Справа №442/7255/17
Провадження №2/442/2503/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Заочне

30 листопада 2017 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Хомика А.П.

з участю секретаря Лужецької С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Раневицька сільська рада, про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняттям з реєстрації за місцем проживання, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком №24 по вул. Залізничній в с.Раневичі Дрогобицького району Львівської області. В обґрунтування позову покликається на те, що вона є власником вищезазначеного будинку. У такому є зареєстрованим з 29.10.2004 року відповідач, який є її братом. З 2005 року, після одруження, останній став проживати разом з дружиною у м.Дрогобичі, а пізніше в с.Рихтичі на вул. Спаса, 17. Разом з тим, він забрав з будинку всі свої речі. Добровільно знятись з реєстрації відповідач не бажає, а тому змушена звернутись до суду з даним позовом. Факт реєстрації відповідача створює їй незручності у вільному користуванні її власністю.

Позивачка позовні вимоги підтримала та дала пояснення, які по суті та змісту відповідають викладеному у позовній заяві. Позов просила задоволити.

Відповідач в судове засідання не зявився, не повідомивши причин, хоча був належно повідомлений і, керуючись ст.224 ЦПК України, суд вважає цю особу повідомленою про час та місце судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача не поважною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи.

Від сільського голови Раневицької сільської ради ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності. При вирішенні питання покладаються на думку суду.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, дійшов висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з огляду на таке.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником будинком №24 по вул. Залізничній в с.Раневичі Дрогобицького району Львівської області на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку і земельної ділянки, посвідченого 19.09.2002 року державним нотарісом Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори ОСОБА_4, р. № 2-2008.

Також, відповідно до даних будинкової книги на вказаний вище будинок, в такому є зареєстрований брат позивачки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1. Останній не проживає у квартирі з 2005 року (акти обстеження фактичного проживання № 306 від 14.09.2017 та № 341 від 10.10.2017 року, складені комісією Раневицької сільської ради).

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

У разі будь яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою за змістом ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Разом з тим, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71, 72, 116, 156 ЖК; ст.405 ЦК). Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 (справа №6-57цс11).

Беручи до уваги наведене та те, що відповідач фактично добровільно залишив спірне житло і в ньому не проживає понад встановлені законом терміни, його особисте майно в будинку відсутнє, не бере участі в утриманні житла, має інше постійне місце проживання, суд приходить до висновку про те, що такі його дії свідчать про втрату інтересу до вказаного житла. Окрім цього, будь яких доказів щодо наявності домовленостей щодо порядку користування будинком між позивачем та відповідачем не здобуто, а з наданих доказів вбачається, що він самостійно залишив жиле приміщення і протягом тривалого часу не намагався вселитись у таке, тому його слід визнати таким, що втратив право користування спірним будинком.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 169, 209, 212-215, 224,226 ЦПК України, суд -,

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування будинком №24 по вул. Залізничній в с. Раневичі Дрогобицького району Львівської області, шляхом зняття з реєстраційного обліку.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення з дня отримання такого.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Хомик А.П.