Справа № 456/3531/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Янко Б.Я.
Провадження № 22-ц/783/3626/17 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої - судді Копняк С.М.,

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.

секретаря - Юзефович Ю.І.,

з участю позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 05 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - відділ виконавчої служби Бориспільського МРУЮ Київської області про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів, -

в с т а н о в и л а:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, у якому просить постановити рішення, яким припинити стягнення аліментів на підставі виконавчого листа № 2-1916/2008 від 18.08.2008 року, виданого 30.09.2008 року Стрийським міськрайонним судом Львівської області з нього на користь ОСОБА_3 на утримання дітей в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, розпочатих з 10 липня 2008 року до досягнення дітьми повноліття та стягувати з відповідача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на його користь аліменти на утримання дитини - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісяця, починаючи з дня подання заяви до суду і до повноліття дитини.

В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що з відповідачкою по справі він перебував у зареєстрованому шлюбі. На підставі рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області з нього стягуються аліменти на утримання двох їхніх дітей. Однак, відповідачка перейшла жити до свого батька, вихованням дітей не займалась. Він особисто купляв дітям одяг, продукти, а тому припинив сплачувати аліменти. На даний час їхній син ОСОБА_7 є повнолітнім. Однак, дочка потребує матеріального утримання, так як проживає з ним, а сам він не в змозі повністю забезпечити потреби дочки, а тому змушений був звернутись до суду із даним позовом.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 05 квітня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - відділ виконавчої служби Бориспільського МРУЮ Київської області про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів - задоволено.

Вирішено:

-припинити стягнення аліментів на підставі виконавчого листа № 2-1916/2008 від 18.08.2008 року, виданого 30.09.2008 року Стрийським міськрайонним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліментів на дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, стягнення яких розпочато з 10.08.2008 року і до досягнення дітьми повноліття;

- виконавчий лист № 2-1916/2008 від 18.08.2008 року, виданий 30.09.2008 року Стрийським міськрайонним судом Львівської області - відкликати.

-стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти на дочку, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/4 частини із всіх видів її (заробітку) доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 17.11.2016 року і до повноліття дитини. Вирішено питання судових витрат.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 05 квітня 2017 року оскаржив представник відповідача ОСОБА_4

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що не погоджується із висновком районного суду, оскільки такий не відповідає дійсним обставинам справи, а тому є необґрунтованим та незаконним.

Зазначає, що ухвалене судом рішення може мати труднощі при його виконанні та дати можливість позивачу зловживати своїми правами як стягувача у виконавчому провадженні, шляхом накладення арешту на майно, чи оголошення в розшук. В судовому засіданні відповідач пояснила, що на даний час проживає зі своїм чоловіком за межами України, знаходиться на його утриманні, не перебуває у трудових відносинах з жодною організацією, а значить наявні підстави для стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, покликається на приписи ст. 184 Сімейного Кодексу України. Вважає, що право вимагати призначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі має як позивач так і відповідач.

Просить рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 05 квітня 2017 року змінити та стягувати аліменти в твердій грошовій сумі 1000 гривень на місяць.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, а тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України в неоскарженій частині його законність та обґрунтованість апеляційним судом не перевіряється.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення позивача ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пленум Верховного Суд України у п.11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №11 роз»яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону дотримався.

За приписами ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до положень ст. ст. 11,15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обов»язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.91 р. № 789-ХІІ, ч.7 ст. 8 СК України, передбачають, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Законодавство України встановлює пріоритет інтересів дітей при вирішенні сімейних спорів (ч. 8 ст. 7 СК України), а також зобов»язує дотримуватись засад рівності їх прав щодо батьків (ст. 142 СК України) та справедливості у врегулюванні сімейних відносин (ч. 9 ст. 7 СК України).

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст.51 Конституції України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, однак рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21.10.2008 року їх шлюб розірвано.

Від шлюбу у сторін народилось двоє дітей: син - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, котрий на даний час є повнолітнім, та дочка - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_1, актовий запис № 235, копія якого наявна в матеріалах справи.

В ході розгляду справи встановлено, що вихованням та утриманням неповнолітньої дитини - дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, займається позивач ОСОБА_2

Відповідачка по справі вдруге уклала шлюб з ОСОБА_9 01.03.2013 року, внаслідок чого змінила своє прізвище на «ОСОБА_3», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2, актовий запис № 48, копія якого наявна в матеріалах справи.

Також відповідачка в судовому засіданні підтвердила той факт, що на даний час проживає з чоловіком в Німеччині та вкрай рідко бачиться з дітьми, які справді проживають з позивачем ОСОБА_2 та перебувають на його утриманні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідності до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Таким чином, враховуючи, що дитина, а саме ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає з батьком, позивачем ОСОБА_2, знаходиться на повному його утриманні, мати останньої, ОСОБА_3 не бере участі у вихованні та утриманні дочки, суд першої інстанції прийшов до переконливого висновку про доцільність стягнення аліментів з відповідачки на користь позивача ОСОБА_2 на утримання дочки в розмірі 1/4 частини з усіх видів (заробітку) доходів щомісячно, оскільки саме такий розмір забезпечить відповідний рівень життя дитини, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з відсутності імперативної заборони визначення судом, з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилається позивач, розміру аліментів та способу стягнення аліментів.

В силу принципу диспозитивності, право вибору способу стягнення надано одержувачу аліментів.

Відтак, надаючи правову оцінку зібраним у справі доказам та встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення дійшов вірного висновку про підставність позовних вимог, а відтак, правомірно задовольнив такі.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки такі є вірними та відповідають нормам як матеріального, так і процесуального права, ґрунтуються на повному та всебічному дослідженні поданих суду доказів.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення ухвалене судом на підставі наявних у справі доказів.

Висновки суду ґрунтуються на аналізі зібраних у справі доказів.

З висновками суду слід погодитись, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України. Підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 05 квітня 2017 року відсутні.

Керуючись ст. ст. 209 ч.3, 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 05 квітня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

Ніткевич А.В.