Номер провадження: 22-ц/785/6767/17
Номер справи місцевого суду: 522/403/17
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л. М.
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Калараш А.А., Заїкіна А.П.

при секретарі Гарбуз В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Главбуд Плюс» на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 09 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Главбуд Плюс» про стягнення коштів,-

встановила:

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення коштів у розмірі 1 478 505,54 гривень (а. с. 1-3).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 09 червня 2017 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено, накладено арешт на нежитлове приміщення, загальною площею 3807,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в межах суми 1 478 505,54 гривень (а. с. 119-120).

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити ОСОБА_2 у задоволенні клопотання про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права (а. с. 35-37).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ТОВ «Главбуд Плюс» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В порядку ст. 152 ЦПК України, способом забезпечення позову, зокрема може бути накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб (п. 1 ч. 1).

Забезпечення позову є цивільно-процесуальним заходом, що вживається судом та направлений на охорону матеріально-правових інтересів позивача, що гарантують за його позовом реальне виконання судового рішення. Він застосовується лише до позовів про визнання і про присудження.

Керуючись нормами процесуального законодавства та враховуючи роз'яснення Верховного Суду України які наведенні у Постанові Пленуму «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» за № 9 від 22 грудня 2006 року, суди при вирішенні питання про забезпечення позову мають здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ТОВ «Главбуд Плюс» про стягнення коштів у розмірі 1 478 505,54 гривень.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову про накладення арешту на нежитлове приміщення, загальною площею 3807,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в межах суми 1 478 505,54 гривень, суд першої інстанції виходив із того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції повністю погодитись не можна.

За правилами ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги відповідність обраного заходу забезпечення заявленим позовних вимогам, при цьому враховувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені застосуванням відповідних заходів.

При вирішенні питання щодо забезпечення позову, суд першої інстанції не дослідив чи належить спірне майно, на яке позивач просить накласти арешт, відповідачу та не звернув увагу на відсутність актуальної оцінки спірного приміщення, що унеможливлює перевірку дотримання принципу співмірності.

Крім того, судова колегія вважає некоректним формулювання про арешт нерухомого майна в межах ціни позову, оскільки при виконання такої ухвали заборона відчужена накладається на все майно, без урахування його дійсної вартості, а наявність певного застереженням жодним чином не впливає на суть заборони.

Мета застосування заходів забезпечення позову полягає в захисті інтересів учасника процесу, а не в позбавленні (порушенні) прав інших осіб (стягувача), зокрема, права на забезпечення грошового зобов'язання.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

За таких обставин, ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 09 червня 2017 року підлягає скасуванню, питання про забезпечення позову направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 307, п. 3 ч. 1 ст. 312, 314, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Главбуд Плюс» - задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 09 червня 2017 року - скасувати, питання про забезпечення позову передати до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Погорєлова С.О.

Судді Заїкін А.П.

Калараш А.А.