УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/10278/17

Провадження № 2/638/4004/17

13.07.2017 року суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Подус Г.С., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України, Державної судової адміністрації України щодо спростування інформації, -

ВСТАНОВИВ:

До Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України, Державної судової адміністрації України щодо спростування інформації, та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.07.2017 року було визначено головуючим суддею Подус Г.С.

Відповідно до ст. 20 ЦПК України, підстави для відводу судді:

1. Суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) під час попереднього вирішення цієї справи він брав участь у процесі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, секретар судового засідання;

2) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

3) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших осіб, які беруть участь у справі;

4) якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді;

5) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений частиною третьою статті 11-1 цього Кодексу.

2. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім'ї або близькими родичами між собою.

З довіреності №2/2011 вбачається, що ОСОБА_2, який є моїм чоловіком, довгий час представляв інтереси Приватного сільськогосподарського підприємства «Огульчанське».

В позовній заяві вбачається, що ТОВ «УКРАГРОТРЕЙД ГРУПП» були звинувачені « у проведенні псевдо розрахункових операціях, незаконному формуванні податкового кредиту з податку на додану вартість та витрати з податку на прибуток підприємства, які фактично «купують» у Приватного сільськогосподарського підприємства «Огульчанське», Фермерське господарство «Крокос», ТОВ «Блісторнг», ТОВ «Делфіт», ТОВ «Бонасент-Агро», ТОВ «Агрофірма» «Слобожанський лан», тим самим незаконно занижують розмір податкових зобов'язань, які підлягають сплаті до бюджету Держави, а кошти які перераховуються ними в рахунок сплати даних псевдо розрахункових операцій, незаконно бготівковуються з банківських рахунків та повертаються службовим особам ТОВ «УКРАГРОТРЕЙД ГРУПП»». З огляду на це, стає зрозуміло, що позивач фактично хоче спростувати інформацію про нібито незаконні операції з вищевказаними підприємствами, одним з яких є Приватне сільськогосподарське підприємство «Огульчанське».

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов'язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, додержуватися присяги судді та дотримуватися правил суддівської етики.

Відповідно до положень статті 25 Цивільного процесуального Кодексу України у разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається у тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому ч.3 ст. 11-1 цього Кодексу.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, але якщо з'являються сумніви щодо цього, то для його відводу достатньо заяви сторони про сумнів в об'єктивному розгляді справи.

Той факт, що мій чоловік ОСОБА_2 довгий час представляв інтереси Приватного сільськогосподарського підприємства «Огульчанське», що може викликати сумнів в моїй об'єктивності та неупередженості.

Статтею 2 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов'язковими для виконання Україною. Вказаний Закон прямо закріплює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У пункті 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів ( схвалених резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року) зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об'єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. Такий же обов'язок на суддю покладено також ч.1 ст. 80 КПК України.

Сумніви в незалежності судді відсутні, коли, на думку ЄСПЛ, у «об'єктивного спостерігача» не виникне підстав для занепокоєння з цього питання в обставинах справи, що розглядається ( «Кларк проти Сполученого Королівства»). Визначаючи, чи є суд незалежним, ЄСПЛ звертає увагу й на ті зовнішні ознаки незалежності, що можуть стосуватися навіть гіпотетичної можливості впливу на суд. Існування самої лише можливості зовнішнього впливу на суд ЄСПЛ іноді визнає достатнім, щоб поставити під сумнів незалежність суду («Бєлілос проти Швейцарії», «Очолан проти Туреччини»). ЄСПЛ застерігає, що навіть самі лише сумніви «розсудливого спостерігача» в тому, що суд незалежний та неупереджений, можуть мати певне значення в розумінні забезпечення громадянами права на справедливий суд («Ферантелі та Сантанджело проти Італії», «Хаусчілд проти Данії», «Веттстейн проти Швейцарії»).

Наявність безсторонності, відповідно до п.1 ст.6 Конвенції, має визначатись за суб'єктивним та об'єктивним критеріями. Згідно з об'єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності (вісник ВСУ № 4/2008 стор. 31).

Крім цього, в п.п.66,67,69,70 Рішення ЄСПЛ «Справа Мироненко та Мартенко проти України» від 10.12.2009 року № N 4785/02, зазначено,що: «…п.66. Згідно з усталеною практикою Суду, наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції , за допомогою суб'єктивного та об'єктивного критеріїв. За суб'єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія A, N 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), заява N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38).

67.Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна (Wettstein), п. 43).

69. Застосовуючи об'єктивний критерій, слід з'ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть служити підставою для сумніву в його безсторонності. Тобто при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об'єктивно обґрунтованими (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна (Wettstein), п. 44, та рішення у справі "Феррантеллі та Сантанджело проти Італії" (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), рішення від 7 серпня 1996 року, Reports 1996-III, с. 951-952, п. 58).

70. У цьому зв'язку навіть видимі ознаки можуть мати певне значення або, іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється" (див. рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" (De Cubber v. Belgium), рішення від 26 жовтня 1984 року, серія A, N 86, с. 14, п. 26). Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна (Wettstein), там само, та рішення у справі "Кастільо Альгар проти Іспанії" (Castillo Algar v. Spain), рішення від 28 жовтня 1998 року, Reports 1998-VIII, с. 3116, п. 45).

Таким чином, наявність безсторонності визначається фактором, чи забезпечення судом умов, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності , про що і зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини в справі Білуха проти України від 9 листопада 2006 року та Справа Мироненко та Мартенко проти України» від 10.12.2009 року.

На підставі викладеного, прихожу до переконливого висновку про неможливість моєї участі у розгляді даного судового провадження в зв'язку з наявністю обставин, які можуть викликати сумнів у моїй безсторонності, а тому вважаю за необхідне задовольнити самовідвід у відповідності до п. 4 ч.1 ст. 20 ЦПК України.

На підставі викладеного, ст.ст. 20,25 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заявити та задовольнити самовідвід судді Дзержинського районного суду м. Харкова Подус Г.С. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України, Державної судової адміністрації України щодо спростування інформації.

Цивільну справу ОСОБА_1 до Національної поліції України, Державної судової адміністрації України щодо спростування інформації, передати до канцелярії суду для подальшого розподілу відповідно до ч. 1 ст. 25 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя