Справа № 183/3009/17
№ 2/183/2295/17
03 листопада 2017 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого: судді Парфьонова Д.О., за участі: секретаря судового засідання Соловйової Т.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, третя особа: Новомосковська районна державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про встановлення факту родинних відносин, встановлення факту належності правовстановлюючих документів, визнання права власності в порядку спадкування,
позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:
-встановити факт родинних відносин між ним та померлою, а саме, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 була матірю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2;
-встановити факт належності договору купівлі-продажу будинку в сільській місцевості за реєстраційним № 142 від 06 грудня 1960 року ОСОБА_2;
-визнати право власності за ОСОБА_1 на домоволодіння за адресою: вул. Центральна (Леніна) № 66 в с. Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області, що складається з будинку «А», сіней «а», вхід до льоху «Б», льох «Ж», літньої кухні «В», вбиральні «Г», забору № 1, хвіртки № 2, 3 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, померлої 23 червня 2015 року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23 червня 2015 року померла мати позивача Гур`єва ОСОБА_3 життя Гур`єва Г.Т. склала заповіт, яким заповіла належне їй домоволодіння за адресою: вул. Леніна, 66 в с. Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області в рівних частках: ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Після смерті матері залишились спадкоємці - син ОСОБА_1 та донька ОСОБА_4, яка в свою чергу відмовилась від прийняття спадщини на користь позивача. Спадкоємець ОСОБА_5 помер 25 червня 2013 року. З метою оформлення спадкових прав ОСОБА_1 звернувся до Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. 24 березня 2017 року нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадкове майно за заповітом та за законом, оскільки позивачем надано свідоцтво про смерть спадкодавця, де її прізвище записано, як ОСОБА_2. В той час, як у свідоцтві про народження позивача від 29 червня 1952 року в графі мати записана (російською) ОСОБА_6, у свідоцтві про одруження батьків позивача від 29 червня 1952 року зазначено, що шлюб обрали (російською) «Самойлович Владимир Павлович» та «Гурьева Анна Тимофеевна», та після реєстрації шлюбу дружині змінено прізвище на «Самойлович». Крім того, нотаріус зазначив, що у договорі купівлі-продажу спадкового будинку, який посвідчений 06 грудня 1960 року виконкомом Піщанської сільської ради за № 142 прізвище власника зазначено як ОСОБА_7, а також відсутня назва вулиці та номер будинку який належить спадкодавцю.
В поданій заяві представник позивача просила розглядати справу за її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав.
Від третьої особи надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності представника.
Згідно з ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У звязку з тим, що сторони в судове засідання не зявилися, на підставі ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося.
З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.
29 червня 1952 року вступили у шлюб ОСОБА_8 та Гур`єва ОСОБА_9, яка після шлюбу взяла прізвище ОСОБА_8 /а.с.6/.
У відповідності до свідоцтва про народження серії ГД № 000574 від 27 травня 1957 року, 14 травня 1957 року у батьків ОСОБА_8 та ОСОБА_10 народився син ОСОБА_1.
Як свідчить договір купівлі-продажу будинку, розташованого в сільській місцевості - 06 грудня 1960 року ОСОБА_7 придбала у ОСОБА_11, діючої від себе та за згодою і за дорученням члена колгоспного двору ОСОБА_12 будинок з усіма господарчими будівлями до нього, які знаходяться в селі Піщанка. Договір нотаріально посвідчений Виконавчим комітетом Піщанської сільської Ради депутатів трудящих Новомосковського району Дніпропетровської області та зареєстровано в Книзі для запису нотаріальних дій за № 142 /а.с.13/.
У відповідності до довідки Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області № 11/31-953 від 12 листопада 2013 року, згідно з договором купівлі продажу будинку в сільській місцевості за реєстраційним №142 від 06 грудня 1960 року ОСОБА_2 дійсно купила житловий будинок адреса якого: вулиця Леніна, № 66, с. Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області /а.с.12/.
В технічному паспорті, копію якого долучено до матеріалів справи, на жилий будинок індивідуального житлового фонду, складеному Новомосковським міжрайонним БТІ 04 червня 1991 року власником будинку, розташованого за адресою: вулиця Леніна, № 66, с. Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області вказано Гур`єву ОСОБА_9 /а.с.16/.
08 жовтня 2012 року Гур`єва ОСОБА_9 склала заповіт, посвідчений секретарем Виконавчого комітету Райгородоцької селищної ради Слов`янського району Донецької області, за яким заповіла житловий будинок за № 66, розташований за адресою: с. Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області по вул. Леніна в рівних частках ОСОБА_1, ОСОБА_13 та ОСОБА_5 /а.с.9/.
25 червня 2013 року ОСОБА_5 помер /а.с.10/.
23 червня 2015 року померла Гур`єва ОСОБА_9 /а.с.11/.
16 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом та за законом після смерті Гур`євої ОСОБА_9 та 24 березня 2017 року подав заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом на житловий будинок, розташований за адресою: вулиця Леніна, № 66, с. Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області.
У відповідності до довідки Виконавчого комітету Піщанської сільської ради № 585 від 23 березня 2017 року Гур`єва Г.Т. постійно проживала і була зареєстрована за адресою: вулиця Центральна (Леніна), № 66, с. Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області по день смерті одна /а.с.61/.
24 березня 2017 року листом нотаріуса № 626/02-14 позивачу фактично відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину. Підставою вказано те, що із наданих документів вбачається, що позивач має право на спадкування частки спадкового будинку за заповітом, посвідченим секретарем Райгородоцької селищної ради Слов'янського району Донецької області 08 жовтня 2012 року за р.№ 279, а також частки спадкового будинку за законом. Представлені свідоцтво про смерть Гур`євої ОСОБА_9, свідоцтво про народження ОСОБА_1, видане 27 травня 1957 року, в якому в графі мати записана (російською) ОСОБА_6, свідоцтво про одруження, видане 29 червня 1952 року, між (російською) ОСОБА_14 та ОСОБА_15, в яких наявні розбіжності в прізвищі, що не дає можливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом. Крім того, наданий до нотаріальної контори договір купівлі-продажу спадкового будинку, посвідчений 06 грудня 1960 року виконкомом Піщанської сільської ради за р.№ 142, на імя спадкодавця ОСОБА_7, в якому прізвище власника відмінне від прізвища спадкодавця, право власності за яким не зареєстроване в БТІ у встановленому законом порядку, що суперечить вимогам ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта № 83304424 від 24 березня 2017 року та витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно у порядку доступу нотаріусів № 206274056 від 24 березня 2017 року відомості щодо реєстрації прав власності на спадковий будинок відсутні.
Розглядаючи позовні вимоги, в частині встановлення родинних відносин, суд виходить з наступного.
У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.
Згідно з ч. 1 п 2 ст. 234, ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
З матеріалів справи вбачається наявність розбіжностей між прізвищем матері позивача та прізвищем особи, яка померла 23 червня 2015 року. При цьому, з матеріалів справи вбачається, що прізвище матері позивача до реєстрації шлюбу в 29 червня 1952 року було - Гур`єва. З відомостей РАЦС не вбачається відомостей про зміну прізвища матері позивача після укладання шлюбу /а.с.60/. Водночас, судом в судовому засіданні допитано свідків ОСОБА_16, ОСОБА_17, сусідів померлої та мешканців с. Піщанка, які кожний окремо показали суду, що знали померлу Гур`єву Г.Т., яка мешкала по вул. Центральна, 66 в с. Піщанка. Гур`єва Г.Т. називала позивача сином та ставилася до нього відповідно. Що наявні розбіжності в прізвищі Гур`євої Г.Т. та позивача вони не здогадувалися. Про причини розбіжностей в прізвищах не знають.
Оцінюючі вищенаведені докази по справі, суд приходить до висновку, що наявними в справі доказами, наданими на підтвердження відомостей про народження, відомостями про матір, показаннями свідків, фактом проживання, підтверджено наявність родинних відносин між заявником та померлою. Встановлення даного факту необхідно для реалізації спадкових прав заявника, внаслідок чого позов в цій частині підлягає задоволенню.
Вирішуючи позовні вимоги в частині встановлення факту, що має юридичне значення, суд виходить з наступного.
З наданих позивачем доказів вбачається наявність розбіжностей в прізвищі власника спадкового майна, вказаного в правовстановлюючому документі ОСОБА_7 та прізвищі померлої - Гур`єва Г.Т., що унеможливлює належну реєстрацію у відповідності до чинного законодавства права власності на нерухоме майно та відповідно порушує спадкові права заявника.
Так, відповідно п. 6 ч. 1, ч.2 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Встановлення факту належності правовстановлюючого документу можливе тільки щодо осіб, які є живими на час судового розгляду, в той час, як щодо належності документів особам, які є померлими є вірним встановлення факту, що має юридичне значення.
Факт складання вказаного правовстановлюючого документу - договору купівлі-продажу будинку в сільській місцевості за реєстраційним № 142 від 06 грудня 1960 року від імені ОСОБА_2 підтверджується тим, що решта анкетних даних ОСОБА_2 в договорі, а саме: по батькові та ім`я співпадають з даними, вказаними в свідоцтві про смерть померлої. Крім того, місце проживання померлої після укладання договору, довідка органу місцевого самоврядування № 11/31-953 вказують на те, що після укладання договору саме ОСОБА_2 стала проживати у придбаному нею будинку та саме вона придбала означений будинок, що усуває розбіжності, виявлені нотаріусом в прізвищі особи, на ім`я якої видано правовстановлюючий документ.
При цьому, означені невідповідності перешкоджають позивачу в реалізації права на спадкування, про що свідчить лист нотаріуса, яким позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, не можуть бути усунені іншим чином, ніж шляхом встановлення факту, що має юридичне значення та усунення яких потрібно для реалізації спадкових прав позивача, внаслідок чого позовна заява в цій частині підлягає задоволенню.
Вирішуючи позов в частині визнання права власності, суд виходить з наступного.
У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом.
Згідно зі ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Ч.1 ст.1222 ЦК України визначає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, зазначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Також, виходячи зі змісту статей 1233, 1235, 1236 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому.
Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка).
Ч.1 ст.1258 ЦК України встановлює, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Ст.1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Ч.1 ст.1269 ЦК України визначає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
ОСОБА_3 таких обставин, оскільки ОСОБА_2 заповіла житловий будинок за № 66, розташований за адресою: с. Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області по вул. Леніна в рівних частках ОСОБА_1, ОСОБА_13 та ОСОБА_5, позивач має право на 1/3 частину означеного житлового будинку в порядку спадкування за заповітом. При цьому, суд враховує наведені вище судом обставини в частині встановлення факту, що має юридичне значення, а також докази у вигляді довідки органу місцевого самоврядування та дані технічного паспорту, що підтверджують адресу майна, належного померлій, придбаного на підставі договору купівлі продажу. Також враховує суд і той факт, що на момент смерті ОСОБА_2 проживала одна, інші особи, окрім позивача до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини за законом чи заповітом, за обов`язковою часткою у спадщині не зверталися, державну реєстрацію права власності проведено в 1960 році та право власності зареєстроване у виконавчому комітеті місцевої ради, що було передбачено на той час нормами ЦК УРСР.
Окрім того, з огляду на зміст заповіту, той факт, що один із спадкоємців за заповітом - ОСОБА_5 помер 25 червня 2013 року, а інший спадкоємець за заповітом ОСОБА_13 до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у визначений законодавством строк не зверталася, з огляду на положення ст.ст.1222, 1223 ЦК України, позивач, як єдиний спадкоємець за законом, який прийняв спадщину має право на отримання у спадок після ОСОБА_2 спадкового майна у вигляді житлового будинку.
Внаслідок викладеного подана позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, третя особа: Новомосковська районна державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про встановлення факту родинних відносин, встановлення факту належності правовстановлюючих документів, визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.
Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлою 23 червня 2015 року, а саме те, що Гур`єва ОСОБА_9, померла 23 червня 2015 року, була матір`ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що договір купівлі-продажу будинку, розташованого в сільській місцевості - 06 грудня 1960 року, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_11, діючої від себе та за згодою і за дорученням члена колгоспного двору ОСОБА_12, нотаріально посвідчений Виконавчим комітетом Піщанської сільської Ради депутатів трудящих Новомосковського району Дніпропетровської області та зареєстровано в Книзі для запису нотаріальних дій за № 142 дійсно укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_11, діючої від себе та за згодою і за дорученням члена колгоспного двору ОСОБА_12.
Визнати право власності за ОСОБА_1 на домоволодіння за адресою: вул. Центральна (Леніна) № 66 в с. Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області, що складається з будинку «А», сіней «а», вхід до льоху «Б», льох «Ж», літньої кухні «В», вбиральні «Г», забору № 1, хвіртки № 2, 3, власником якого була ОСОБА_2, померла 23 червня 2015 року, на 1/3 частину - в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, померлої 23 червня 2015 року та на 2/3 частини - в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлої 23 червня 2015 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Д.О. Парфьонов