Справа № 308/2827/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2017 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Фазикош О.В., за участю секретаря Рабош А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Ужгород, цивільну справу за позовною заявою представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради, третя особа приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу Закарпатської області ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернулась до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до ОСОБА_3 сільської ради, третя особа приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу Закарпатської області ОСОБА_4, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

Позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1, народився 11.04.1963 р., що підтверджується свідоцтвом серії ІV-УР №1316727 про народження, виданим сільською радою с. Галоч від 20.04.1963 р., актовий запис №7 від 20.04.1963 року. Батьками Позивача відповідно до вказаного свідоцтва були батько - ОСОБА_6 та мати - ОСОБА_7. 06 липня 2015 року мати Позивача померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ФМ №192576 від 07 липня 2015 року, актовий запис №14 від 07.07.2015 р. Згідно заповіту померлої, посвідченого 15 лютого 2001року за реєстровим номером №1, секретарем Галицької сільської ради, все майно спадкодавця підлягає поділу порівну між Позивачем ОСОБА_1 та його сестрою - ОСОБА_5.

Спадкодавець на момент смерті володіла житловим будинком № 59, що знаходиться за адресою: вулиця Головна село Палло Ужгородського району Закарпатської області, що підтверджується Технічним паспортом на вказаний житловий будинок, виготовлений Ужгородським районним комунальним підприємством технічної інвентаризації та реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна 25.12.2015 р., а також довідкою Ужгородського районного комунального підприємства технічної інвентаризації та реєстрації права власності №357/01-14 від 28.12.2015 року.

На день смерті спадкодавця ОСОБА_7, за вказаною адресою зареєстровані та проживаючі були відсутні, що підтверджується довідкою №676/02-13, виданою виконавчим комітетом Галицької сільської ради 21.12.2015 р. про зареєстрованих осіб у житловому будинку № 59, що знаходиться за адресою: вулиця Головна село Палло Ужгородського району Закарпатської області на день смерті спадкодавця ОСОБА_8. Позивач вказує, що після смерті матері, донька померлої, сестра позивача не прийняла спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

21 грудня 2015 року Позивач звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_4 з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, нотаріусом заведена спадкова справа № 22/2015, проте відмовлено позивачу у видачі свідоцтва на про право на спадщину у зв'язку з тим, що не предявлено документів, які встановлюють факт приналежності майна спадкодавцю, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 21.12.2015 р. та постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.02.2016 р.

Право приватної власності спадкодавця на домоволодіння підтверджується Рішенням Ужгородського райвиконкому №95 від 19.12.1990 р., Витягом Додатком №1 до Рішення Ужгородського райвиконкому №95 від 19.12.1990 р. «Список власників будинків за якими оформляється право власності на житлові будинки» та Архівним витягом «Додаток №1 до Рішення Ужгородського райвиконкому №95 від 19.12.1990 р. «Список власників будинків за якими оформляється право власності на житлові будинки»», копії яких додаються. У вказаних вище документах власником будинку є батько Позивача, чоловік ОСОБА_8, - ОСОБА_6. Після його смерті спадкування здійснювалось за законом майно успадкувала дружина та син померлого (мати Позивача та Позивач). Саме вони були зареєстровані та проживали в будинку на момент смерті ОСОБА_6, що підтверджується довідкою №675/03-13 від 21.12.2015р., виданою виконавчим комітетом Галицької сільської ради. Право приватної власності на земельну ділянку в селі Палло, загальною площею 0,43 та, в т.ч. біля житлового будинку - 0,43 га підтверджується Витягом із Рішення девятої сесії двадцять другого скликання Галицької сільської ради від 02.09.1997 р.

На підставі вищенаведеного позивач зазначає, що прийняв спадщину, подавши до нотаріальної контори відповідну заяву про прийняття спадщини, останній не має можливості оформити в установленому, актами цивільного законодавства, порядку спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, яким є житловий будинок № 59 з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: вулиця Головна село Палло Ужгородського району Закарпатської області, оскільки батьки за час свого життя не зареєстрували в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно правовстановлюючий документ на житло, у такий спосіб не оформивши своє право власності в установленому порядку, а тому просить визнати в порядку спадкування за позивачем ОСОБА_1 право власності на житловий будинок №59 з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: вулиця Головна село Палло Ужгородського району Закарпатської області.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 29 березня 2016 року відкрито провадження по вказаній цивільній справі.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 02 червня 2016 року залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 сільської ради, третя особа: Приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання права власності в порядку спадкування, - в якості третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_5.

Відповідно до Розпорядження керівника апарату Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області № 752 від 06.10.2016 року щодо призначення повторного автоматичного розподілу справ, матеріали справи підлягають повторному автоматизованому перерозподілу у звязку з тим, що суддя Семерак І.О. звільнений з посади судді Ужгородського міськрайонного суду.

Згідно з Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.10.2016 року, головуючим суддею визначено ОСОБА_9

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 26 жовтня 2016 року замінено у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 сільської ради, третя особа: Приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання права власності в порядку спадкування, третю особу без самостійних вимог ОСОБА_5 на співвідповідача по справі.

Заочним рішенням від 08.12.2016 року позовні вимоги задоволено частково, визнано за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 5/8 частину житлового будинку № 59 з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: вулиця Головна, село Палло, Ужгородського району, Закарпатської області в порядку спадкування. В решті позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 06 лютого 2017 року скасовано заочне рішення від 08.12.2016 року та призначено справу до розгляду в загальному порядку.

06 березня 2017 року представником позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 до суду подано заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої просить визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в порядку спадкування на житловий будинок №59 з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою вулиця Головна село Палло Ужгородського району Закарпатської області, а саме: на 5/8 частину житлового будинку №59 з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою вулиця Головна село Палло Ужгородського району Закарпатської області, в порядку спадкування за заповітом; на 3/8 частину житлового будинку №59 з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою вулиця Головна село Палло Ужгородського району Закарпатської області, в порядку спадкування за законом. При цьому, представник зазначає, що вказаний житловий будинок був побудований батьками позивача ОСОБА_6 та ОСОБА_8 за час шлюбу, а тому у відповідності до ст.22 КпШС (в ред..1991 року) був спільною сумісною власністю подружжя, тобто кожному з них належало по 1/2 частині даного майна. Після смерті ОСОБА_6 його дружина (мати позивача) ОСОБА_7 та його син ОСОБА_1 (позивач) в порядку ст.549 ЦК (в ред..1963 року) прийняли спадщину на належну спадкодавцеві частину будинковолодіння в рівних долях, а саме по 1/4 частині кожен, оскільки вступили в управління та володіння спадковим майном. 06.07.2015 року померла мати позивача ОСОБА_7. Згідно заповіту померлої від 15.02.2001 року остання на випадок своєї смерті заповіла все своє майно порівну між позивачем ОСОБА_1 та його сестрою ОСОБА_10. Позивач про відмову від прийняття спадщини не заявляв. Сестра позивача ОСОБА_10 ні за законом, ні за заповітом не прийняла спадщину, що підтверджується відповідною нотаріально посвідченою заявою останньої від 27.12.2016 року. Таким чином, позивач має право на визнання за ним права власності на житловий будинок №59 з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою вулиця Головна село Палло Ужгородського району Закарпатської області, в порядку спадкування за заповітом та за законом.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду 06 березня 2017 року відповідача ОСОБА_5 замінено на належного відповідача ОСОБА_10.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. 06.03.2017 року представник подала до суду заяву про розгляд справи без участі позивач та його представника, позовні вимоги підтримують.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Ужгородського району Закарпатської області в судове засідання не зявився, надав заяву, згідно якої просить розглянути справу без їх участі.

Відповідач ОСОБА_10 та її представник ОСОБА_11 у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. 06.03.2017 року представник відповідача подала до суду заяву про розгляд справи без участі відповідача та його представника, уточнені позовні вимоги визнають.

Третя сторона без самостійних вимог - приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу Закарпатської області ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, надала заяву, згідно якої просить розглянути справу без її участі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частина 3 статті 10 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

ОСОБА_1, народився 11.04.1963 року, що підтверджується свідоцтвом серії ІV-УР №1316727 про народження, виданим сільською радою с. Галоч від 20.04.1963 р., актовий запис №7 від 20.04.1963 р.

Батьками ОСОБА_1 відповідно до вказаного свідоцтва про народження вказано, батька - ОСОБА_6 та мати - ОСОБА_7.

Відповідно до положень ст.100 та ст.101 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, який діяв на час володіння ОСОБА_6 спірного житлового будинку, громадяни могли мати у власності житловий будинок.

Статтею 100 ЦК Української РСР визначалось, що в особистій власності громадян може бути зокрема і жилий будинок. При цьому, глава десята цього кодексу не пов'язувала наявність такого права з його обов'язковою державною реєстрацією. Та навпаки, ст.128 ЦК Української РСР визначався момент виникнення права власності у набувача майна за договором з моменту передачі речі.

Відповідно до ст.134 ЦК Української РСР відчуження жилого будинку, що знаходиться в сільській місцевості можливо було лише за умови, коли громадянину в установленому порядку надається в користування земельна ділянка при будинку.

Право приватної власності на домоволодіння житловий будинок №59 з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: вулиця Головна, село Палло, Ужгородського району, Закарпатської області підтверджується Рішенням Ужгородського райвиконкому №95 від 19.12.1990 р., Витягом Додатком №1 до Рішення Ужгородського райвиконкому №95 від 19.12.1990 р. «Список власників будинків за якими оформляється право власності на житлові будинки» та Архівним витягом «Додаток №1 до Рішення Ужгородського райвиконкому №95 від 19.12.1990 р. «Список власників будинків за якими оформляється право власності на житлові будинки»», копії яких додаються. У вказаних вище документах власником будинку є батько ОСОБА_1, чоловік ОСОБА_8, - ОСОБА_6.

Вказану нумерацію будинок, що знаходиться за адресою: вулиця Головна село Палло Ужгородського району Закарпатської області, отримав відповідно до рішення виконавчого комітету Галицької сільської ради №13 від 22.02.2008 р., що підтверджується Довідкою №680/02-13 від 23.12.2015р..

Після звернення позивача до Ужгородського районного БТІ, позивачу було видано Технічний паспорт на обєкт нерухомого майна житловий будинок № 59, що знаходиться за адресою: вулиця Головна село Палло Ужгородського району Закарпатської області, виготовлений Ужгородським районним комунальним підприємством технічної інвентаризації та реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна 25.12.2015 р.,

Згідно з довідкою №357/01-14 від 28.12.2015 р. Ужгородського районного комунального підприємства технічної інвентаризації та реєстрації права власності, не проводилась реєстрація права власності на вказане нерухоме майно, інформація про відсутність державної реєстрації права власності на вказаний будинок станом на 31.12.2012 року.

Набуття у власність ОСОБА_6 житлового будника № 59 з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: вулиця Головна село Палло Ужгородського району Закарпатської області здійснювалось у період норм Цивільного кодексу Української РСР 1963 року та Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунальною господарства УРСР 31.01.1966 р.

Пунктом 4 зазначеної Інструкції Мінкомгоспу УРСР 31.01.1966 р. встановлювалось, що реєстрації підлягали всі будинки і домоволодіння, які належали громадянам на праві особистої власності, та розташовані в межах міст і селищ міського типу УРСР. Тобто, Інструкцією не встановлювався обов'язок щодо реєстрації будинків та домоволодінь, розташованих у селі.

Проте, за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч.1 ст.58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання ним актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події або факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт під час дії якого вони настали або мали місце.

Зазначені вище документи, свідчать про належне володіння ОСОБА_6 майном, яке було набуте ним на законних підставах, не є самочинним будівництвом та має усі необхідні документ відповідно до законодавства, яке діяло на момент набуття у власність цього майна.

Після смерті ОСОБА_6, який помер 29.01.1992 року, спадкування здійснювалось за законом майно успадкувала дружина та син померлого (мати Позивача та Позивач), які були зареєстровані та проживали в будинку на момент смерті ОСОБА_6, що підтверджується довідкою №675/03-13 від 21.12.2015р., виданою виконавчим комітетом Галицької сільської ради.

Відповідно до ст.331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У відповідності до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом.

Відповідно до п.5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 01 січня 2004 року правила Книги 6 ЦК застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання цим кодексом чинності. Відповідно до ст.549 ЦК України (в ред.1963 р.) свідченням прийняття спадщини є фактичний вступ в управління та володіння спадковим майном.

Відповідно до ч.1 ст.548 ЦК (в ред.1963 р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Свідченням прийняття спадщини відповідно до ст.549 ЦК (в ред.1963 р.) є фактичний вступ спадкоємця у володіння та управління спадщиною, при цьому такі дії мають бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця (ст.525, ч.2 ст.549 ЦК (в ред.1963 р.)).

Згідно зі ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю УРСР ( 2006-07 ) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права на володіння, користування і розпорядження цим майном. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. (ст.28 Кодексу про шлюб і сім'ю УРСР в ред.. 1991р.).

Враховуючи, що житловий будинок № 59, який знаходиться за адресою: вулиця Головна село Палло Ужгородського району Закарпатської області, був спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_7, заповіту ОСОБА_6 не склав, тому ОСОБА_7, як дружина відповідно до ст.549 ЦК (в ред.1963 р.) прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, та ОСОБА_1, як син спадкодавця, оскільки фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується встановленими судом обставинами. Про відмову від прийняття спадщини не заявляли. Доказів про наявність інших спадкоємців суду не представлено.

Судом встановлено, що позивач вступив в управління та володіння спадщиною ОСОБА_1, а саме 1/2 частини житлового будинку, разом з матірю ОСОБА_8, що свідчить про прийняття ними спадщини по 1/4 частині вказаного житлового будинку за кожним, тому суд вважає необхідним для вирішення вказаного позову застосувати норми ЦК України в ред.1963 року, який втратив чинність, але діяв на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» №4 від 24 червня 1983 року (яка втратила чинність, але розяснювала спірні правові відносини на момент їх виникнення), якщо позивач протягом встановленого строку для прийняття спадщини вступив в управління та володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права власності на спадкове майно.

06 липня 2015 року мати ОСОБА_1 - ОСОБА_8 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ФМ №192576 про смерть, виданим виконкомом Галицької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 07 липня 2015 року, актовий запис №14 від 07.07.2015р..

На день смерті ОСОБА_7, за вказаною адресою зареєстровані та проживаючі були відсутні, що підтверджується Довідкою №676/02-13, виданою виконавчим комітетом Галицької сільської ради 21.12.2015 р. про зареєстрованих осіб у житловому будинку № 59, що знаходиться за адресою: вулиця Головна село Палло Ужгородського району Закарпатської області на день смерті спадкодавця ОСОБА_8.

Згідно заповіту померлої ОСОБА_8, посвідченого 15 лютого 2001 року за реєстровим номером №1, секретарем Галицької сільської ради, все майно спадкодавця підлягає поділу порівну між ОСОБА_1 та його сестрою - ОСОБА_10.

Після смерті ОСОБА_7 залишилось спадкове майно у вигляді нерухомого майна, а саме 3/4 частині вказаного житлового будинку № 59, що знаходиться за адресою: вулиця Головна село Палло Ужгородського району Закарпатської області.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно положень ч.1 та ч.2 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування.

З метою оформлення своїх спадкових прав позивач звернувся до приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу ОСОБА_4 про видачу свідоцтва про право на спадщину, нотаріусом заведена спадкова справа № 22/2015, проте нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва на про право на спадщину у зв'язку з тим, що не предявлено документів, які встановлюють факт приналежності майна спадкодавцю, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 21.12.2015р. та постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.02.2016р..

Згідно листа Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена, або коли правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватись у судовому порядку.

Як вже зазначалося вище на випадок своєї смерті мати позивача - ОСОБА_7 залишила заповіт, посвідчений 15 лютого 2001 року за реєстровим номером №1, секретарем Галицької сільської ради, згідно якого все майно спадкодавця підлягає поділу порівну між ОСОБА_1 та його сестрою - ОСОБА_10.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/ до інших осіб /спадкоємців/.

Відповідно ст. 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою на якій вони розміщені.

Згідно ст. 1296 ч.3 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщин) або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї.

У відповідності до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ст.ст.1268, 1269 ЦК України позивач звернувся до приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини та надав всі наявні в нього документи на житловий будинок.

Відповідно до змісту ст. 1216 ЦК України у разі спадкування права та обов'язки спадкодавця переходять до спадкоємців.

На підставі вищенаведеного виникла ситуація, при якій позивач прийняв спадщину, після смерті матері ОСОБА_7, подавши до нотаріальної контори відповідну заяву про прийняття спадщини, останній не має можливості оформити в установленому, актами цивільного законодавства, порядку спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, яким є житловий будинок, оскільки батько та мати позивача за час свого життя не зареєстрували в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно правовстановлюючий документ на житло, у такий спосіб не оформивши своє право власності в установленому порядку.

Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Спадкове майно знаходиться на території ОСОБА_3 сільської ради Ужгородського району Закарпатської області як органу місцевого самоврядування. Відповідно до п. 5 та 10, ч. б) ст. 31 ЗУ «Про місцеве самоврядування», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать б) делеговані повноваження: 5) облік відповідно до закону житлового фонду, здійснення контролю за його використанням; 10) облік та реєстрація відповідно до закону об'єктів нерухомого майна незалежно від форм власності.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_10 є спадкоємцями за заповітом після смерті ОСОБА_7 спадкового майна, зокрема у вигляді нерухомого майна, а саме 3/4 частині вказаного житлового будинку №59, що знаходиться за адресою: вулиця Головна, село Палло Ужгородського району Закарпатської області.

Позивач про відмову від прийняття спадщини не заявляв. Сестра позивача ОСОБА_10 (дівоче прізвище ОСОБА_7) ОСОБА_12 відповідно нотаріально посвідченої заяви від 27.12.2016 року, не заперечує проти визнання за ОСОБА_1 Андрашивичем, ІНФОРМАЦІЯ_1, права власності на 3/8 частки у праві власності на житловий будинок, розташований за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с.Палло, будинок№59, або на весь будинок у цілому, а також проти реєстрації за ним права власності на вищевказане нерухоме майно. Спадщину після смерті ОСОБА_13, померлої 06.07.2015 року, ні за законом ні за заповітом не приймала, строк у судовому порядку для її прийняття не поновлюватиме.

Доказів про наявність інших спадкоємців суду не представлено.

Відповідно до ч.1 ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Згідно положень ч.1 ст.1274 та ч.1 ст.1275 ЦК України спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом. Якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну.

Враховуючи доводи позивача, що викладені в позовній заяві, а також наявні в матеріалах справи підтверджуючі докази, суд вважає, що за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, слід визнати право власності на житловий будинку № 59 з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: вулиця Головна, село Палло Ужгородського району, Закарпатської області в порядку спадкування, в цілому. Таким чином позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст.10, 11, 12, 60-62, 174, 208, 209, 212-218 ЦПК України, п.п.1.13, розділу УП Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року за № 7/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 28 липня 2010 року за № 1692/5), суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради, ОСОБА_10, третя особа приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу Закарпатської області ОСОБА_4, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок №59 з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: вулиця Головна, село Палло, Ужгородського району, Закарпатської області в порядку спадкування.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів після проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_9