Справа № 465/3293/15 Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин М.О.
Провадження № 22-ц/783/4649/17 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Брикайло М.В.

з участю заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 08 червня 2017 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на рішення державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби м. Львова ГТУЮ у Львівській області,-

встановила:

В травні 2017 року ОСОБА_2 звернувся в суд з скаргою на дії державного виконавця, просив скасувати постанову ВП № 53775314 про відкриття виконавчого провадження за судовим наказом № 465/3293/15-ц, №2-н/465/433/15 виданим 28.05.2015р. Франківським районним судом м .Львова про стягнення 4282,61 грн. з ОСОБА_2 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго».

Вимоги обґрунтовував тим, що 20 квітня 2017 року державний виконавець Франківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області Костів О.І. виніс постанову ВП №53775314 про відкриття виконавчого провадження за судовим наказом № 465/3293/15-ц, №2-465/433/15 виданим 28.05.2015р. Франківським районним судом м. Львова про стягнення 4282,61 грн. з нього на користь ЛКП «Львівтеплоенерго». Постанову отримав 03.05.2017 року. Оскільки ухвала судового засідання Франківського районного суду м. Львова від 26.06.2015р. про залишення без задоволення його заяви про скасування судового наказу №465/3293/15-ц, №2-н/465/433/15 від 28.05.2015р. була винесена із порушенням його конституційного права на захист, так як судове засідання проводилося без його присутності, що остаточно позбавило його права подавати докази та брати участь у їх дослідженні, тому вважає, що дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню. Просив скаргу задовольнити у повному обсязі.

Оскаржуваною ухвалою ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 08 червня 2017 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_2 на рішення державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби м. Львова ГТУЮ у Львівській області Костів О.І.

Ухвалу суду оскаржив боржник ОСОБА_2

В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною, оскільки вважає незаконним сам судовий наказ від 28 травня 2015 року.

Просить скасувати ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 08 червня 2017 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення заявника ОСОБА_2 на підтримку доводів скарги, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення скарги відсутні враховуючи таке.

Відмовляючи у задоволенні скарги місцевий суд виходив з того, що державний виконавець діяв відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», правомірно прийняв до виконання судовий наказ і відкрив виконавче провадження, здійснював необхідні заходи щодо своєчасного, повного і неупередженого виконання виконавчого документа, тому порушень вимог Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем при винесенні постанови від 20 квітня 2017 року не було.

Перевіривши матеріали справи та докази досліджені судом, колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду враховуючи таке.

Нормами Конституції України (ст.ст. 124, 129) і ЦПК України (ст. 14) визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Зважаючи на те, що спірні правовідносини виникли в момент дії ЗУ «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, саме такий застосовується при розгляді даної справи.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 8 ЗУ «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

У статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області Костів О.І. від 20.04.2017 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання судового наказу № 2-н/465/433/15 виданого 28.05.2015 року Франківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Львівобленерго» 4282,61 грн. заборгованості та судового збору (а.с. 73-74).

Звертаючись із скаргою на дії державного виконавця боржник ОСОБА_2 свої доводи щодо незгоди із постановою про відкриття виконавчого провадження фактично зводив до того, що ухвала про відмову в задоволенні його заяви про скасування судового наказу, на його думку, є незаконною, як і сам судовий наказ.

При цьому, на момент розгляду скарги судом першої інстанції судовий наказ, виданий Франківським судом м. Львова від 28.05.2015 року у справі 465/3293/15 у встановленому порядку не скасований та є чинним.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Розглядаючи скаргу, суд першої інстанції повинен перевірити чи було прийнято або вчинено оскаржуване рішення, дії чи бездіяльність відповідно до вимог закону, у межах повноважень суб'єкта оскарження та чи були порушені права чи свободи заявника. За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК України.

Згідно із ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

В свою чергу, державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання

виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження (ст. 25 Закону).

За наведених обставин доводи апелянта щодо неправомірності дій державного виконавця при відкритті виконавчого провадження є необґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 20 квітня 2017 року є законною, тому погоджується з висновком суду першої інстанції з цього приводу.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильного висновку суду першої інстанції при вирішенні спору.

Відповідно до положень ч. 1 п. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312, ст. 313, п. 4 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 08 червня 2017 рокузалишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк