що належить до сфери управління ОСОБА_3 економічного розвитку та торгівлі України, та з урахуванням уточнених позовних вимог просив суд стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.11.2016 року по 07.02.2017 року в сумі 49 447,28 грн., зобовязати відповідача сплатити обовязкові нарахування на суму заробітної плати у Пенсійний фонд України.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 07.02.2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Поновлено ОСОБА_2 на посаді директора Державної бюджетної установи «Одеський регіональний центр з інвестицій та розвитку». Стягнуто з ОСОБА_3 економічного розвитку і торгівлі України на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.11.2016 року по 07.02.2017 року в сумі 18 590,00 грн. без урахування утримання податків й інших обов'язкових платежів. В частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах платежів за один місяць в розмірі 5720,00 грн. рішення допущено до негайного виконання. Вирішено питання судових витрат.

Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 03.04.2017 року заяву представника ОСОБА_3 економічного розвитку та торгівлі України про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду, представник відповідача ОСОБА_3 економічного розвитку та торгівлі України - ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального та неправильне застосування матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 мотивує тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_2 про майбутнє звільнення не був повідомлений у встановленому законом порядку в строки, визначені ст. 49-2 КЗпП України, оскільки абзацом 7 пункту 5 наказу Мінекономрозвитку від 17.12.2015 року №1690 «Про ліквідацію Державної бюджетної установи «Одеський регіональний центр з інвестицій та розвитку» ОСОБА_2, як голові ліквідаційної комісії, було доручено забезпечити попередження в пятиденний строк працівників Центру про їх наступне вивільнення та проведення його в порядку, установленому законодавством, тобто ОСОБА_2 як працівник центру мав повідомити, в тому числі себе особисто, у встановленому законом порядку та строк, про наступне звільнення. Про виконання вимог наказу Мінекономрозвитку від 17.12.2015 року № 1690 щодо проведення заходів ліквідації Центру ОСОБА_5, як голова ліквідаційної комісії Центру, повідомив Мінекономрозвитку листом від 27.10.2016 року № 1610/42. Отже, при звільненні ОСОБА_2 він вважався попередженим у законодавчо встановлені строки, що не було вставлено судом та призвело до неправильного вирішення справи. Крім того ОСОБА_4 зазначає. що Мінекономрозвитку не могло видати трудову книжку ОСОБА_2, оскільки згідно інструкції вона знаходилася у Центрі та запис про звільнення вносився Центром на підставі наказу Мінекономрозвитку, отже, обовязок щодо ознайомлення ОСОБА_2 із наказом про його звільнення покладено на нього ж, як на голову ліквідаційної комісії. Також представник Мінекономрозвитку вважає помилковим висновок районного суду, що звільнення ОСОБА_2 з посиланням на відомості Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, згідно яких Центр з 25.01.2016 перебуває в стані припинення, оскільки на думку представника зазначені відомості не є доказом, яким підтверджується наявність чи відсутність трудових правовідносин та невнесення відповідного запису до реєстру не є підставою вважати, що ОСОБА_2 перебуває з Центром чи Мінекономрозвитку у трудових правовідносинах. Крім того, підписання ОСОБА_6 звіту про заборгованість за бюджетними коштами після звільнення є ознакою фіктивності даного звіту, а не звільнення. Також ОСОБА_4 вважає, що підстави для заочного розгляду справи були відсутніми, оскільки у матеріалах справи містяться письмові заперечення Мінекономрозвитку, на які судом зроблено посилання у рішенні, та Мінекономрозвитку, надсилаючи дані заперечення, просило провести розгляд справи за відсутності представника ОСОБА_3.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін впливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення районного суду в повній мірі не відповідає.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що з що про майбутнє звільнення позивач не був повідомлений у встановленому законом порядку в строки, визначені ст. 49-2 КзПП України. З відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що на дату розгляду справи, позивач продовжує виконувати обовязки керівника та голови ліквідаційної комісії Державної бюджетної установи «Одеський регіональний центр з інвестицій та розвитку», а тому суд дійшов висновку, що звільнення позивача носило фіктивний характер, є незаконним, у звязку із чим позовні вимоги про поновлення позивача на роботі на посаді директора підлягають задоволенню.

Проте з такими висновками суду погодитись не можна виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до наказу № 1690 від 17.12.2015 року розпочато ліквідацію Державної бюджетної установи «Одеський регіональний центр з інвестицій та розвитку», головою ліквідаційної комісії призначено директора Центру ОСОБА_2, доручено йому проведення комплексу заходів з ліквідації установи, що підтверджується копією вказаного наказу (а.с. 5-7)

31.10.2016 року позивача було звільнено із займаної посади директора Державної бюджетної установи «Одеський регіональний центр з інвестицій та розвитку» за п.1 ст.40 КЗпП України, у звязку із ліквідацією установи, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.36) та копією наказу від 27.10.2016 року №144-п (а.с.37).

З відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що на дату розгляду справу, Державна бюджетна установа «Одеський регіональний центр з інвестицій та розвитку» з 25.01.2016 року перебуває в стані припинення, керівником та головою комісії з припинення зазначено позивача (а.с.38-40), з копії звіту про заборгованість за бюджетними коштами на 01/12/2016 року, дата підписання звіту 05.12.2016 року, вбачається, що позивач продовжує виконувати обовязки керівника та голови ліквідаційної комісії Державної бюджетної установи «Одеський регіональний центр з інвестицій та розвитку» (а.с. 42-44).

Колегією суддів встановлено, що пунктом 5 наказу Мінекономрозвитку від 17.12.2015 року №1690 «Про ліквідацію Державної бюджетної установи «Одеський регіональний центр з інвестицій та розвитку» (а.с.5,6), ОСОБА_2, як голові ліквідаційної комісії, було доручено забезпечити попередження в пятиденний строк працівників Центру про їх наступне вивільнення та проведення його в порядку, установленому законодавством. А також подання державному реєстратору документів, передбачених статтею 36 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» для проведення державної реєстрації припинення Центру.

Про виконання вимог наказу Мінекономрозвитку від 17.12.2015 року № 1690 щодо проведення заходів ліквідації Центру ОСОБА_5, як голова ліквідаційної комісії Центру, повідомив Мінекономрозвитку листом від 27.10.2016 року № 1610/42 (а.с.74).

Таким чином колегія дійшла висновку, що позивач відповідно до наказу Мінекономрозвитку від 17.12.2015 року №1690 «Про ліквідацію Державної бюджетної установи «Одеський регіональний центр з інвестицій та розвитку», як директор та голова ліквідаційної комісії Центру, зобовязаний був повідомити працівників центру, у тому числі себе, у встановленому законом порядку та строк, про наступне звільнення.

Крім того, саме позивач повинен був вжити заходів щодо відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, щодо ліквідації Державної бюджетної установи «Одеський регіональний центр з інвестицій та розвитку».

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що підставою подачі позову стало недостатність стажу для отримання пенсії.

Отже, підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, про відсутність порушення трудових прав з боку відповідача, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, зроблені з порушення норм матеріального та процесуального права, у звязку з чим на підставі п.п.1, 3, 4 ст.309 ЦПК України, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 309, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 економічного розвитку та торгівлі України ОСОБА_4 задовольнити.

Заочне рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 07.02.2017 року скасувати та ухвалити нове.

У задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 економічного розвитку та торгівлі України про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене у касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: О.С.Комлева

ОСОБА_7