Ухвала

іменем україни

03 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Мазур Л.М., ПисаноїТ.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про зобов'язання перенести господарські споруди із земельної ділянки, за касаційною скаргоюОСОБА_4 на рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 25 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 19 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про зобов'язання перенести господарські споруди із земельної ділянки.

На обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що належні відповідачу деревяні споруди господарського призначення розташовані на відстані 25-30 см від її паркану, не дають змоги облаштувати їй новий паркан.

Посилаючись на те, що будівельними нормами відстань для догляду за будівлями від сусідньої ділянки до найбільш виступаючої конструкції стіни, яка становить 1 м, а також на те, що в добровільному порядку відповідач відмовляється перенести вищевказані дерев'яні споруди, ОСОБА_6 просила зобов'язати відповідача перенести їх в примусовому порядку.

Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 25 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 19 травня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій й передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтею 337 ЦПК України установлено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, встановивши, що забудова розташованих поруч земельних ділянок, якими користуються сторони у справі, здійснювалась більше двадцяти років тому, розташування на сусідній ділянці господарських споруд не суперечить державним будівельним нормам, дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки відсутні підстави для зобов'язання відповідача вчинити дії щодо їх перенесення в інше місце.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 25 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 19 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Коротун

Л.М.Мазур

Т.О.Писана