УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2017 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Кицюк В.С., розглянувши позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про припинення права на частку у спільній частковій власності, визнання права власності, виплату компенсації, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із вищезазначеним позовом.

Ухвалою суду від 06.02.2017 позовну заяву було залишено без руху. Так, ст.ст. 119,120 ЦПК України передбачені вимоги, яким повинна відповідати позовна заява при зверненні до суду цивільної юрисдикції. Проте всупереч п.5 ч.2 ст.119 ЦПК України позивачем на підтвердження обставин, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги, не було зазначено і не надано доказів, які ці обставини підтверджують (твердження про існування між ним та відповідачами певних стосунків, належності майна кожному з них, тощо). Позивач окрім самої позовної заяви в трьох примірниках на чотирьох аркушах не додавав жодного іншого документа.

Крім того, відповідно до ч 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, справляється судовий збір.

Проте, як вбачалось з позовної заяви, окрім зазначення в самому тексті позову про сплату позивачем судового збору в розмірі 600,00 грн. і вимоги про його стягнення з відповідачів, жодних інших підтверджуючих документів останнім не було надано, що позбавляло суд можливості перевірити зазначені дані. Відтак суд вважав за необхідне довести до відома позивача, що дотримання вимог ст.ст.119,120 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» при пред`явленні позову в суд є імперативним правилом в тому числі і для суду на предмет перевірки позову і долучених до нього матеріалів і недопущення відкриття провадження і призначення непідготовленої справи (позову) до розгляду.

Позовна заява не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дотримання вимог ст.119 ЦПК України при пред`явленні позову (заяви) в суд є імперативним правилом в тому числі і для суду на предмет перевірки позову (заяви) і долучених до нього матеріалів і недопущення відкриття провадження і призначення непідготовленої справи (позову, заяви) до розгляду.

Право на звернення в суд не є абсолютним і на цьому неодноразово зауважував Європейський суд з прав людини, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспрюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду із позовом, повинна його (цього порядку) дотримуватися (рішення «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України, суд - Згідно ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без дотримання вимог, викладених у ст. ст. 119, 120 ЦПК України постановив ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомив позивача та надав їм строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п?яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Судом направлялась вищезазначена ухвала про залишення позову без руху на вказану самим позивачем адресу свого проживання, проте конверт повернувся на адресу суду з поміткою «за закінченням терміну зберігання».

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового процесу, яка є його ініціатором, зобов?язана з розумним інтересом цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати свої процесуальні обов?язки.

Суд також враховує розумні строки розгляду справи, зокрема, і в частині вирішення питання щодо відкриття провадження у справі, передбачені законодавством, які порушуються саме внаслідок неотримання стороною позивача кореспонденції, за вказаними ним самим адресами, та кваліфікує таку поведінку позивача, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, як втрату зацікавленості в розгляді даної позовної заяви та актуальності самого питання для позивача.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вищезазначені судом недоліки, в строк не були усунені, крім того позивач втратив будь-яку цікавість до поданої заяви враховуючи, що з позовом до суду він звернувся 14.12.2016 і жодного разу з будь-якими заявами на адресу суду щодо з'ясування питання про хід розгляду справи не звертався, а відтак позовна заява вважається неподаною і належить поверненню позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.119-121 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про припинення права на частку у спільній частковій власності, визнання права власності, виплату компенсації - визнати неподаним та повернути позивачу.

Роз'яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовом до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення .

Ухвала можу бути оскаржена через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя В.С. Кицюк