Справа № 368/515/17 Головуючий у І інстанції Шевченко І. І.
Провадження № 22-ц/780/4795/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 52 24.10.2017
УХВАЛА

Іменем України

24 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Гуля В.В.,

суддів: Іванової І.В., Білоконь О.В.,

при секретарі: Тимошевській С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Кондитерська фабрика «Лагода» на рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 18 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Кондитерська фабрика «Лагода» про визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и л а:

позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати наказ Приватного акціонерного товариства «Кондитерська фабрика «Лагода» № 632 від 03.03.2017 р. про застосування до ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у вигляді догани, визнати незаконним та скасувати наказ Приватного акціонерного товариства Кондитерська фабрика «Лагода» №975 від 27.03.2017 р. про звільнення з посади комірника складу готової продукції ОСОБА_2 згідно п. 3 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України, поновити ОСОБА_2 на посаді комірника складу готової продукції Приватного акціонерного товариства «Кондитерська фабрика «Лагода», стягнути з Приватного акціонерного товариства «Кондитерська фабрика «Лагода» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 27.03.2017 року по 17.08.2017 року в сумі 14 119,20 грн., стягнути з Приватного акціонерного товариства «Кондитерська фабрика «Лагода» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 10000 гривень, допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на роботі ОСОБА_2 та стягнення заробітної плати за один місяць і стягнути з Приватного акціонерного товариства «Кондитерська фабрика «Лагода» на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 4800 грн.00 коп., посилаючись на те, що 07.11.2016 р. позивача було прийнято на посаду комірника складу готової продукції в Приватне акціонерне товариство «Кондитерська фабрика «Лагода».

Відповідно до укладеного трудового договору відповідач прийняв її на роботу, а вона зобовязувався виконувати трудові обовязки комірника складу готової продукції.

Зокрема, до трудових обовязків згідно посадової інструкції входили: підготувати до виконання пакет документів згідно загрузочних листів; забезпечити вантажників інформацією згідно загрузочного листа та відстежити правильність виконання асортименту готової продукції; забезпечити відгрузку даного асортименту згідно загрузочного листа; провести опломбування автомобіля, оформлення документів та забезпечити водія всім пакетом документів.

З 04.01.2017 року через активну позицію у роботі у неї почалися проблеми з безпосереднім керівником завідуючим складом ОСОБА_3, які в подальшому призвели до створення для неї несприятливих умов для виконання своїх трудових обовязків.

З моменту виникнення вказаної ситуації вона неодноразово зверталась до керівництва ПрАТ «Кондитерська фабрика «Лагода» з питанням щодо створення несприятливих умов роботи з боку завідуючим складом ОСОБА_3

На звернення позивача керівництво ПрАТ «Кондитерська фабрика «Лагода» зазначало про те, що їй необхідно налагоджувати відносини з колективом. Вона постійно приходила за місцем роботи та завжди виконувала покладені на неї трудові обов'язки. Іноді навіть коли їй не доручали виконувати безпосередні трудові обовязки, вона виконувала іншу роботу для того, щоб її не звинувачували у невиконанні трудових обовязків.

Згідно наказу № 975 від 27.03.2017 р. позивача звільнено з роботи з 27.03.2017 р. за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків передбачених посадовою інструкцією.

Позивач вважала, що наказ про застосування дисциплінарного стягнення та наказ про звільнення з роботи є незаконними.

Мотивуючи наказ про звільнення відповідач зазначив: 16.03.2017 р. від ТОВ «Рівненська продуктова компанія», отримано акт б/н від 21.02.2017 р., згідно з яким встановлено нестачу відвантаженої продукції за накладною №0000601 від 21.02.2017 р.

Відвантаження продукції здійснено комірником складу готової продукції ОСОБА_2, що підтверджено службовою запискою начальника складу готової продукції ОСОБА_3 від 16.03.2017 р.

Надати пояснення з даного приводу ОСОБА_2 відмовилась, про що складено акт від 16.03.2017 р.

