Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Штелик С.П., Закропивного О.В., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розірвання договору довічного утримання за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 25 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_5 про розірвання договору довічного утримання.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 26 грудня 2012 року вона уклала з відповідачем договір довічного утримання, відповідно до умов якого ОСОБА_5 зобов'язався довічно утримувати її, а саме: забезпечувати триразовим калорійним харчуванням; забезпечувати придатним для носіння одягом та взуттям, які відповідають сезону; надавати побутові послуги (за мірою необхідності прання постільної білизни, особистих речей, послуги перукарні, ремонт побутової техніки); забезпечувати належними ліками. У випадку захворювання забезпечувати амбулаторним лікуванням (за наявності медичних показників); забезпечувати радіо та телебаченням; здійснювати догляд та надавати необхідну допомогу. Пунктом 16 договору довічного утримання за згодою сторін визначено грошову оцінку щомісячного матеріального забезпечення в розмірі 800 грн.

Посилаючись на те, що з 2013 року відповідач припинив приходити до неї, забезпечувати харчуванням і доглядом, ОСОБА_4 просила розірвати зазначений договір довічного утримання.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 вересня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 25 січня 2017 року, позов ОСОБА_4 задоволено. Розірвано договір довічного утримання, укладений 26 грудня 2012 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Скасовано обтяження на нерухоме майно за договором довічного утримання від 26 грудня 2012 року № 3184, а саме:на квартиру АДРЕСА_1.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення судів та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 26 грудня 2012 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 був укладений договір довічного утримання, відповідно до умов якого ОСОБА_5 зобов'язався довічно утримувати позивача, а саме: забезпечувати триразовим калорійним харчуванням; забезпечувати придатним для носіння одягом та взуттям, які відповідають сезону; надавати побутові послуги (за мірою необхідності прання постільної білизни, особистих речей, послуги перукарні, ремонт побутової техніки); забезпечувати належними ліками. У випадку захворювання забезпечувати амбулаторним лікуванням (за наявності медичних показників); забезпечувати радіо та телебаченням; здійснювати догляд та надавати необхідну допомогу. Пунктом 16 договору довічного утримання за згодою сторін визначено грошову оцінку щомісячного матеріального забезпечення в розмірі 800 грн.

Згідно зі ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням (або) доглядом довічно.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини.

Правильно визначивши характер спірних правовідносин, норму їх правового регулювання, перевіривши обставини справи доказами, які оцінено за вимогами ст. 212 ЦПК України, суди встановили наявність обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України, щодо неналежного виконання набувачем за договором довічного утримання своїх обов'язків та дійшли обґрунтованого висновку про розірвання такого договору за вимогами позивача.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів у справі, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції (ст. 335 ЦПК України), на законність судових рішень у справі не впливають.

Згідно ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 25 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: С.П. Штелик

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта