АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/2525/16-ц 22-ц/774/1181/К/17
Справа № 210/2525/16-ц Головуючий в першій
Провадження № 22-ц/774/1181/К/17 інстанції - Ступак С.В.
Категорія - 32 (III) Доповідач - Барильська А.П.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 липня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Барильської А.П.

суддів - Зубакової В.П., Бондар Я.М.

секретар - Борщ А.А.

за участю: представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представника відповідача Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» - Новікової Анастасії Юріївни,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційними скаргами представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 20 березня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про визнання факту проживання однією сім'єю, відшкодування моральної шкоди, заподіяною смертю діда у зв'язку з виконанням ним трудових обов'язків, -

В С Т А Н О В И Л А:

В травні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (далі - ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг») про визнання факту проживання однією сім'єю, відшкодування моральної шкоди, заподіяною смертю діда у зв'язку з виконанням ним трудових обов'язків.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що його дід - ОСОБА_7 працював на підприємстві відповідача, починаючи з 1977 року слюсарем з ремонту металургійного обладнання в умовах впливу шкідливих факторів, внаслідок чого отримав професійне захворювання з діагнозом пиловий бронхіт та емфізема легень. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер, довідкою МСЕК від 28.11.2014 року встановлений причинний зв'язок смерті його діда від отриманого на виробництві професійного захворювання.

Посилаючись на те, що внаслідок смерті діда, який його виховував і з яким він проживав однією сім'єю на час його смерті, йому завдано моральної шкоди, суттєвих незворотних негативних змін, які відбулися у його особистому житті, просив суд визнати його членом сім'ї померлого ОСОБА_7, встановити факт спільного проживання з ним з ІНФОРМАЦІЯ_1 - дня свого народження по ІНФОРМАЦІЯ_2 - день смерті діда та стягнути з відповідача на свою користь 60000 грн. у відшкодування моральної шкоди без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов'язкових платежів.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 20 березня 2017 року, описку в якому виправлено ухвалою того ж суду від 27 березня 2017 року, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме: той факт, що ОСОБА_2 дійсно був онуком ОСОБА_7 Встановлено факт про спільне проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з померлим ОСОБА_7 (який помер ІНФОРМАЦІЯ_2) з моменту народження ОСОБА_2, , а саме, з ІНФОРМАЦІЯ_1 по день смерті ОСОБА_7, тобто, по ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1. Стягнуто з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на відшкодування моральної шкоди 30000 грн. без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб. У задоволенні іншої частини вимог - відмовлено. Стягнуто з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить змінити рішення суду в частині визначення розміру стягнутої моральної шкоди, збільшивши його до 60000 грн., посилаючись на те, що розмір відшкодування моральної шкоди, встановлений рішенням суду, не відповідає засадам розумності, справедливості та співмірності та є заниженим, оскільки судом не взято до уваги, що професійне захворювання діда позивача виникло з вини відповідача, а також тяжкість моральних страждань позивача у зв'язку зі смертю близької людини.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, скасувати та відмовити в задоволені цієї частини позовних вимог, посилаючись на недоведеність позивачем наявності в нього моральних страждань та факту їх спричинення у зв'язку зі смертю його діда, а посилання позивача на те, що смерть діда вплинула на його матеріальний стан, вважає недоречними, оскільки на момент смерті діда позивач був повнолітнім та працездатним.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційних скарг та заперечень на них, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає відхиленню, а апеляційна скарга представника позивача - задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Виходячи з доводів апеляційних скарг, рішення суду оскаржується сторонами тільки в частині стягнення моральної шкоди. В іншій частині рішення суду не оскаржується, тому виходячи з принципу диспозитивності цивільного процесу, не є предметом апеляційного розгляду, в зв'язку із чим колегією суддів не переглядається.

Судом встановлено та не заперечувалося представником відповідача, що позивач ОСОБА_2 є онуком померлого ОСОБА_7 та проживав з ним спільно до моменту смерті.

ОСОБА_7 на підприємстві відповідача пропрацював в період часу з грудня 1972 року по квітень 2002 року, з перервами, на різних посадах, в тому числі й на посаді слюсаря з ремонту металургійного устаткування цеху та був звільнений за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за ст. 38 КЗпП України (а.с. 9-11).

Згідно Акту розслідування професійного захворювання (отруєння) від 03.04.2001 року ОСОБА_7 внаслідок тривалої роботи підземного прохідника в умовах впливу шкідливих факторів - пилу, рівень якого перевищує гранично-допустимий, отримав професійне захворювання з діагнозом: пиловий бронхіт 1 стадії, емфізему легень 1 ст., ДН- 1-2 ст. (а.с.12-13).

Висновком МСЕК від 07.05.2001 року ОСОБА_7 у зв'язку з отриманим професійним захворюванням первинно встановлено 30% втрати професійної працездатності та 3 групу інвалідності. Під час повторно огляду висновком МСЕК від 25.06.2014 року ОСОБА_7 встановлено 100% втрати професійної працездатності та 1 групу інвалідності безстроково (а.с. 14).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер, що підтверджується свідоцтвом про його смерть (зв. а.с. 16).

Розширеною медико-соціальною експертною комісією встановлено причинний зв'язок настання смерті ОСОБА_7 із встановленим йому за життя професійним захворюванням, висновок про що містить довідка серії АА № 0000124 від 28.11.2014 року (а.с. 17).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 в частині стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції керувався положеннями ст.ст. 1167, 1168 ЦК України й виходив з права позивача у зв'язку із смертю свого діда, з яким він проживав однією сім'єю, на відшкодування моральної шкоди, завданої відповідачем внаслідок незабезпечення за його життя безпечних та нешкідливих умов праці, що й стало причиною смерті працівника ОСОБА_7

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 16 ЦК України відшкодування моральної шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів судом.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

Таким чином, ч. 1 ст. 1167 ЦК України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв'язку та вини заподіювача.

Відповідно до ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові дружині, батькам усиновлювачам, дітям усиновленим, а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Якщо події, які породили цивільне право на відшкодування моральної шкоди та стали підставою для звернення до суду з позовними вимогами, мали місце після 1 січня 2004 року, тобто після набрання чинності ЦК України, то вони підлягають розгляду згідно з положеннями статей 1167, 1168 ЦК України.

Зазначеним висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі №6-208цс14 та від 02 вересня 2015 року у справі №6-576цс15, який у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при виборі та застосуванні таких норм матеріального права до спірних правовідносин.

Виходячи з вищевказаного, на думку колегії суддів, суд першої інстанції відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України, врахував зазначене та правильно визначився з характером спірних правовідносин, а також правовою нормою, яка підлягає застосуванню до їх врегулювання.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» в частині недоведеності позивачем заподіяної йому моральної шкоди та вини відповідача в цьому, та вважає їх безпідставними, виходячи з такого.

Право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці встановлено ч.4 ст.43 Конституції України.

Згідно частин 1, 3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Виходячи з аналізу зазначеної норми закону вбачається, що право на відшкодування моральної шкоди чоловікові, дружині, батькам, дітям, а також особам, які проживали з померлим однією сім'єю виникає у разі, якщо встановлено причинний зв'язок між смертю фізичної особи та ушкодженням здоров'я на виробництві.

Відповідно до довідки серії АА № 0000124 Комунального закладу «Обласний центр медичної соціальної експертизи» Головного управління охорони здоров'я Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 28.11.2014 року встановлено причинний зв'язок між смертю ОСОБА_2 та з встановленим йому за життя професійним захворюванням (а.с. 17).

Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 (справа про страхові виплати), визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

З огляду на вищезазначене та враховуючи, що Актом розслідування професійного захворювання (отруєння) від 03.04.2001 року визначено, що ОСОБА_7 отримав професійне захворювання, у зв'язку з незабезпеченням йому відповідачем безпечних та нешкідливих умов праці, колегія суддів погоджуються з правильним висновком суду першої інстанції про те, що відповідач є особою, що несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди позивачеві - внуку померлого, у зв'язку чим наявні правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_7

Доводи апеляційної скарги відповідача щодо відсутності підстав відшкодування моральної шкоди ОСОБА_2 не знайшли свого підтвердження, оскільки факт заподіяння моральної шкоди у зв'язку зі смертю його діда, з яким він проживав однією сім'єю, внаслідок встановленого йому за життя професійного захворювання, яке виникло в результаті незабезпечення останньому відповідачем безпечних та нешкідливих умов праці, встановлений в судовому засіданні.

Зокрема, позивач ОСОБА_2 у зв'язку із втратою діда втратила рідну людину, який його виховував з народження, опору, надію та моральну підтримку, що тягне за собою порушення нормальних життєвих зв'язків позивача та необхідності докладання ним додаткових зусиль для організації свого подальшого життя вже без близької людини.

Судом першої інстанції встановлений й причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою відповідача - втрата життєвих зв'язків позивача ОСОБА_2 з рідною людиною.

Крім того, сам по собі факт загибелі діда позивача беззаперечно свідчить про те, що останній відчуває від цього негативні наслідки морального та психологічного характеру і висновки суду з цього приводу є правильними.

Разом з тим, колегія суддів приймає до уваги доводи апеляційної скарги представника позивача щодо його незгоди з визначеним судом першої інстанції розміром моральної шкоди.

Так, колегія суддів вважає, що при визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ПАТ «АрселорМіттал КривийРіг» на користь ОСОБА_2, судом не в повній мірі враховані положення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. № 4, з подальшими змінами, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідачів та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

Тому, враховуючи глибину та тривалість моральних страждань позивача ОСОБА_2, який втратив рідну людину, ступінь та незворотність негативних наслідків у результаті загибелі його діда, час та зусилля, які він доклав для зміни свого звичного укладу свого життя після смерті рідної людини, колегія суддів вважає, що моральну шкоду слід стягнути в розмірі 60000 грн., що відповідає засадам розумності та справедливості і є співмірним з розміром моральних страждань позивача.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає відхиленню, апеляційна скарга представника позивача - частковому задоволенню, а рішення суду, відповідно до положень п.3 ч.1 ст. 309 ЦПК України - зміні в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, із збільшенням цього розміру до 60000 грн. В іншій частині рішення суду необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. 303, 307, ст. 309 ч.1 п.3, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» відхилити.

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 20 березня 2017 року в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_2, змінити, збільшивши цей розмір з 30000 гривень до 60000 (шістдесяти тисяч) гривень.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: В.П. Зубакова

Я.М. Бондар