ухвала

іменем україни

12 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Демяносова М.В., Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М., Леванчука А.О., Ступак О.В.,
за участю представника позивача - ОСОБА_6,

представника відповідача - ОСОБА_7,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_8 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про визнання поруки та договору поруки припиненими, за касаційною скаргою представника ОСОБА_8 - ОСОБА_9 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 04 серпня 2016 року,

встановила:

У листопаді 2015 року ОСОБА_8 звернувся до суду з позовом, обґрунтовуючи який вказав, що 28 липня 2010 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі - ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авіто Дніпро» (далі - ТОВ «Авіто Дніпро») був укладений договір про відкриття кредитної лінії за яким позичальнику надано кредит у розмірі 40 500 000,00 грн строком повернення до 13 червня 2013 року зі сплатою 22 % річних, комісії за управління та обслуговування кредитної лінії у розмірі 0,5 % річних від ліміту кредитної лінії.

З метою виконання зазначених зобов'язань, між ОСОБА_8 та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено договір поруки від 28 липня 2010 року № 166/15-10.

Як зазначає позивач, з 01 січня 2011 року ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» без отримання попереднього погодження з боку ОСОБА_8 було збільшено на 1 % річних розмір процентів за користування кредитом на підставі абз. 2 п. 3.12.1 кредитного договору.

Позичальник не виконав умов вказаного пункту договору та в зв'язку з невиконанням позичальником фінансових зобов'язань щодо погашення заборгованості, банком на адресу позичальника було направлено вимогу про усунення порушень. Після несплати коштів банк звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості.

30 грудня 2014 року Господарським судом Дніпропетровської області було постановлено ухвалу про ліквідацію ТОВ «Авіто Дніпро», а 21 січня 2015 року внесено запис про припинення ТОВ «Авіто Дніпро».

Як зазначає позивач, порука припинена виходячи з приписів ч. 1 ст. 599 ЦК України у зв'язку з погашенням заборгованості в ході ліквідаційної процедури; друга частина зобов'язань припинена на підставі ч. 1 ст. 598 ЦК України та ч. 6 ст. 31 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», оскільки вимоги не задоволені за недостатністю майна вважаються погашеними, а тому оскільки припинені зобов'язання за кредитним договором, припинена також і порука.

Крім того, порука припинилась на підставі статті 609 ЦК України, оскільки ліквідовано юридичну особу - позичальника.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 04 серпня 2016 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_8 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про визнання поруки та договору поруки припиненими, відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_8 - ОСОБА_9 просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, пояснення представників, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, на таких підставах.

Відповідно до вимог ст. 213 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким також погодився апеляційний суд, виходив з того, що підстав для припинення договору поруки не встановлено.

Проте з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій повністю погодитися не можна виходячи з наступного.

Як установлено судами попередніх інстанцій, 28 липня 2010 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Авіто Дніпро» був укладений кредитний договір № 164/02-10 про відкриття відновлювальної кредитної лінії, за умовами якого банк надав позичальнику кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії у сумі, яка не може перевищувати 40 500 000,00 грн зі сплатою 22 % річних строком користування до 13 червня 2013.

Сторони домовились та зазначили в п. 3.12.1 договору (з врахуванням змін від 30 вересня 2010 року), що позичальник зобов'язується до 30 листопада 2010 року забезпечити надходження грошових потоків та в подальшому проводити через рахунки в банку власні кошти (забезпечувати надходження та залишки) в розмірі, пропорційному частині кредитів ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» у кредитному портфелі позичальника.

Контроль надходжень на рахунок позичальника та розрахунок частки надходжень здійснюється (середньоарифметичне значення), починаючи з 01 грудня 2010 року та в подальшому щоквартально, на основі статистичної звітності позичальника та банківських даних щодо надходжень, розрахованих згідно з методикою банку, довідок з інших банків. В разі не переведення зазначених обсягів грошових потоків, процентна ставка за користування кредитом збільшується на 1 (один) процент річних з місяця, наступного за тим, в якому виявлене таке порушення. Зміна процентної ставки здійснюється без укладення додаткових договорів про внесення змін до цього договору.

За умовами п. 3.8 кредитного договору забезпеченням кредиту є, зокрема, фінансова порука Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Трейдінг Груп» на всю суму зобов'язань за ТОВ «Авто Дніпро» за цим договором.

Згідно з п. 5.1 кредитного договору, за невиконання або неналежне виконання прийнятих на себе згідно з умовами цього договору зобов'язань винна сторона сплачує іншій стороні неустойку, передбачену цим договором, а також відшкодовує збитки, понесені іншою стороною.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 28 липня 2010 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_8 було укладено договір поруки № 166/15-10, відповідно до якого поручитель, який ознайомлений з умовами кредитного договору, зобов'язується перед кредитором відповідати за погашення боргу за кредитним договором на засадах солідарного боржника.

Пунктом 2.1 договору поруки передбачено, що поручитель у випадку невиконання та/або прострочення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором зі сплати кредитору заборгованості за кредитом в сумі 40 500 000,00 грн строком повернення до 13 червня 2013 року, процентів за користування кредитом, нарахованих із розрахунку 22 % річних, комісійної винагороди за управління та обслуговування кредитної лінії у розмірі 0,5 % річних; неустойки (штрафу, пені); збитків, завданих кредиторові, зобов'язується виконати зобов'язання по сплаті вказаних вище і несплачених позичальником сум кредитору.

Відповідно до п. 2.2 договору поруки, у випадку невиконання або прострочення виконання позичальником зобов'язань, що випливають із кредитного договору, поручитель відповідає перед кредитором як солідарний боржник в тому ж обсязі, що й позичальник, але в будь-якому випадку розмір відповідальності поручителя не повинен перевищувати розмір забезпеченого зобов'язання.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 вересня 2012 року у справі за позовом ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ОСОБА_8, третя особа - ТОВ «Авіто Дніпро» про стягнення заборгованості за договором поруки, стягнуто з ОСОБА_8 на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» заборгованість за кредитним договором від 28 липня 2010 року № 164/02-10 у розмірі 38 023 775,47 грн.

Рішення суду набрало законної сили та 19 вересня 2012 був виданий виконавчий лист. Зазначене рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська оскаржено та ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2016 року зупинено апеляційне провадження у цивільній справі за вищевказаним позовом.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2014 року у справі № 38/5005/13184/2011 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс Техноарт» до боржника ТОВ «Авіто Дніпро» про визнання банкрутом затверджено ліквідаційний баланс, звіт ліквідатора ТОВ «Авіто Дніпро», ліквідовано юридичну особу - ТОВ «Авіто Дніпро», м. Дніпропетровськ, Жовтневий район, вул. Т. Шевченка, буд. 10, офіс 229

Як зазначено в ухвалі суду, згідно з п. 6 ст. 31 Закону, вважаються погашеними вимоги, зокрема, ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в особі філії «Відділення ПАТ «Промінвестбанк в м. Дніпропетровськ» на суму 60 218 325,72 грн.

Відповідно до п. 6 ст. 31 Закону, вимоги не задоволені за недостатністю майна вважаються погашеними в тому числі і вимоги, за якими були відкриті виконавчі провадження. Даною ухвалою суду встановлено, що 18 грудня 2014 року з рахунку боржника перераховані грошові кошти в розмірі 634 351,36 грн на рахунок ПАТ «Промінвестбанк» з метою погашення кредиторських вимог останнього.

В той же час в ухвалі зазначено, що загальна сума вимог не задоволених за недостатністю майна становить - 297 833 387,34 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Так, зобов'язання виникають із підстав, передбачених ст. 11 ЦК України, зокрема договорів.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (ч. 1 ст. 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України).

Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Суди попередніх інстанцій, у порушення ст. ст. 213-214 ЦПК України, не визначившись з характером спірних правовідносин та нормою права, яка підлягає застосуванню, належним чином не обґрунтували своїх висновків щодо відсутності підстав для припинення поруки, не встановили обставин, що мають значення для справи, та не дослідили наявних у матеріалах доказів, не навели при цьому переконливих доводів їх належності та допустимості, зокрема не перевірили чи було встановлено строк поруки в договорі, та дійшли передчасного висновку про відсутність підстав, передбачених статтею 559 ЦК України, для припинення поруки.

Таким чином, оскільки суди не встановили фактичних обставин справи, від яких залежить її правильне вирішення, ухвалені у справі судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_8 - ОСОБА_9 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 04 серпня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий0Головуючий0 Головуючий М.В. Демяносов
Судді: Ю.Г. Іваненко А.О. Леванчук О.М. Ситнік О.В. Ступак