Справа № 359/2055/17 Головуючий у І інстанції Вознюк С. М.
Провадження № 22-ц/780/3393/17 Доповідач у 2 інстанції Мережко М. В.
Категорія 58 17.07.2017
УХВАЛА

Іменем України

17 липня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Мережко М.В.,

суддів: Кулішенка Ю.М., Суханової Є.М.,

секретар: Бобко О.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Бориспільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Бориспільського районного суду Київської області від 13 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Бориспільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Київській області про стягнення суми заборгованості пенсії.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,

встановила:

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що він є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії та інвалідом 2-ї групи з 30 листопада 2010 р.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 червня 2011 року у адміністративній справі №2-а1197/11, яка набула законної сили, зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у м. Бориспіль Київської області виконати вимоги ч. 4 ст. 54 та ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та, починаючи з 01 листопада 2010 року, здійснити нарахування та виплату йому державної пенсії - у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, щомісячної додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю - у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком, яка за правилами ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначається розміром прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням проведених раніше витрат.

На виконання вказаної постанови Бориспільське об'єднане УПФУ у Київській області, починаючи з 01 листопада 2010 року і по 22 липня 2011 року, здійснило ОСОБА_2 нарахування доплати до пенсії за рішенням суду, на загальну суму 39 268,93 гривні. Однак, відповідач до моменту подання позову суду, не здійснив виплату нарахованої доплати до пенсії.

На підставі викладеного ОСОБА_2 просив суд стягнути з Бориспільсього об'єднаного УПФУ у Київській області 39 268, 93 грн. нарахованої, але невиплаченої пенсійної виплати, а також інфляційні збитки в розмірі 858,22 грн.

Рішенням Бориспільського районного суду Київської області від 13 квітня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з Бориспільського об'єднаного УПФУ у Київській області на користь ОСОБА_2 нараховану, але невиплачену пенсійну виплату в сумі 39 268 грн. 93 коп. та інфляційні збитки в сумі 858 грн. 22 коп.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Бориспільське об'єднане УПФУ у Київській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить рішення Бориспільського районного суду Київської області від 13 квітня 2017 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що позивач є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії та інвалідом 2-ї групи з 30 листопада 2010 року і довічно (а.с.12, 13).

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 червня 2011 року було задоволено вимоги ОСОБА_2, визнано неправомірними дії відповідача щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 як інваліду ІІ групи внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, пенсії та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю у розмірах, які не відповідають положенням ч.4 ст. 54 та ст. 50, ст.67 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та зобов'язано відповідача здійснити перерахунок та виплачувати ОСОБА_2 починаючи з 01 листопада 2010 року державну пенсію у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, щомісячної додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком, яка за правилами ч.1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначається розміром прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням проведених раніше виплат (а.с.6).

На підставі вказаної постанови Бориспільським міськрайонним судом 20 червня 2011 року було видано виконавчий лист (а.с.7).

06 грудня 2012 року за цим виконавчим документом головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області було відкрито виконавче провадження № 35518742 (а.с.8).

Згідно даних інформаційного запиту, виконавчі дії по ВП № 35518742 закінчені 27 лютого 2013 року на підставі п.11 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження», у зв'язку з фактично повним виконанням рішення (а.с.9).

Відповідно до повідомлення Бориспільського об'єднаного УПФУ Київської області № 2163/04 від 16 лютого 2017 року, останнє здійснило позивачу перерахунок державної пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком за період з 01 листопада 2010 року по 22 липня 2011 року в сумі 39 268,93 грн. Відповідно до Бюджетного кодексу України Управління Пенсійного фонду України мають статус одержувачів коштів, у зв'язку з чим видатки обмежені розміром одержаних коштів. З 1 вересня 2011 року по сьогоднішній день коштів для фінансування доплат за рішенням суду не надходило. Виплата доплати згідно рішення суду буде проведена при наявності фінансового ресурсу бюджету ПФУ (а.с.5).

Згідно з положеннями ст.15 ЦПК України, ст.17, ч.2 ст.21 КАСУ щодо розмежування підсудності справ, та роз'яснень Вищого адміністративного суду, Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних прав від 10 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду № 8 від 20 травня 2013 року «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів», позов про стягнення заборгованості по нарахованій та невиплаченій пенсії має розглядатись в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 6 Конституції України органи виконавчої влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до Законів України.

Пенсійний фонд України діє відповідно до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 06 квітня 2011 року за № 384/2011, згідно з п.п.9 п.5 якого, Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань організовує забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством.

Згідно зі ст.124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 107 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов'язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом.

За правилами ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У ч.3 ст.61 ЦПК України вказано, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до п. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Відсутність бюджетного фінансування на виплату коштів, як на причину невиконання покладених на державу зобов'язань, не можна брати до уваги, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Така позиція узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні від 08 листопада 2005 року в справі «Кечко проти України» зазначив, що держава самостійно визначає, які надбавки виплачувати своїм працівникам з бюджету. Держава може вводити, припиняти або закінчувати виплату цих надбавок. Проте, якщо правове положення, що діє, передбачає виплату певних надбавок, і дотримані всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти в цих виплатах, поки відповідне положення є таким, що діє (п. 23). При цьому Європейський Суд з прав людини не прийняв аргумент уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність засобів як на причину невиконання своїх зобов'язань (п. 26).

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди при розгляді справ застосовують практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Виплату нарахованих пенсій в сумі 39 268,93 грн. відповідач позивачу не здійснив через відсутність фінансування на зазначені цілі з Державного бюджету України.

Разом з тим, відсутність бюджетного фінансування не може бути підставою невиконання відповідним суб'єктом владних повноважень покладених на нього обов'язків.

Крім того, невиконання рішення суду через відсутність коштів у боржника суперечить, як законодавству України, так і міжнародному праву.

Так, ч. 5 ст. 124 Конституції України прямо передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Півень проти України» від 29 червня 2004 року визначено, що невиконання рішення суду не має жодної законної підстави, відсутність бюджетних коштів не може бути такою підставою.

Відповідач в порушення вимог зобов'язального права в односторонньому порядку ухиляється від виконання своїх зобов'язань, що суперечить вимогам ст. ст. 509, 526-527 ЦК України.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема пенсії.

Згідно зі ст. 3 вказаного закону, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується дохід, до уваги не береться).

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_3. у повному обсязі. Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства. Твердження апелянта щодо неправомірного стягнення судом першої інстанції судового збору з відповідача спростовується безпосередньо резолютивною частиною оскаржуваного рішення, де передбачена компенсація судових витрат з а рахунок держави.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не є підставою для скасування рішення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в порядку ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає ,що рішення суду є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу Бориспільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Київській області відхилити.

Рішення Бориспільського районного суду Київської області від 13 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий М.В. Мережко

Судді Ю.М. Кулішенко

Є.М. Суханова