Провадження №22-ц/784/1597/17
Справа №467/133/17
Провадження №22-ц/784/1597/17 Головуючий суду першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 47 Доповідач суду апеляційної інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2017 року м.Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання Богуславською О.М.,

за участі:

позивача ОСОБА_3,

представника позивача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області

від 07 червня 2017 року

за позовом

ОСОБА_3 до Благодатненської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області, Арбузинської районної державної адміністрації Миколаївської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Центр надання адміністративних послуг Арбузинської районної державної адміністрації Миколаївської області, Відділ Держгеокадастру в Арбузинському районі Миколаївської області про визнання права власності на земельну частку (пай) , -

В С Т А Н О В И Л А:

08 лютого 2017 року ОСОБА_3 предявив зазначений позов, який в подальшому уточнював та обґрунтовував наступним.

Позивач вказував, що з 29 червня 1996 року по 28 грудня 1998 року він працював на посаді завідуючого фермою у КСП «Новогригорівське».

По невідомим йому причинам йому не було надано земельну частку (пай).

Посилаючись на те, що він має право на отримання земельної частки (паю), ОСОБА_3 просив поновити йому строк звернення до суду з позовом, визнати за ним право на земельну частку (пай) КСП «Новогригорівське» та зобовязати Благодатненську сільську раду Арбузинського району Миколаївської області надати йому належну земельну частку (пай), яка повинна бути рівноцінною часткам (паям), наданим членам КСП «Новогригорівське».

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду з позовом позивач зазначав віддаленість свого місця проживання від розташування КСП «Новогригорівське» та браком коштів.

Рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 07 червня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення його позовних вимог.

Позивач наголошував, що має право на отримання земельної ділянки з резервного фонду, що було проігноровано судом.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що він є безпідставним.

Колегія суддів погоджується, з таким висновком суду, з огляду на таке.

Відповідно до ст.5 ЗК України від 18.12.1990 р., який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, у колективну власність можуть бути передані землі колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств в тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, землі садівничих товариств за рішенням загальних зборів цих підприємств, кооперативів, товариств. До прийняття такого рішення провадиться передача земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, до відання сільської, селищної, міської Ради народних депутатів. Площа земель, що передаються у колективну власність, становить різницю між загальною площею земель, що знаходяться у віданні відповідної Ради і площею земель, які залишаються у державній власності (землі запасу, лісовий фонд, водний фонд, резервний фонд тощо) і у власності громадян.

Сільські і селищні Ради народних депутатів створюють на своїй території резервний фонд земель за погодженням місцерозташування з землекористувачем у розмірі до 15 процентів площі усіх сільськогосподарських угідь, включаючи угіддя в межах відповідних населених пунктів. Частина земель резервного фонду, яка на час введення в дію цього Кодексу належала господарствам, залишається за ними на умовах постійного користування. Резервний фонд земель перебуває у державній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням.

Згідно з п.п.2, 7 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року №720 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Створюваний під час передачі земель у колективну власність резервний фонд використовується для передачі у приватну власність або надання у користування земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання.

Пункти 1.6, 1.11, 2.1 Рекомендацій щодо порядку перерозподілу земель резервного фонду з метою використання їх за цільовим призначенням Державного комітету України по земельних ресурсах від 21.08.1998 року передбачають, що для проведення перерозподілу земель резервного фонду за рішенням органу місцевого самоврядування створюється комісія. Висновки і пропозиції комісії, розглянуті і затверджені сесією відповідного органу місцевого самоврядування, є підставою для виконання необхідних вишукувальних і проектних землевпорядних робіт. Надання у постійне користування та передача у власність громадянам земельних ділянок із земель резервного фонду здійснюється в порядку відведення у відповідності з чинним законодавством, за кошти громадян, в інтересах яких оформляються правовстановлюючі документи.

Орган місцевого самоврядування на підставі заяв новоприйнятих членів недержавного сільськогосподарського підприємства, клопотання комісії по перерозподілу, з метою використання за цільовим призначенням земель резервного фонду та за погодженням з органом управління цього підприємства в місячний термін приймає рішення щодо передачі в колективну власність із резервного фонду земельної ділянки у розмірах суми площ середніх земельних часток (паїв) цих громадян.

З матеріалів справи вбачається, що 25 березня 1987 року створено колгосп ім. Калініна, на базі якого 21 березня 1992 року почало свою діяльність КСП «Новогригорівське». 05 січня 2000 року КСП «Новогригорівське» реорганізовано в СЗАТ «Новогригорівське», яке постановою Господарського суду Миколаївської області від 11 квітня 2006 року ліквідовано (а.с.75).

25 жовтня 1995 року КСП «Новогригорівське» видано державний акт на право колективної власності на землю загальною площею 1886.3 гектарів для ведення сільськогосподарського виробництва (а.с.22-36).

В списках осіб, які мали право на земельну частку (пай) прізвище ОСОБА_3 відсутнє (а.с.71-72).

Відповідно до довідки Відділу Держгеокадастру в Арбузинському районі Миколаївської області від 19.12.2016 р. середній розмір земельної частки (паю) по Новогригорівській сільській раді Арбузинського району Миколаївської області становив 8,36 в умовних кадастрових гектарах (а.с.11).

01 червня 1996 року позивача прийнято в члени КСП «Новогригорівське» та направлено на роботу зоотехніком-селекціонером, а 28 грудня 1998 року звільнено з членів КСП «Новогригорівське» за власним бажанням (а.с.8, 9).

Згідно з протоколом правління КСП «Новогригорівське» від 20 грудня 1996 року №16 ОСОБА_3 вирішено виділити земельну частку (пай) з резервного фонду (а.с.69-70).

Протоколом №1 загальних зборів членів КСП «Новогригорівське» від 21 лютого 1998 року вирішено видати ОСОБА_3 земельний сертифікат (а.с.73-74).

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок районного суду про відсутність підстав для задоволення позову є правильним.

Виходячи з вищевикладених норм законодавства та наявних у справі доказів вбачається, що у позивача не виникло права на земельну частку (пай), оскільки він на час отримання КСП «Новогригорівське» державного акту на право колективної власності на землю не працював на даному підприємстві.

Що ж стосується отримання ним земельної ділянки з резервного фонду відповідно до п.7 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року №720, то він також не має на це права, оскільки не було дотримано порядку отримання такої ділянки.

Матеріали справи не містять доказів звернення позивача після 1996 року до сільської ради з заявою на отримання ділянки та рішення органу місцевого самоврядування, який мав право розпоряджатися землями резервного фонду, щодо виділення йому такої земельної ділянки.

А отже, заявлений ОСОБА_3 позов, є недоведеним.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду, оскільки воно є законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст.303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 07 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий: Судді: