Справа № 168/300/17 Головуючий у 1 інстанції: Назарук О.В.
Провадження № 22-ц/773/1009/17 Категорія: 81 Доповідач: Киця С. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Киці С.І.,

суддів Грушицького А.І., Данилюк В.А.,

секретар - Вергун Т.С.,

за участю: прокурора Ревухи І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою Ковельської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі на дії старшого державного виконавця Першого відділу Державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області Кошатюк Ірини Анатоліївни за апеляційною скаргою прокуратури Волинської області на ухвалу Старовижівського районного суду Волинської області від 07 червня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2017 року Ковельська місцева прокуратура звернулась до Старовижівського районного суду Волинської області із скаргою на дії старшого державного виконавця Першого ВДВС м. Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області Кошатюк І.А. Обґрунтовує її тим, що заява прокурора про примусове виконання виконавчого документа - виконавчого листа №131/16, виданого Старовижівським районним судом Волинської області 13 жовтня 2016 року, була передана для роботи старшому державному виконавцю Кошатюк І.А., яка неправомірно 03 листопада 2016 року прийняла рішення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, у зв'язку з ненаданням стягувачем квитанції про сплату авансового внеску. Вказані дії державного виконавця є незаконними, оскільки відповідно до ст.ст. 14, 15, 26 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року, прокурор не зобов'язаний був подавати квитанцію про сплату авансового внеску, так як він не є стягувачем, крім цього зазначає, що прокуратура є державним органом, і, відповідно до ч. 2 ст. 26 вказаного закону, звільняється від сплати авансового внеску. Просить визнати дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття неправомірними; визнати незаконним та скасувати повідомлення №03-3-25/31458 від 03 листопада 2016 року про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання; зобов'язати Перший ВДВС м. Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області розглянути заяву прокурора про примусове виконання виконавчого листа №131/16, виданого Старовижівським районним судом Волинської області 13 жовтня 2016 року у справі №168/339/16-ц.

Ухвалою Старовижівського районного суду Волинської області від 07 червня 2017 року у задоволенні скарги Ковельської місцевої прокуратури в інтересах держави, в особі Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі, на дії старшого державного виконавця Першого ВДВС міста Луцьк ГТУЮ у Волинській області Кошатюк І.А. відмовлено.

Прокуратурою Волинської області подано апеляційну скаргу на вказану ухвалу суду першої інстанції, в якій покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить вказану ухвалу скасувати та постановити нову, якою подану ними скаргу на дії державного виконавця задовольнити.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні скарги Ковельської місцевої прокуратури, суд першої інстанції виходив з того, що при прийнятті виконавцем рішення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання в зв'язку з несплатою авансового внеску, державний виконавець діяв в межах наданих йому чинним законодавством повноважень. В даному виконавчому провадженні прокуратура наділена статусом представника стягувача, яким є Обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі, і не може вважатись тим державним органом, який в силу вимог ч. 2 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження», звільняється від сплати авансового внеску при зверненні із заявою про примусове виконання виконавчого документа.

Висновки суду не відповідають нормам матеріального права.

З матеріалів справи встановлено, що рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 31 серпня 2016 року позов Ковельської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 на користь держави в особі Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі заборгованість за договором позики № 559 від 28.04.2016 року та договором поруки № 144 від 20 жовтня 2005 року у розмірі 11791грн.43 коп. 13 жовтня 2016 року Старовижівським районним судом Волинської області видано виконавчий лист №131/16.

Ковельською місцевою прокуратурою вищевказаний виконавчий лист із заявою про примусове його виконання 26.10.2016 року за № 35-3439 вих.16 скеровано до Першого відділу державної виконавчої служби м. Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області.

03 листопада 2016 року старшим державним виконавцем Кошатюк І.А. відмовлено в прийнятті виконавчого документа до виконання, оскільки стягувачем до заяви не долучено квитанцію про сплату авансового внеску, про що державним виконавцем складено відповідне повідомлення. 30 грудня 2016 року вказане повідомлення направлено на адресу ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

18 квітня 2017 року прокурором отримано повідомлення про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

На підставі статті 8 Закону про виконавче провадження сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Суди мають ураховувати, що до учасників виконавчого провадження, які мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, належать також представники сторін за законом чи договором, які діють від їх імені.

Прокурор має право звернутися до суду зі скаргою у зазначених справах не лише як учасник виконавчого провадження, статусу якого він набуває при відкритті виконавчого провадження за його заявою у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді (частина перша статті 7, пункт 2 частини першої статті 19 Закону про виконавче провадження), а й при здійсненні представництва в суді особи, яка є стороною виконавчого провадження, відповідно до Закону України від 5 листопада 1991 року № 1789-XII "Про прокуратуру", статей 45 - 46 ЦПК.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема і за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді.

Згідно із ч. 2 цієї ж статті Закону до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи. Від сплати авансового внеску звільняються державні органи, інваліди війни, інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп, громадяни, віднесені до категорій 1 та 2 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у разі їх звернення до органів державної виконавчої служби.

Пунктом 8 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов'язковим;

У статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року дане визначення терміну державний орган - орган державної влади, в тому числі колегіальний державний орган, інший суб'єкт публічного права, незалежно від наявності статусу юридичної особи, якому згідно із законодавством надані повноваження здійснювати від імені держави владні управлінські функції, юрисдикція якого поширюється на всю територію України або на окрему адміністративно-територіальну одиницю. Відповідно до ст. 3 цього ж Закону суб'єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є Генеральний прокурор України, посадові та службові особи органів прокуратури.

Отже, відповідно до зазначених норм Закону орган прокуратури є державним органом.

Відповідно до ч.1 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що у даному випадку, прокурор, здійснюючи представництво інтересів держави в суді має право подати заяву про примусове виконання рішення на підставі виконавчого листа і як державний орган звільняється від сплати авансового внеску при зверненні до органу Державної виконавчої служби - Першого відділу Державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області.

Повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття суперечить вимогам ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» і дії державного виконавця є неправомірними.

Висновок суду про те, що прокурор наділений статусом представника стягувача, яким є Обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі не може вважатись тим державним органом, який звільняється від сплати авансового внеску є помилковим і не відповідає вищезазначеним нормам Закону.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Оскільки судом порушені норми процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали, то відповідно до п.2 ч.2 ст. 312 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про часткове задоволення скарги Ковельської місцевої прокуратури.

За результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК.

Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

При цьому суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Виходячи з зазначеного, вимоги скарги про зобов'язання Першого ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області розглянути заяву прокурора про примусове виконання виконавчого листа №131/16, виданого Старовижівським районним судом Волинської області 13 жовтня 2016 року у справі № 168/339/16-ц до задоволення не підлягають.

На підставі ст. 88 ЦПК України, з Першого ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області в користь прокуратури Волинської області підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 1684 грн. за розгляд справи апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокуратури Волинської області задовольнити.

Ухвалу Старовижівського районного суду Волинської області від 07 червня 2017 року в даній справі скасувати і постановити нову ухвалу.

Скаргу задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Першого відділу Державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області Коша тюк Ірини Анатоліївни щодо повернення виконавчого листа №131/16, виданого Старовижівським районним судом Волинської області 13 жовтня 2016 року у справі №168/339/16-ц стягувачу без прийняття до виконання із винесенням відповідного повідомлення №03-3-25/31458 від 03.11.2016 (виправлено на 30.12.2016).

Визнати незаконним та скасувати повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання №03-3-25/31458 від 03.11.2016 (виправлено на 30.12.2016), складене старшим державним виконавцем Першого відділу Державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області Кошатюк Ірини Анатоліївни.

Стягнути з Першого відділу Державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області в користь прокуратури Волинської області 1684 (одна тисяча шістсот вісімдесят чотири) грн. судового збору за розгляд справи апеляційним судом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді