Справа № 639/5514/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2017 року Жовтневий районний суд м.Харкова

у складі: головуючого - судді Єрмоленко В.Б.

при секретарі- Слюсаревій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, 3 особа- Харківська міська рада про визнання права власності в процесі приватизації та вселення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, 3 особа- Харківська міська рада про визнання права власності в процесі приватизації на 1/6 частину квартири 71 по Григорівському шосе, 49 в м. Харкові. В подальшому ОСОБА_1 уточнив вимоги і просив визнати за ним право на приватизацію та право власності на частину квартири, а в остаточній редакції змінив предмет позову і заявив про вселення його у житлове приміщення. Зазначена заява прийнята судом 13.12.2016 р.

Справа неодноразово призначалася до розгляду в судовому засіданні, але позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_8 не зявлялись.

Як зазначено у ст. 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 2 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та закону України «Про міжнародне приватне право».Право особи на судовий захист своїх прав, свобод, а також законних інтересів гарантується Конституцією України та безпосередньо передбачене ст. 16 Цивільного кодексу України, ст. З Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Права та обовязки осіб, які беруть участь у справі, визначені в ст. 27 ЦПК України, процесуальні права та обовязки сторін, крім того, додатково визначені ще й у ст. 31 цього Кодексу. При цьому в ч. 3 ст. 27 ЦПК України чітко зазначено, що особи, які беруть участь у справі зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року, в яких зазначено, що право на суд не є абсолютним . Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Так, в судове засідання, що призначалося на 06.03.2017 р. , 03.05. 2017 р., 11.07. 2017 р. представник позивача належним чином і своєчасно повідомлявся про розгляд справи , але не зявився та не повідомив про причини своєї неявки .Позивач за адресою місця реєстрації, яку зазначив у позові, повістки не отримує, тому як не проживає. Про день і час судового засідання повідомлення розміщені також на офіційному сайті судової влади.

За вимогами ч.2 ст. 77 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин.

Наслідки неявки в судове засідання особи, яка бере участь у справі, передбачені ст. 169 ЦПК України.

У разі ж повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду ( частина 3 статті 169 ЦПК України).

Рішеннями Європейского суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобовязана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обовязки.

У зв'язку з наведеним, суд вважає, що залишення позову ОСОБА_1 без розгляду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Відповідно до вимог ст. 207 ч.1 п. 3 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не зявився в судове засідання без поважних причин або повторно не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

На підставі викладеного і керуючись ч.3 ст. 169, п.3 ч.1, ч.2 ст.207 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, 3 особа- Харківська міська рада про визнання права власності в процесі приватизації та вселення,- залишити без розгляду.

Розяснити позивачеві його право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом пяти днів з дня її проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні-в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя-