Справа № 502/892/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2017 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Балана М.В.,

секретар судового засідання Урсул Г.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кілія справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2, ОСОБА_3, Трудівської сільської ради Кілійського району Одеської області

про

встановлення факту родинних відносин, встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 29.05.2017 року звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Трудівської сільської ради Кілійського району Одеської області, а 19.06.2017 року надала уточнену позовну заяву, відповідно до якої просить встановити факт родинних відносин між ОСОБА_4, померлою 20.04.2016 року, та ОСОБА_1, встановивши, що позивач є донькою ОСОБА_4; встановити факт належності ОСОБА_4, померлій 20.04.2016 року, державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 090806 від 05.01.2001 року, виданого на імя « Максименко Ганни Хрисанівни»; визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 4,9 га, розташовану на території Трудівської сільської ради Кілійського району Одеської області в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4.

З позовної заяви та уточненої позовної заяви вбачається, що 20.04.2016 року померла мати позивача ОСОБА_4. Після смерті матері ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса з приводу оформлення спадщини. Нотаріусу позивач надала всі необхідні документи, а саме: свідоцтво про смерть, свідоцтво про народження, свідоцтво про одруження, державний акт на право приватної власності на землю серії І-ОД № 090806 від 05.01.2001 року, тощо. Після вивчення наданих документів нотаріус пояснив, що в наданих документах наявні розбіжності в написанні по батькові спадкодавця, а саме в свідоцтві про народження позивача по батькові її матері вказано «Христинівна» замість правильного «»Хрисанорівна», як зазначено в свідоцтві про смерть спадкодавця. Крім того, в державному акті на право приватної власності на землю серії І-ОД № 090806 від 05.01.2001 року по батькові спадкодавця також помилково зазначено «Хрисанівна» замість правильного «Хрисанорівна». Зазначені розбіжності в написанні по батькові спадкодавця позбавляють позивача можливості оформити право власності на спадкове майно, а саме земельну ділянку, після смерті її матері ОСОБА_4.

Крім позивача спадкоємцями після її матері є її сестри: ОСОБА_3, ОСОБА_2. Однак вони подали заяви про відмову від спадщини після смерті матері.

Позивач в судове засідання не з`явилась, однак від неї на адресу суду надійшла заява про те, що вона позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить справу розглядати за її відсутності.

Відповідачі, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справ, в судове засідання не з`явились, від них на адресу суду надійшли заяви, відповідно до яких вони просять провести судове засідання за їх відсутності, а також зазначають, що позовні вимоги визнають в повному обсязі.

На підставі письмових заяв позивача та відповідачів суд ухвалює рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою, в порядку передбаченому ст.ст. 169,197 ЦПК України.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як зазначено у ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу у межах заявлених вимог, суд достовірно встановив такі факти та відповідні їм правовідносини:

З державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 090806, виданого 05.01.2001 року на підставі рішення XIV сесії XXIII скликання Трудівської сільської ради Кілійського району Одеської області № 75 від 22.07.2000 року, вбачається, що «Максименко Ганні Хрисанівні» передано на праві приватної власності земельну ділянку площею 4,90 гектарів, розташовану на території Трудівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського господарства.

20.04.2016 року померла ОСОБА_4, про що 28.04.2016 року складено відповідний актовий запис № 291, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 455766, виданого 28.04.2016 року Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Згідно довідки № 938 від 10.11.2016 року, виданої Трудівською сільською радою Кілійського району Одеської області, державний акт на право приватної власності на землю серії І-ОД № 090806 від 05.01.2001 року був виданий ОСОБА_4. Сільська рада не має можливості виправити помилку в зазначеному державному акті.

Отже, судом встановлено, що в державному акті на право приватної власності на землю серії І-ОД № 090806, виданого 05.01.2001 року на підставі рішення XIV сесії XXIII скликання Трудівської сільської ради Кілійського району Одеської області № 75 від 22.07.2000 року, було допущено помилку в написанні по батькові власника, а саме: замість «Хрисанорівні» вказано неправильно «Хрисанівні».

У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

В п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, справи про встановлення фактів, від яких залежить вини0кнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення.

У звязку з набранням чинності з 01.01.2013 року Закону України «Про Державний земельний кадастр», постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051 «про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» та відповідно до ст. 126 Земельного Кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме органом державної реєстрації прав.

Тому, з 01.01.2013 року органи Держгеокадастру позбавлені повноважень щодо реєстрації прав власності та користування земельною ділянкою.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності і видається, зокрема, фізичним чи юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування.

На підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 9 вересня 2013 року № 537 втратила чинність Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, якою було врегульовано, серед іншого, питання видачі нового державного акта взамін зіпсованого.

Оскільки позивач позбавлена можливості в позасудовому порядку виправити допущену помилку, суд вважає за можливе встановити факт належності ОСОБА_4, померлій 20.04.2016 року, державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 090806 від 05.01.2001 року, виданого на імя «Максименко Ганни Хрисанівни».

09.07.1929 року народилась ОСОБА_5, батьками якої записані ОСОБА_6 та ОСОБА_7, про що 14.07.1929 року складено відповідний актовий запис № 26, що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії ІІ-ЖД № 426179 від 12.09.1978 року.

З копії актового запису про шлюб № 8 від 1953 року вбачається, що Виконавчим комітетом Трудівської сільської ради було зареєстровано шлюбу між ОСОБА_8 та ОСОБА_9, прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_8.

15.03.1954 року в шлюбі народилась ОСОБА_10, батьками якої записані ОСОБА_8 та ОСОБА_11, про що 24.03.1954 року складено відповідний актовий запис № 8, що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії ЯД № 757298 від 24.03.1954 року.

22.10.1972 року Трудівським сільським бюро ЗАГС було зареєстровано шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_12, прізвище дружини після укладення шлюбу ОСОБА_12, про що 22.10.1972 року складено відповідний актовий запис № 7, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії І-АБ № 282991 від 22.10.1972 року.

Згідно довідки № 937 від 10.11.2016 року, виданої Трудівською сільською радою Кілійського району Одеської області, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, померла 20.04.2016 року, проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, та мала трьох дітей: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Оскільки позивач, як донька померлої ОСОБА_4, відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України належить до першої черги спадкоємців за законом, встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 необхідне останній для прийняття спадщини після смерті матері.

Дослідивши надані докази, суд вважає можливим встановити факт родинних відносин, а саме що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_4, померлої 20.04.2016 року.

Судом встановлено, що позивач як спадкоємець першої черги після смерті ОСОБА_4 зверталась до нотаріуса для оформлення спадщини після смерті матері. Однак їй було відмовлено в оформленні спадщини у звязку з ненаданням документів, що підтверджують родинні відносини заявника із спадкодавцем.

Згідно довідки № 957 від 17.11.2016 року, виданої Трудівською сільською радою Кілійського району Одеської області, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 20.04.2016 року, проживала та була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1978 року до дня смерті. За вказаною адресою разом з ОСОБА_4 проживали: донька ОСОБА_1, онук ОСОБА_13, онука ОСОБА_14.

Судом встановлено, що окрім ОСОБА_1, спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 є інші її доньки: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, 18.07.1960 року. Однак останніми були подані заяви про відмову від спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_4, померлої 20.04.2016 року.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

В ч. 1-2 ст. 1220 ЦК України зазначено, що Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

З ч. 1 ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

У відповідності до ч. , ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

З інформаційної довідки зі спадкового реєстру № 48189862 від 23.06.2017 року, наданої приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу ОСОБА_15, вбачається, що після смерті ОСОБА_4, померлої 20.04.2016 року, спадкова справа не заводилась.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 331 ЦК України, право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації і виникає з моменту такої.

На підставі зазначеного суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 4,9 га, розташовану на території Трудівської сільської ради Кілійського району Одеської області в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4.

Керуючись ст.ст.16, 182, 256, 316, 328, 392, 1216, 1222, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 10,11, 60, 213, 214, 215 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Встановити факт належності ОСОБА_4, померлій 20.04.2016 року, державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 090806 від 05.01.2001 року, виданого на підставі рішення XIV сесії XXIII скликання Трудівської сільської ради Кілійського району Одеської області № 75 від 22.07.2000 року на імя «Максименко Ганни Хрисанівни».

Встановити факт родинних відносин, а саме що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, є донькою ОСОБА_4, померлої 20.04.2016 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 4,90 га, розташовану на території Трудівської сільської ради Кілійського району Одеської області в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, померлої 20.04.2016 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_16