Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер 336/1127/17 Головуючий у 1 інстанції Галущенко Ю.А.
Номер провадження 22-ц/778/2139/17 Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Подліянової Г.С.,

суддів: Маловічко С.В.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на ухвалу судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 березня 2017 року про повернення позову у справі ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_5 про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 березня 2017 року позовну заяву ОСОБА_3 визнано неподаною та повернуто позивачу на підставі ч. 2 ст. 121 ЦПК України.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою судді суду першої інстанції, ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції і обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно до п. 4 ч. 2 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу і передати питання на новий розгляд суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 119 та 120 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Визнаючи позовну заяву позивача неподаною, суддя виходив з того, що отримавши копію ухвали судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 лютого 2017 року, вимоги щодо усунення недоліків позовної заяви, які зазначені в даній ухвалі судді у визначений строк не виконані.

Однак погодитися з таким висновком суду не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що 24 лютого 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. (а.с. 1).

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_3 ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 лютого 2017 року без руху, суддя першої інстанції зазначила, що 27 лютого 2017 року ОСОБА_3 подала до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій заявлено вимоги про визнання права власності на ? частину спадкового майна, тому повинна сплатити судовий збір в більшому розмірі виходячи з вимог майнового характеру, що на думку суду становить 8000 гривень. (а.с. 7-10).

Між тим, заява про збільшення позовних вимог була подана не позивачем ОСОБА_3, а іншою особою ОСОБА_6, яка не належить до даної справи. (а.с. 27).

Ухвалою судді апеляційного суду Запорізької області від 14 квітня 2017 року дану справу було повернуто до суду першої інстанції для її належного оформлення в порядку вимог ч. 7 ст. 297 ЦПК України. (а.с. 24).

Шевченківським районним судом м. Запоріжжя 26 квітня 2017 року на виконання ухвали апеляційного суду Запорізької області від 14 квітня 2017 року було складено акт про вилучення заяви ОСОБА_6 про збільшення позовних вимог та передано дану заяву для вирішення питання про її розподіл. (а.с 28).

На зазначене суддя першої інстанції уваги не звернув та передчасно постановив ухвалу від 28 лютого 2017 року про залишення позовної заяви ОСОБА_3 про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини без руху.

Крім того, за змістом ст.ст. 10, 11, ч. 1, ч. 2, ст. 27, 119, 121, ч. 1 ст. 131 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог, на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі суддя не має право давати оцінку доказам та встановлювати наявність чи відсутність обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, подання доказів можливо до або під час попереднього судового засідання або до початку розгляду справи по суті.

Згідно із п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам ст. 119 ЦПК України. У звязку з цим, суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину. Подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при предявленні позову залишати позов без руху та повертати позивачеві.

Проте, суд першої інстанції фактично на стадії вирішення питання про відкриття провадження у цивільній справі вдався до оцінки зазначених та наданих позивачем обставин та доказів у цій справі, що суперечить вищеназваними положенням процесуального закону.

Також, суддею при постановленні ухвали від 28 лютого 2017 року про залишення позовної заяви без руху в частині несплати судового збору не враховано, що вимоги. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», відповідно до якого в ухвалі повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху, в тому числі й розмір несплачених судових витрат.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 210 ЦПК України ухвала суду, що постановляється як окремий документ складається з резолютивної частини із зазначенням висновку суду, строку і порядку набрання ухвалою законної сили та її оскарження.

Постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви ОСОБА_3 без руху з підстав несплати судового збору, суддя зазначивши в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали який розмір та на який рахунок необхідно сплатити судовий, в порушення вимог ст. 121 ЦПК України та розяснень, що містяться в п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» в резолютивній частині не зазначив висновку суду щодо розміру судового збору.

З огляду на зазначені обставини, колегія суддів вважає, що ухвала судді про визнання неподаною та повернення позовної заяви ОСОБА_3 не відповідає вимогам процесуального законодавства, а тому підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляд питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 313, 314,315,317, 319 ЦПК України, судова колегія,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 березня 2017 року у цій справі скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: