Справа № 755/9451/17
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" липня 2017 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Виниченко Л.М., перевіривши виконання вимог ст. ст. 119, 120 ЦПК України за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВОБУДОВА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг,-

В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВОБУДОВА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг.

Ухвалою суду від 21 червня 2017 року дану позовну заяву залишено без руху як таку, що не відповідала вимогам ст. 119 ЦПК України, та надано строк для усунення недоліків до 05 липня 2017 року, але не більше трьох днів з дня отримання ухвали.

Однак вимоги ухвали суду позивачем виконано не в повному обсязі, а саме позивачем не надано оригіналу платіжного доручення про сплату судового збору в дохід держави.

У поданій до суду заяві на виконання вимог ухвали суду в частині відсутності оригіналу платіжного доручення про сплату судового збору представник позивача посилається на те, що ТОВ «НОВОБУДОВА» вже зверталося до Дніпровського районного суду м. Києва із заявою про видачу судового наказу, проте ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19.05.2017 року у справі № 755/18103/16-ц судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «НОВОБУДОВА» заборгованості за надані житлово-комунальні послуги було скасовано, а оригінал платіжного доручення № 3724 від 22.11.2016 року на суму 689,00 грн. міститься в матеріалах цивільної справи № 755/18103/16-ц, що унеможливлює його пред'явлення у провадженні даної справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 ЦПК України, у разі відмови в прийнятті заяви про видачу судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу зараховується до суми судового збору, встановленої за позовну заяву.

Пунктом 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року № 10 роз'яснено, що відповідно до частини другої статті 9 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв'язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір.

Як вбачається із змісту платіжного доручення № 3724 від 22.11.2016 року судовий збір заявником сплачувався за подання до Дніпровського районного суду м Києва позовної заяви до ОСОБА_1, а не заяви про видачу судового наказу.

Враховуючи вище викладене відсутні підстави для прийняття тверджень представника позивача про раніше сплачений заявником судовий збір за подачу до суду заяви про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «НОВОБУДОВА» заборгованості за надані житлово-комунальні послуги.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 р., якщо заява не відповідає вимогам статей 119, 120 ЦПК або не сплачено судовий збір, суддя відповідно до вимог статті 121 ЦПК постановляє ухвалу, в якій повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху, в тому числі й розмір несплачених судових витрат, і надає строк для усунення недоліків, тривалість якого визначається в кожному конкретному випадку з урахуванням характеру недоліків, реальної можливості отримання копії ухвали, яка повинна бути надіслана заявнику негайно, та їх виправлення, але не більше 5 днів з дня отримання позивачем ухвали.

Згідно ч. 2 ст. 121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає вимоги, визначені ст. ст. 119, 120 ЦПК України, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За викладених обставинах заява підлягає поверненню позивачу.

Відповідно до ч. 5 ст. 121 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 119-121 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВОБУДОВА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз'яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду в загальному порядку передбаченому законом.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя