Справа № 558/526/17
номер провадження 2/558/171/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне рішення)

08 грудня 2017 року смт. Демидівка

Демидівський районний суд Рівненської області, в складі судді одноособово Феха Т.С., при секретарі Ковальській Л.С., з участю представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Махацького Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Демидівської районної державної адміністрації, до ОСОБА_4 про надання дозволу на тимчасовий виїзд з України неповнолітньої дитини без згоди та супроводу батька, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_4 про надання дозволу на тимчасовий виїзд з України неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди та супроводу батька.

Згідно позовної заяви позивач ОСОБА_2 вказує про те, що з відповідачем ОСОБА_4 перебувала у шлюбі, що був зареєстрований 5 травня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Демидівського районного управліня юстиції Рівненській області. Від шлюбу мають одну малолітню дитину - дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. З відповідачем ОСОБА_4 спільне життя не склалося, а тому рішенням Демидівського районного суду Рівненської області від 4 жовтня 2016 року шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_4 було розірвано.

Позивач ОСОБА_2 у позовній заяві зазначає про те, що після розірвання шлюбу з відповідачем, їх малолітня дочка залишилася проживати з нею та перебуває на повному її утриманні. З часу розірвання шлюбу відповідач участі у вихованні дитини не бере, не цікавиться життям дитини. Крім того, відповідач ОСОБА_4 безпідставно чинить перешкоди у здійсненні заходів, спрямованих на покращення стану здоров?я дитини, її фізичного та духовного розвитку. Відповідач ОСОБА_4 відмовляється у встановленому чинним законодавством порядку надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України їх дитини для її відпочинку та оздоровлення. На неодноразові звернення до відповідача з проханням надати дозвіл на тимчасовий виїзд дитини до ОСОБА_6 для відпочинку і оздоровлення, відповідач надати такий дозвіл відмовляється, не пояснюючи причин такої відмови.

З вказаних підстав у позовній заяві позивач ОСОБА_2 просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд її дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі Украни, а саме до ОСОБА_6 у супроводі матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди та супроводу батька ОСОБА_4 до досягнення дитиною 16-річного віку та дозволити ОСОБА_7, без згоди батька ОСОБА_4, оформлювати документи, що необхідні для тимчасового виїзду малолітньої дочки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України - до ОСОБА_6, до досягнення дитиною 16-річного віку.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не з'явилася.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Махацький Ю.М. позовні вимоги позивача підтримав, з підстав викладених у позовній заяві, просить позов ОСОБА_2 задовільнити.

На розгляд справи представник третьої особи ОСОБА_8 не з'явилася, подала до суду заяву в якій просила справу розглянути без її участі та надати дозвіл на тимчасовий виїзд дитини сторін по справі за межі України без згоди та супроводу батька.

Відповідач ОСОБА_4 8 грудня 2017 року на розгляд справи повторно не з'явився, хоч був повідомленим про час судового розгляду справи у визначеному ст. 74 ЦПК України порядку, що підтверджується відповідними повідомленнями про вручення поштового відправлення. Причини неприбуття в судове засідання відповідач ОСОБА_4 не повідомив, заяв про розгляду справи без його участі до суду відповідач не подавав, а тому за наявної згоди представника позивача, суд вирішує справу у заочному розгляді, що відповідає положенням ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України).

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі та оцінивши їх як кожен окремо, так і в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Дослідженими доказами по справі встановлено, що позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, що був розірваний згідно рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 4 жовтня 2016 року (а.с. 11-13).

Від шлюбу сторони по справі мають малолітню дитину - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9).

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1 ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 її батьком вказаний ОСОБА_4, а матір'ю ОСОБА_2.

Згідно ч. 2 ст. 154 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України) батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини.

Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом.

Статтею 313 Цивільного кодексу України (далі по тексту ЦК України) визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України».

Правила перетинання державного кордону громадянами України, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: коли другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджує запис про батька у свідоцтві про народження дитини, і він відсутній у пункті пропуску; коли у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким прямує громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі є відповідний запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік в дипломатичному представництві України за кордоном; у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері).

Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Сімейне законодавство України виходить із принципу повної рівноправності обох батьків - батька і матері - у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей.

Зокрема, стаття 155 СК України визначає, що здійснення батьками своїх прав по виконанню обов`язків мають ґрунтуватися на повній повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Законодавством визначено права та обов'язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення (далі - Порядок), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07 травня 2014 року № 152, наявність рішення суду про надання дозволу на виготовлення проїзних документів для дитини без згоди батька не передбачено.

Поряд з тим, п.п. 2 п. 20 зазначеного Порядку визначено, що оформлення, видача та обмін паспорта для виїзду за кордон здійснюється особі, яка не досягла шістнадцятирічного віку, - на підставі заяви-анкети одного з батьків (якщо батьки не перебувають у шлюбі - на підставі заяви-анкети того з батьків, з ким проживає особа). У разі оформлення паспорта для виїзду за кордон у закордонній дипломатичній установі України заява від другого з батьків не вимагається, якщо він є іноземцем або особою без громадянства.

Відповідач є громадянином України, тому, як випливає з вищезазначеної норми Порядку, його згода також необхідна для оформлення проїзних документів для виїзду за кордон малолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 27 Європейської Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991 року, за якою держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 150, ч. 1 ст. 155 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя, поважати дитину, і здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Положення ст. 6 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. 17, 31 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, визначають право дитини на відпочинок та охорону здоров'я.

Вимоги статті 10 Конвенції про права дитини, передбачають право дитини залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну.

Оскільки, у позивача ОСОБА_2 є складнощі в отриманні згоди відповідача ОСОБА_4 на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд малолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та надання дозволу на виїзд неповнолітньому за кордон без згоди батька.

У позовній заяві позивач ОСОБА_2 просить стягнути з відповідача ОСОБА_4 на її користь сплачений нею судовий збір в розмірі 640,00 гривень та 1000,00 гривень понесених витрат на надання правової допомоги.

У відповідності до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: 2) витрати на правову допомогу; 3) витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; 4) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; 5) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; 6) витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати, що становлять 640,00 гривень судового збору, сплаченого на час подання до суду позивачем позовної заяви та 1000,00 гривень сплачених витрат на надання правової допомоги, суд покладає на відповідача ОСОБА_4, оскільки понесення таких витрат позивачем ОСОБА_2 підтверджено документально (а.с. 1, 16, 17).

Відповідно до ст. 313 Цивільного кодексу України, ст. 4 п. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст.ст.150, 154 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 88, 214, 215, 224 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовну заяву задовільнити.

Надати дозвіл ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, жительці АДРЕСА_1 на тимчасовий виїзд малолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України, а саме до ОСОБА_6, без згоди та супроводу батька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, до досягнення ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, 16-річного віку.

Дозволити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди батька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, оформлювати документи, що необхідні для тимчасового виїзду малолітньої дочки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України - до ОСОБА_6, до досягнення дитиною 16-річного віку.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 640,00 (Шістсот сорок) гривень судового збору та 1000,00 (Одна тисяча) гривень понесених витрат за надання правової допомоги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвали за письмовою заявою відповідача поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через Демидівський районний суд Рівненської області шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Т.С. Феха.