Ухвала іменем україни
12 липня 2017рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЧервинської М.Є.,
суддів: Коротуна В.М., Мазур Л.М.,Писаної Т.О., Попович О.В.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства «Укртелеком» про стягнення середнього заробітку за час непоновлення на роботі, відшкодування моральної шкоди, скасування наказу та зобов'язання внести зміни у записи трудової книжки, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Укртелеком» на рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 08 лютого 2016 року та рішення апеляційного суду Тернопільської області від 11 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що рішенням Бережанського районного суду Тернопільської області від 02 липня 2015 року її поновлено на роботі в Тернопільській філії публічного акціонерного товариства «Укртелеком» (далі - Тернопільська філія ПАТ «Укртелеком»); стягнуто на її користь з відповідача середній заробіток в розмірі 13 384 грн 80 коп. за час вимушеного прогулу, рішення в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати в межах одного місяця підлягало до негайного виконання. Однак відповідач рішення суду вчасно не виконав, не поновив її на роботі, тому просила суд стягнути з відповідача середній заробіток саме за період з 02 липня по 28 вересня 2015 року в розмірі 7 470 грн, а також 20 000 грн на відшкодування заподіяної моральної шкоди

Крім того, позивачка просила скасувати наказ від 18 серпня 2015 року про поновлення її на роботі, зобов'язати відповідача видати наказ відповідно до рішення суду від 02 липня 2015 року з поновленням на роботі з 12 січня 2015 року та внести відповідні зміни в її трудову книжку.

Рішенням Бережанського районного суду Тернопільської області від 08 лютого 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Укртелеком» на користь ОСОБА_6 896 грн 26 коп. середнього заробітку за період з 02 липня 2015 року по 18 серпня 2015 року, як за час затримки відповідачем виконання рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 02 липня 2015 року про поновлення на роботі позивача.

Стягнуто з ПАТ «Укртелеком» на користь ОСОБА_6 2 000 грн моральної шкоди за порушення відповідачем її законних прав.

У задоволенні позову про скасування наказу, зобов'язання відповідача видати наказ відповідно до рішення суду та внесення відповідних записів у трудову книжку позивача відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Додатковим рішенням Бережанського районного суду Тернопільської області від 19 лютого 2016 року вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 11 липня 2016 року рішення суду першої інстанції в частині стягнення середнього заробітку, зобов'язання внести зміни в наказ та трудову книжку, стягнення судових витрат скасовано. Додаткове рішення суду першої інстанції про стягнення судових витрат скасовано.

Ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто з ПАТ «Укртелеком» на користь ОСОБА_6 2 601 грн середнього заробітку за період з 02 липня 2015 року по 21 вересня 2015 року, як за час затримки відповідачем виконання рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 02 липня 2015 року про поновлення на роботі.

Зобов'язано ПАТ «Укртелеком» внести зміни в наказ від 18 серпня 2015 року № 398/к про поновлення на роботі ОСОБА_6, вказавши дату її поновлення - 12 січня 2015 року, та внести зміни до трудової книжки за № НОМЕР_1, виданої 05 серпня 1981 року на ім'я ОСОБА_6

У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ПАТ «Укртелеком», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ПАТ «Укртелеком» моральної шкоди та судових витрат, ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що фактичне допущення позивача до роботи 28 вересня 2015 року не є часом виконання судового рішення про поновлення її на роботі. Зазначив, що рішення вважається виконаним з 18 серпня 2015 року - дати винесення наказу про поновлення позивача на роботі, тому відповідно до положень ст. 236 КЗпП України стягнув середній заробіток за час вимушеного прогулу з 02 липня по 18 серпня 2015 року, вирахувавши з цієї суми отриману позивачем допомогу по безробіттю за вказаний період.

При цьому місцевий суд, з висновком якого в цій частині погодився і апеляційний суд, дійшов висновку про наявність підстав для стягнення на користь позивача моральної шкоди відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України та 23 ЦК України виходячи з вимог розумності та справедливості.

Скасовуючи рішення районного суду в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов'язання внести зміни в наказ та трудову книжку, апеляційний суд виходив із того, що позивач була ознайомлена з наказом про її поновлення на роботі 21 вересня 2015 року, а тому середній заробіток за час вимушеного прогулу необхідно стягнути з 02 липня по 21 вересня 2015 року.

Крім того, суд дійшов висновку про те, що на виконання рішення про поновлення на роботі відповідач повинен внести зміни до наказу про поновлення позивача на роботі, вказавши дату - 12 січня 2015 року та внести відповідні зміни до трудової книжки.

Проте з такими висновками апеляційного суду не можна погодитись з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Бережанського районного суду Тернопільської області від 02 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 18 вересня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено частково. Поновлено ОСОБА_6 на попередньому місці роботи в Тернопільській філії ПАТ «Укртелеком», у Комбінованому центрі телекомунікацій № 142 (м. Тернопіль), цех експлуатації об'єктів зв'язку (м. Тернопіль), із місцем роботи в м. Бережанах Тернопільської області. Рішенням суду передбачено негайне виконання вказаного рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.

Згідно зі ст. 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ст. ст. 24, 31, ч. 5 ст. 235 КЗпП України, ст. 77 Закону України «Про виконавче провадження» негайне виконання рішення суду означає обов'язок, а не право власника не пізніше наступного дня після проголошення судового рішення видати наказ (розпорядження) про поновлення на роботі і фактично допустити його до виконання попередніх обов'язків.

Відповідно до ст. 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Таким чином, за затримку виконання судового рішення про поновлення працівника на роботі законодавством передбачено відповідальність.

За змістом норм ст. 236 КЗпП України затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі слід вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин негайно після проголошення судового рішення.

Відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6-435цс15, який відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Відповідно до заяви ОСОБА_6 на ім'я т.в.о. директора Тернопільської філії ПАТ «Укртелеком» від 03 липня 2015 року на виконання рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 02 липня 2015 року вона приступила до роботи 03 липня 2015 року.

З матеріалів справи вбачається, що наказ т.в.о. директора Тернопільської філії ПАТ «Укртелеком» «Про поновлення на роботі ОСОБА_6» на підставі рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 02 липня 2015 року було видано 18 серпня 2015 року №-398/к. З указаним наказом позивач була ознайомлена 28 вересня 2015 року (а. с. 15).

Таким чином суд першої інстанції з урахуванням встановлених у справі обставин дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки видання відповідачем наказу про поновлення позивача на роботі без поважних причин негайно після проголошення судового рішення, тобто за період з 02 липня по 18 серпня 2015 року.

Апеляційний суд не звернув уваги що згідно з законом рішення вважається виконаним з дати винесення наказу про поновлення позивача на роботі, тобто з 18 серпня 2015 року, дійшов помилкового висновку про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення позивача на роботі за період з 02 липня по 21 вересня 2015 року. Крім того, висновки суду в цій частині мають суперечливий характер, оскільки в мотивувальній частині рішення судом зазначено, що колегія суддів не приймає доводи позивача про те, що вона була ознайомлена з наказом 21 вересня 2015 року, як такі що спростовуються її підписом на вищевказному наказі про ознайомлення 18 вересня 2015 року. При цьому суд постановляє рішення про стягнення середнього заробітку саме за період з 02 липня по 21 вересня 2015 року.

Що стосується доводів касаційної скарги про відсутність підстав для стягнення моральної шкоди, слід зазначити наступне.

Захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв'язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин (ст. ст. 3, 4, 11, 31 ЦПК України).

Кодекс законів про працю України не містить будь-яких обмежень чи виключень для компенсації моральної шкоди в разі порушення трудових прав працівників, а ст. 237 цього Кодексу передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди у обраний ним спосіб, зокрема, повернення потерпілій особі вартісного (грошового) еквівалента завданої моральної шкоди, розмір якої суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у її житті та з урахуванням інших обставин.

При розгляді справи судом першої інстанції надано правову оцінку негативним наслідкам (втратам) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких позивач зазнала у зв'язку з порушенням її трудових прав та інтересів з боку відповідача, та стягнуто 2 тис. грн моральної шкоди.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 212 ЦПК України та ухвалене згідно із законом.

Відповідно до ст. 339 ЦПК України, установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, ухвалене згідно із законом, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укртелеком» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Тернопільської області від 11 липня 2016 року скасувати.

Рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 08 лютого 2016 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді: В.М. Коротун Л.М. Мазур Т.О. Писана О.В. Попович