Категорія 30 Доповідач Рибчинський В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого судді Рибчинського В.П.,

суддів Голоти Л.О., Кучевського П.В.,

за участі секретаря Топольської В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 червня 2017 року за позовом Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради до ОСОБА_2 про стягнення надмірно виплачених коштів,-

встановила:

14 грудня 2016 року до Вінницького міського суду Вінницької області звернувся Департамент соціальної політики Вінницької міської ради з позовом до ОСОБА_2 про стягнення надмірно виплачених коштів.

В обґрунтування позовних вимог послався на те, що ОСОБА_2 двічі зверталась до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради з заявами про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї, а саме 15.07.2015 року та 06.01.2016 року. До заяв додавала декларацію про доходи та майно осіб, які входять до складу сімї, в яких зазначала про відсутність зареєстрованих у встановленому законом порядку автомобілів у членів її сімї. На підставі поданих заяв та документів, ОСОБА_2 рішеннями управління соціального захисту населення (Лівобережне) від 20.08.2015 року та від 20.01.2016 року призначалась державна соціальна допомога як малозабезпеченій сімї, розмір якої в період 07.2015 року по 06.2016 року склав 27548,88 грн., яку Департамент соціальної політики Вінницької міської ради рахує як переплату, оскільки згідно з інформацією Територіального сервісного центру 0541 Регіонального сервісного центру у Вінницькій області МВС України від 28.03.2016 року встановлено, що у володінні члена сімї, а саме чоловіка - ОСОБА_3 є автомобілі УАЗ 33031, 1986 року випуску, та УАЗ 469, 1986 року випуску, наявність яких не було задекларовано під час надання документів для оформлення зазначеного виду допомоги.

31.08.2016 року Департаментом соціальної політики Вінницької міської ради було направлено ОСОБА_2 лист повідомлення щодо стягнення коштів державної допомоги виплаченої надміру, однак обовязку з повернення переплачених коштів в розмірі 27548,88 грн. ОСОБА_2 не виконано. Посилаючись на ст. 4 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сімям», п. 28 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сімям» № 250 від 24.02.2003 року, ст. 400 ЦПК, Департамент соціальної політики Вінницької міської ради ставить вимогу про стягнення з ОСОБА_2 переплачених коштів державної соціальної допомоги в розмірі 27548,88 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07 червня 2017 року відмовлено Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради у стягненні з ОСОБА_2 надмірно виплачених коштів.

Не погоджуючись із даним рішенням Департамент соціальної політики Вінницької міської ради подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції не вірно було застосовано норми матеріального права.

В апеляційній скарзі вказує на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що відповідно до чинного законодавства, наявність у власності чи у володінні малозабезпеченої сімї більше одного автомобіля є підставою для відмови у призначенні соціальної допомоги.

У разі, коли в малозабезпеченій багатодітній сімї виховується троє або більше дітей, соціальна допомога може бути призначена сімї, в якої є більше одного автомобіля, однак за умови, коли не були такі обставини приховані.

Тому, просить суд скасувати рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 червня 2017 року та прийняти нове, яким позовні вимоги Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про стягнення з ОСОБА_2 переплати коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченим сімям в сумі 27548.88 грн. задовольнити.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Згідно зі статтею 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду відповідно до положень частини 1 статті 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що оскаржуване рішення не відповідає зазначеним вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 15.07.2015 року та 06.01.2016 року зверталась до позивача із заявами про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї (а. с. 92,106). До заяв надавались декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги. (а.с. 93, 107). Членами сімї у поданих деклараціях зазначено ОСОБА_3 чоловік заявниці, ОСОБА_4 син заявниці, ОСОБА_5 син заявниці, ОСОБА_6 дочка заявниці. Діти заявниці є неповнолітніми (а.с. 114 116).

При цьому, в розділі IV декларації відповідач зазначала про відсутність транспортних засобів, які зареєстровані в установленому порядку та перебувають у власності або володінні членів сімї (а.с. 93, 107). На підставі поданих заяв та документів відповідними рішеннями, а саме: від 20 серпня 2015 року відповідачці призначено соціальну допомогу на період з 01 липня 2015 року по 31.12.2015 року включно, від 20 січня 2016 року - призначено соціальну допомогу на період з 01 січня 2016 року по 30 червня 2016 року включно (а.с. 90,104). В цілому відповідачу виплачено 27548,88 грн. (а.с. 20).

31 серпня 2016 року Управлінням соціального захисту населення (Лівобережне) було направлено лист-повідомлення відповідачу про стягнення коштів державної допомоги виплаченої надміру та обовязку повернути переплачені кошти в сумі 27548, 88 грн. строком до 01.10.2016 року.

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що в діях ОСОБА_2 відсутній факт навмисного подання відповідачем недостовірних даних про відсутність у її чоловіка - ОСОБА_3 зареєстрованих у законному порядку транспортних засобів, так як відповідачу не було відомо про вказаний факт, оскільки автомобілі УАЗ 33031, випуску 1986 року, реєстраційний номер АВ 6838АЕ та УАЗ 469, випуску 1986 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 ніколи не перебували у фактичному та реальному володінні сімї відповідача, вони були передані за відповідними нотаріально посвідченими довіреностями від 12.10.2009 року та від 15.09.2010 року у володіння, користування та розпорядження третім особам.

Проте, з такими висновками суду погодитись не можна, оскільки вони не відповідають дійсним обставинам справи та суперечать нормам матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Положеннями ст. 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сімям» передбачено, що державна соціальна допомога не призначається у випадках, коли у власності чи володінні малозабезпеченої сімї є більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму).

За правилами ч. 4 ст. 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сімям» та п. 28 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сімям, якщо сімєю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи праці та соціального захисту населення припиняють виплату допомоги, визначають обсяг надміру виплачених коштів, встановлюють строки їх повернення, про що повідомляють уповноваженого представника малозабезпеченої сімї, а у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки, вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку.

В порушення наведених вище норм, судом першої інстанції не було взято до уваги те, що на момент звернення ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення (Лівобережне) відповідачем було подано недостовірні відомості щодо наявних у її чоловіка ОСОБА_3 у власності автомобілів, що в розумінні вимог п. 5 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сімям є підставою для відмови у призначенні соціальної допомоги та згідно п. 28 вказаного Порядку для стягнення надмірно виплаченої допомоги.

Висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 не було відомо про наявні у її чоловіка транспортні засоби не ґрунтуються на положеннях закону, оскільки незнання закону чи неправильне його тлумачення однією зі сторін не звільняє особу від юридичної відповідальності, а отже не може слугувати підставою для відмови в задоволенні позовних вимог в силу приписів ст. 68 Конституції України.

Посилання суду першої інстанції на те, що позивачем не доведено факт подання відповідачем недостовірної інформації щодо автомобілів, спростовується матеріалами справи, оскільки в декларації про доходи , копія якої міститься на аркуші 4, відповідач власноручно зазначила про відсутність у її власності транспортних засобів. Наведений доказ підтверджує факт приховання відповідачем відомостей щодо доходів чи майнового стану сім'ї.

З матеріалів справи встановлено, що згідно копії нотаріально посвідченої довіреності від 12.10.2009 року ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_7, ОСОБА_8, та ОСОБА_9 розпоряджатись від його імені автотранспортним засобом марки УАЗ 33031, випуску 1986 року, реєстраційний номер АВ 6838АЕ (а.с. 54).

Згідно копії нотаріально посвідченої довіреності від 15.09.2010 року ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_10 та ОСОБА_11 розпоряджатись від його імені автотранспортним засобом марки УАЗ 469, випуску 1986 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 55).

Факт передання в користування та розпорядження автомобілів іншій особі на підставі довіреностей, на що посилається суд першої інстанції, не свідчить про перехід права власності на цей автомобіль від довірителя до повіреного, оскільки правочин щодо представництва, яким фактично є довіреність, не має своїм предметом перехід права власності на майно.

Видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала.

Вказаний висновок узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 16 грудня 2015 року в справі № 6-688цс15.

Враховуючи зазначені обставини, висновок суду про відмову в позові щодо повернення отриманої державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям у зв'язку з відсутністю факту наявності умисних дій ОСОБА_2 спрямованих на навмисне подання недостовірних відомостей чи приховування відомостей, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на соціальну допомогу та визначення її розміру, є такими, що протирічать встановленим обставинам і вимогам норм матеріального права.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Виходячи з викладеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими та заслуговують на увагу, у зв'язку з чим оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

В той же час, судова колегія вважає, що позов не може бути задоволений виходячи з наступного.

Відповідно до абзацу другого статті 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» (далі - Закон N1768-III) соціальна допомога малозабезпеченим сім'ям - це щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім'ям у грошовій формі в розмірі, який залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім'ї.

За частинами першою, другою, п'ятою, шостою, сьомою та десятою статті 4 цього ж Закону для надання соціальної допомоги подається заява уповноваженим представником сім'ї до місцевої державної адміністрації або до виконавчого комітету сільської, селищної ради. Виконавчий комітет сільської, селищної ради передає заяву про надання соціальної допомоги до місцевої державної адміністрації.

У заяві дається згода сім'ї на збір інформації про неї, про її власність, доходи та майно, що необхідна для мети цього Закону.

Місцеві державні адміністрації для мети цього Закону мають право користуватися всіма офіційними джерелами інформації, в тому числі й інформацією органів доходів і зборів.

Соціальна допомога призначається з місяця звернення, якщо протягом місяця подано всі необхідні документи.

Рішення про призначення соціальної допомоги чи про відмову в її наданні приймається місцевою державною адміністрацією протягом десяти календарних днів і наступного після його прийняття дня надсилається уповноваженому представнику малозабезпеченої сім'ї.

Порядок призначення та виплати соціальної допомоги встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 2, 3 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 року №250 (далі - Порядок), соціальна допомога призначається і виплачується у грошовій формі малозабезпеченим сім'ям, які постійно проживають на території України, мають середньомісячний сукупний дохід, нижчий від прожиткового мінімуму для сім'ї.

Призначення і виплата соціальної допомоги здійснюється управліннями праці та соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, структурними підрозділами з питань праці та соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад (далі - органи праці та соціального захисту населення) за місцем реєстрації уповноваженого представника малозабезпеченої сім'ї.

За пунктом 6 Порядку для призначення соціальної допомоги уповноважений представник сім'ї подає органу праці та соціального захисту населення, зокрема, декларацію про доходи та майно (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім'ї).

Відповідно до частини першої статті 7 Закону N 1768-III державна соціальна допомога не призначається, зменшується її розмір або припиняється виплата у випадках, коли, зокрема, з'ясовано, що малозабезпечена сім'я має додаткові джерела для існування; у власності чи володінні малозабезпеченої сім'ї є друга квартира (будинок) за умови, що загальна площа житла перевищує 21 кв. м на одного члена сім'ї та додатково 10,5 кв. м на сім'ю, чи більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму).

Згідно з частиною другою цієї норми Закону за наявності обставин, передбачених у частині першій цієї статті, соціальна допомога може бути призначена місцевою державною адміністрацією на підставі рішень районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій та виконавчих комітетів міських і районних у містах (у разі їх створення) рад у разі, якщо, зокрема, у малозабезпеченій багатодітній сім'ї виховуються троє або більше дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах I - IV рівнів акредитації, але не довше ніж до досягнення ними 23 років).

Відповідно до частини четвертої статті 7 Закону N 1768-III, якщо сім'єю навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на соціальну допомогу та на визначення її розміру, виплата призначеної соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення.

Відповідно до пункту 11 Порядку для призначення соціальної допомоги сім'ям, в яких є діти, що навчаються у вечірній школі з денною формою навчання, у вищому навчальному закладі або є слухачами курсів на контрактній основі, обстеження матеріально-побутових умов сім'ї обов'язкове.

Згідно з абзацом другим пункту 25 Порядку виплата раніше призначеної соціальної допомоги припиняється, якщо сім'єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинули на встановлення права на соціальну допомогу і визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, - з місяця, в якому виявлено порушення.

З аналізу наведених норм права вбачається, що припинення виплати та повернення виплаченої соціальної допомоги з підстави, передбаченої абзацом четвертим частини першої статті 7 Закону N 1768-III, можливе за наявності таких обов'язкових умов:

-малозабезпечена сім'я має додаткові джерела для існування;

-у власності чи володінні малозабезпеченої сім'ї є більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму);

-відсутність обставин, передбачених частиною другою статті 7 цього Закону;

-необхідність дотримання процедури прийняття рішення місцевою державною адміністрацією про призначення соціальної допомоги у разі, коли є обставини та умови, передбачені частинами першою та другою статті 7 Закону N 1768-III;

-відсутність ознак (обставин) навмисного подання недостовірних відомостей чи приховання відомостей, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру. Виплата призначеної державної соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення.

З матеріалів справи вбачається, що в деклараціях про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги від 15.07.2015 року та 06.01.2016 року ОСОБА_12 зазначала, що в сім'ї виховується трьоє неповнолітніх дітей віком до 18 років.

У деклараціях про доходи ОСОБА_12 повідомила також, що у власності чи володінні її сім'ї відсутні транспортні засоби.

За повідомленням Територіального сервісного центру № 0541 Регіонального сервісного центру у Вінницькій області МВС України від 28.03.2016 року № 31/22526 встановлено, що за чоловіком відповідача ОСОБА_3 станом на час призначення допомоги зареєстровано два автомобілі, а саме УАЗ 33031, 1986 р.в., та УАЗ 469, 1986 року випуску, реєстрація яких за ОСОБА_3 проведена 05.04.2006 року та 18.04.2007 року відповідно, та наявність яких не було задекларовано відповідачем під час надання документів для призначення соціальної допомоги. (а.с. 61, 63, 64).

У розумінні абзацу четвертого частини першої статті 7 Закону N 1768-III припинення виплати соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї та/або повернення (стягнення) її, у випадку, коли малозабезпечена сім'я має додаткові джерела для існування або у власності чи володінні малозабезпеченої сім'ї є більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму), можливі тоді, коли відсутні відомості про те, що в малозабезпеченій багатодітній сім'ї виховуються троє або більше дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах I - IV рівнів акредитації, але не довше ніж до досягнення ними 23 років), або обставини навмисного подання недостовірних відомостей чи приховання відомостей, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на соціальну допомогу, тобто коли відсутні обставини, передбачені частиною другою та/або частиною четвертою цієї статті.

Сімя ОСОБА_3 виховує трьох неповнолітніх дітей, тому повернення (стягнення) наданої соціальної допомоги за таких умов може застосовуватися, коли місцева державна адміністрація на підставі рішень районних, районних у містах державних адміністрацій та виконавчих комітетів міських і районних у містах рад за результатами обстеження матеріально-побутових умов сім'ї та зібраної інформації про сім'ю, її власність, доходи, майно прийме рішення про відмову в наданні соціальної допомоги.

Судова колегія враховує, що в матеріалах справи відсутнє рішення саме про відмову в наданні соціальної допомоги ОСОБА_2 в розумінні частини 2 статті 7 Закону N 1768-III і таке рішення не було надано представником позивача під час апеляційного розгляду.

Таким чином, правових підстав для задоволення позову судова колегія не вбачає.

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову саме з наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради Вінницької області - задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 червня 2017 року у даній справі скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради Вінницької області до ОСОБА_2 про стягнення надміру виплачених коштів - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_13

Судді /підпис/ ОСОБА_14

/підпис/ ОСОБА_15

Згідно з оригіналом. ОСОБА_13