Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.07.17 р.

Лисичанський міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Фастовця В.М.,

при секретарі судового засідання Гавриленко В.В.,

з участю представників

позивачки Колесник .М.

відповідачки ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Лисичанську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання права власності та виключення частки зі спадкового майна, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог (а.с.24-26), просила встановити факт того, що вона та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 16.12.2015 р., постійно проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу; визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку №34а по вул. Рилєєва у м. Лисичанську Луганської обл., який було придбано нею та померлим чоловіком за час спільного проживання; виключити ? частку із спадкового майна, яке відкрилось після смерті ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 16.12.2015 р., у вигляді житлового будинку №34а по вул. Рилєєва у м. Лисичанську Луганської обл.

Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, дала пояснення, аналогічні викладеному у позові. Доповнила, що будинок був при дбаний у тому числі за рахунок коштів від продажу належної їй квартирі у республіці Молдова.

Представник позивачки позов та пояснення позивачки підтримала.

Відповідачка у судовому засіданні позов не визнала, суду пояснила, що її померлий син з позивачкою однією сімєю не мешкав, вона просто знімала у сина житло. Спірний будинок був придбаний за рахунок коштів від продажу належного їй і сину будинку по вул. Малиновського.

Представник відповідачки у судовому засіданні позов не визнав, суду усно та письмово пояснив, що позивачкою не надано доказів її вимог.

У судовому засіданні досліджені докази: копія свідоцтва по смерть; копія лікарського свідоцтва про смерть №567 від 16.12.2015 р.; копія договору купівлі-продажу житлового будинку; копія Витягу з Державного реєстру правочинів; копія додаткового договору до договору купівлі-продажу житлового будинку; копія Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно; копія заяви; копія домової книги; копія заяви про прийняття спадщини за законом; копія постанови про відмову вчинення нотаріальної дії; довідка голови вуличного комітету; копія побутової характеристики; довідка про склад сімї та/або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб; тимчасова посвідка на постійне проживання позивачки; заперечення проти позову; договір купівлі-продажу жилого будинку; витяги з держреєстру правочинів та права власності; довідка Лисичанської міськради; копія позовної заяви про стягнення аліментів; фотографії; розписка; квитки; свідоцтво про розірвання шлюбу; рішення Лисичанського міського суду про стягнення аліментів, розірвання шлюбу, визнання права власності на спадщину; договір дарування;

Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідків, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що 28 липня 2010 р. відповідачка та ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу здійснили відчуження належного їм будинку №6 по вул. Малиновського у м. Лисичанську (а.с.48-49).

13 серпня 2010 р. на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_4 придбав у приватну власність будинок №34а по вул. Рилєєва м. Лисичанська (а.с.7).

16 грудня 2015 р. ОСОБА_4 помер (а.с.5).

Рішенням Лисичанського міського суду від 19 травня 2017 р. за відповідачкою було визнано право власності на спадкове майно після померлого сина, ОСОБА_4, - будинок №34а по вул. Рилєєва м. Лисичанська (а.с.86-88).

На підставі ст.60 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Відповідачкою суду на підтвердження своїх пояснень, що спірний будинок був придбаний за належні їй та померлому ОСОБА_4 кошти, надано договір купівлі-продажу будинку, укладений за два тижні до цього. З цього договору вбачається, що відчужений будинок належав відповідачці та померлому на підставі свідоцтва про право власності, виданого Лисичанським міськвиконкомом за розпорядженням №4579 від 24 червня 1996 р., тобто грошові кошти від продажу будинку були приватною власністю померлого.

У той же час позивачкою докази того, що спірний будинок був придбаний за її спільні кошти з померлим суду надані не були.

Суд не приймає у якості такого доказу посилання позивачки на наявність у неї грошових коштів від продажу належної їй квартири у республіці Молдова, бо з наданого нею договору дарування від 04 липня 2006 р. (а.с.89-90) він є безоплатним, а допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 знає про походження коштів зі слів позивачки.

Тому суд вважає позовні вимоги про визнання права власності на ? частку будинку недоведеними.

У звязку з цим та із врахуванням того, що рішенням Лисичанського міського суду від 19 травня 2017 р., що набрало законної сили, за відповідачкою визнано право власності на спірний будинок у порядку спадкування, не підлягають і задоволенню вимоги про виключення частки зі спадкового майна.

Відмовляючи у задоволенні вимог про встановлення факту, що має юридичне значення, суд виходить з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 259 ЦК України у рішенні про встановлення факту, що має юридичне значення, суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Зі змісту вказаної норми та аналізу інших положень глави 6 розділу IV ЦПК України встановлення факту, що має юридичне значення, можливе тільки у тому випадку, коли таке встановлення тягне за собою юридичні наслідки.

Оскільки в задоволенні позовних вимог про визнання права власності, яке було визначено позивачкою у якості наслідку встановлення факту спільного проживання з померлим, відмовлено, встановлення факту, про яке просить позивачка, не має юридичного значення і не тягне за собою бажані нею юридичні наслідки.

Тому підстав задоволення позову і в цій частині немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.60, 212-215, 259 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання права власності та виключення частки зі спадкового майна відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області шляхом подання до Лисичанського міського суду апеляційної скарги у 10-тиденний строк з дня його проголошення

Суддя: