Справа № 127/4864/17 Провадження № 22-ц/772/2041/2017Головуючий в суді першої інстанції Луценко Л. В.
Категорія 2Доповідач Панасюк О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі: головуючого - судді Панасюка О.С., суддів Кучевського П.В., Марчук В.С., з участю секретаря судового засідання Ліннік Я.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради, Комунального підприємства «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «ДИВО-ПТАХА», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «ОРГАНІК ПЛЮС», про визнання недійсним рішення, оформленого протоколом установчих зборів, та його скасування, скасування записів про державну реєстрацію права власності на майно за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Коханця Олександра Володимировича на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 29 червня 2017 року, -

встановила:

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернувся в суд з цим позовом, відповідно до якого просила: скасувати запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 17273647, вчинений 2 листопада 2016 року державним реєстратором Бадюк О.В., про реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на господарські будівлі: сарай-свинарник «В», сарай-волівник «Г», вбиральню «Е», погріб (льох) «Ж», огорожу 1-2, розташовані у АДРЕСА_1; визнати недійсним та скасувати рішення установчих зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ДИВО-ПТАХА» (далі ТОВ «ДИВО-ПТАХА»), оформлене протоколом установчих зборів учасників № 2 від 8 листопада 2016 року, про передачу учасником товариства ОСОБА_3 ТОВ «ДИВО-ПТАХА» права власності на це нерухоме майно, а також рухоме майно: вентилятор ВВД 05, вентилятор ВЦ 14-46 № 4, комплект обладнання для вентиляції, котел DemradSolittchPlus8, котел харчовий прямокутний ПКЕ, обладнання кліткове для утримання перепелів ОКП-5 1, обладнання кліткове для утримання перепелів ОКП-5 2, обладнання кліткове для утримання перепелів ОКП-5 3, парогенератор РИ 5М, прес ПС 2000, пропарювальна камераморський контейнер 6Х2 4Х3, холодильний агрегат СЕА, інкубатор автоматичний «Інка» 1, інкубатор автоматичний «Інка» 2, інкубатор автоматичний «Інка» 3; скасувати запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 19256789, вчинений 27 лютого 2017 року державним реєстратором Койчевою М.В., про реєстрацію за ТОВ «ДИВО-ПТАХА» права власності на господарські будівлі: сарай-свинарник «В», сарай-волівник «Г», вбиральню «Е», погріб (льох) «Ж», огорожу 1-2, розташовані у АДРЕСА_1.

Вказувала, що вона є учасником ТОВ «ОРГАНІК ПЛЮС» із розміром частки 50%. На підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 17 жовтня 2016 року зазначене вище усе майно цього підприємства було передане у власність ОСОБА_3, який8 листопада 2016 рокупередав право власності на ньогоТОВ «ДИВО-ПТАХА». Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 1 березня 2017 року ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 17 жовтня 2016 року про визнання мирової угоди і закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ТОВ «ОРГАНІК ПЛЮС» про стягнення боргу за договором позики від 1 березня 2013 року скасовано, справу повернуто до суду першої інстанції для продовження розгляду, однак, не дивлячись на скасування правовстановлюючого документу, який став підставою для державної реєстрації майна - ухвали про визнання мирової угоди, державний реєстратор відмовив позивачці у скасуванні запису про державну реєстрацію зазначеного нерухомого майна.

Ухвалою Вінницього міського суду Вінницької області від 29 червня 2017 року провадження у справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, оскільки справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила скасувати цю ухвалу, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги судова колегія вважає, що вона підлягає задоволенню з огляду на таке.

Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції виходив із того, що вимоги про скасування рішень державного реєстратора стосовно реєстрації права власності на нерухоме майно є публічно-правовим спором щодо оскарження рішень та дій органу публічної влади, на який відповідно до ч. 2 ст. 17 КАС України поширюється юрисдикція адміністративних судів, а вимога про визнання недійсним та скасування рішення установчих зборів учасників ТОВ «ДИВО-ПТАХА», оформленого протоколом установчих зборів учасників № 2 від 8 листопада 2016 року,виникає із корпоративних правовідносин, а тому підлягає розгляду в порядку господарського судочинства на підставі п. 4 ч. 1 ст. 12 ГПК України.

Проте погодитись із таким висновком суду не можна з таких міркувань.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

П. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України відносить до юрисдикції загальнихсудів у порядку цивільного судочинства усі справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20 липня

2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви №№ 29458/04, 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» [див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. <…> фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, тоді як визначальним принципом цивільного судочинства є змагальність сторін.

Саме до такого правового висновку, який в силу приписів ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для усіх судів загальної юрисдикції, дійшов Верховний Суд України на спільному засіданні Судових палат в адміністративних, господарських та цивільних справах у постанові № 21-41а16 від 14 червня 2016 року.

Позовна заява в частині вимог про законність реєстраційних дій, ґрунтується на юридичних фактах, стосовно яких існує спір про право власності на майно, до вирішення якого і поза зв'язком з яким не можуть бути розв'язані питання, пов'язані з реєстрацією права власності на нерухоме майно.

Відтак, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що позов у цій частині підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Як роз'яснено у п. 13 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» відповідно до ч. 3 ст. 167 Господарського кодексу України під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Визначаючи, чи є спір таким, що виникає з корпоративних відносин та не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (п. 4 ч. 1 ст. 12 ГПК, ст. 15 ЦПК), слід враховувати роз'яснення, надані у постанові Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів».

Наприклад, у порядку цивільного судочинства підлягають розгляду справи, пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням інших суб'єктів господарювання, які не є господарськими товариствами (кооперативи, приватні, колективні підприємства тощо), якщо стороною у спорі є фізична особа. При цьому положення п. 4 ч. 1 ст. 12 ГПК, враховуючи її імперативний характер, не підлягає застосуванню за аналогією щодо спорів, пов'язаних з діяльністю інших суб'єктів господарювання (споживчих, садових товариств тощо), а також стосовно справ, пов'язаних зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності господарського товариства, якщо однією зі сторін не є учасник (засновник, акціонер) господарського товариства, у тому числі такий, який вибув.

Однак суд першої інстанції ці роз'яснення також залишив поза увагою, не звернув уваги, що ОСОБА_2 не є учасником (засновником, акціонером), у тому числі таким, який вибув,ТОВ «ДИВО-ПТАХА», а оспорює рішення установчих зборів учасників товариства, оформленого протоколом установчих зборів учасників № 2 від 8 листопада 2016 року, саме у зв'язку із передачею у власність зазначеної юридичної особи майна, яке, на її думку, незаконно вибуло із власності ТОВ «ОРГАНІК ПЛЮС», у якому вона має частку у 50%.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 311, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Коханця Олександра Володимировича задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 29 квітня 2017 року про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради, Комунального підприємства «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «ДИВО-ПТАХА», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «ОРГАНІК ПЛЮС», про визнання недійсним рішення, оформленого протоколом установчих зборів, та його скасування, скасування записів про державну реєстрацію права власності на майно скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий: /підпис/ О.С. Панасюк

Судді: /підпис/ П.В. Кучевський

/підпис/ В.С. Марчук

Згідно з оригіналом О.С. Панасюк