Подібні порушення трудової дисципліни ОСОБА_2 вчиняла раніше, за що відповідно до наказу № 632 від 03.03.17 р. до неї було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Враховуючи викладене, позивач просила позов задовольнити поновивши її на роботі, стягнувши середній заробіток за час вимушеного прогулу та стягнути моральну шкоду .

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 18 серпня 2017 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ Приватного акціонерного товариства «Кондитерська фабрика «Лагода» № 632 від 03.03.2017 р. про застосування до ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Визнано незаконним та скасовано наказ Приватного акціонерного товариства «Кондитерська фабрика «Лагода» № 975 від 27.03.2017 р. про звільнення з посади комірника складу готової продукції ОСОБА_2 згідно п. 3 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України.

Поновлено ОСОБА_2 на посаді комірника складу готової продукції Приватного акціонерного товариства «Кондитерська фабрика «Лагода».

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Кондитерська фабрика «Лагода» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 27.03.2017 року по 17.08.2017 року в розмірі 14 612 (чотирнадцять тисяч шістсот дванадцять) гривень 78 коп.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Кондитерська фабрика «Лагода» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 5 000 (пять тисяч) гривень 00 коп.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Кондитерська фабрика «Лагода» на користь ОСОБА_2 судові витрати, що складаються із витрат пов'язанні із наданням правової допомоги в сумі 4 320 (чотири тисячі триста двадцять) грн. 00 коп.

У задоволенні решти вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_2 на роботі на Приватному акціонерному товаристві «Кондитерська фабрика «Лагода» на посаді комірника складу готової продукції.

Допущено до негайного виконання рішення суду в частині виплати ОСОБА_2 середнього заробітку за один місяць.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Кондитерська фабрика «Лагода» (), на користь держави судовий збір на р/р 0324, МФО 821018, код 22030001, , банк ГУ ДКСУ у Київській області в сумі 2 880 (дві тисячі вісімсот вісімдесят) грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі в зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права відповідач просить рішення суду скасувати і в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 07 листопада 2016 року позивач ОСОБА_2 була прийнята на роботу Приватного акціонерного товариства «Кондитерська фабрика «Лагода»» на посаду комірника на час декретної відпустки ОСОБА_4, про що був виданий наказ № 3980 від 07.11.2016 р.

Згідно робочої інструкції Комірника складу готової продукції ПрАТ «Кондитерська фабрика «Лагода»», дата введення якої 18.08.2013 р., має чотири розділи, згідно другого розділу передбачена відповідальність, а саме: комірник складу готової продукції несе відповідальність за своєчасне виконання покладених цією робочою інструкцією обов'язків; комірник складу готової продукції несе відповідальність за дотримання правил внутрішнього трудового розпорядку, охорони праці, техніки безпеки, виробничої санітарії та протипожежного захисту; комірник складу готової продукції несе відповідальність за правильність складування вантажів в залежності від їх призначення. Цією інструкцією передбачено дії при виявлені невідповідності, а саме: комірник складу готової продукції слідкує за правильністю оформлення документів та правильністю відвантаження, в разі невідповідності кількості або асортименту готової продукції складається акт та здійснюється заміна.

Наказом директора ПрАТ «Кондитерська фабрика «Лагода»» від 27 березня 2017 року № 975 ОСОБА_2 звільнено з роботи на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України за систематичне не виконання без поважних причин обовязків передбачених інструкцією.

З робочою інструкцією комірника складу готової продукції позивач ОСОБА_2 була ознайомлена, але не при прийнятті на роботу, а лише в лютому місяці, що підтверджує і свідок ОСОБА_3 Щодо точної дати, то її встановити можливо лише зі слів позивача, що саме в кінці лютого 2017 року була вона ознайомлена з інструкцією і лише після того, як позивач виконувала роботу, яку надавала їй ОСОБА_3, не як комірник складу готової продукції.

Встановлено, що 09 лютого і 21 лютого 2017 року позивач здійснювала вантаження товару на ТОВ «Рівненська продуктова компанія». Як пізніше виявилося, що недовантаження як 09 лютого, так і 21 лютого 2017 року в дійсності відбулися та складали по одному ящику щодо кожного відвантаження.

При цьому, негативні наслідки внаслідок такого недовантаження не настали, а навпаки були усунені шляхом складання акту та здійснення заміни документів.

Фінансова відповідальність за вказане вище правопорушення не настала.

Крім цього, згідно товарно транспортної накладної від 21.02.2017 р. та видаткової накладної від 21.02.2017 року підпис про відвантаження товару за ОСОБА_2 поставлений іншою особою ОСОБА_5, яка і має нести відповідальність за відвантаження конкретного товару. Вказаний факт був підтверджений всіма допитаними свідками в судовому засіданні.

Свідок ОСОБА_3, яка є начальником складу готової продукції, пояснила, що такі випадки траплялися часто. По приїзду машини вона давала наряди та вказувала, хто мав грузити машину з комірників. Якщо були великі загрузки, то вона їх розділяла між комірниками. Для того, щоб швидко випустити машину з товаром їм часто допомогали комірники, які були вільні на той час. На другій відгрузці документи оформляла не позивач, і підпис стоїть не її. Вона вимагали від працівників лише ту роботу, яку вони повинні виконувати. Вона також проводила атестацію роботи позивача, по результату якого виявила, що позивач робить багато помилок, але дана атестація нічим не передбачена.

Свідок ОСОБА_6 пояснила, що пакет документів формується у м. Києві, де знаходиться головний адміністративний корпус підприємства. Відвантажувальні листи вона готувала на початку дня, а потім вписували прізвища тих комірників, які робили відвантаження.

Свідок ОСОБА_4 пояснила, що вона разом з ОСОБА_2 оформляли машину, але кожна свій напрямок. Завантажували вони самі, а оформила документи ОСОБА_6

Свідок ОСОБА_5 пояснила, що працює комірником позмінно, і інколи допомагала оформляти документи. Коли писала їх вона, то їх і підписувала за комірників.

Доказів того, що відповідачем було здійснено недопоставку ТОВ «Рівненська продуктова компанія» в кількості двох ящиків, не надано.

Відсутність позивача на роботі 13 лютого 2017 року без поважних причин, суд не прийняв до уваги, оскільки позивачем надано виписку з карти амбулаторного хворого, де вказано, що позивач з 13.02.2017 року по 16.02.2017 року перебувала на лікарняному з гіпертонічним кризом.

Судом також встановлено, що з боку начальника складу готової продукції ОСОБА_3 до ОСОБА_2 наявна упередженість з приводу виконання посадових обов'язків, що призвело до безпідставного накладення дисциплінарного стягнення, тому задовольняючи позов, суд вважав, що підстав для винесення догани позивачу у відповідача відсутні, оскільки самого факту того, що позивач ознайомлена з інструкцією до винесення догани, відповідачем не доведено.

Задовольняючи моральну шкоду, суд виходив з того, що у звязку з незаконним звільненням позивач була позбавлена роботи та матеріального забезпечення свого життя, була поставлена в скрутне становище та повинна була влаштовуватись на іншу роботу, була вимушена докладати додаткових зусиль не тільки для організації свого життя, а й для матеріальної підтримки свого життя.

У звязку з порушенням відповідачем прав позивача, а саме незаконного звільнення, остання зазнала моральних страждань, які суд оцінив у розмірі 5000 грн.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України трудовий договір може бути розірвано з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо раніше до нього застосовувались заходи дисциплінарного стягнення.

Тому при звільненні працівника з підстав, передбачених цією нормою закону, організація повинна навести конкретні факти допущеного ним невиконання обовязків, зазначити, коли саме вони мали місце, які проступки вчинив працівник після застосування до нього стягнення та коли.

Вирішуючи позов про визнання незаконним наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності та відшкодування моральної шкоди, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, суд має враховувати, що тільки правомірно накладені стягнення можуть бути підставою для звільнення працівника за п. 3 ст. 40 КЗпП України, а тому необхідно зясувати, систематичне невиконання яких саме трудових обовязків позивачем передувало його звільненню.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 22 постанови від 6 листопада 1992 р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно зясувати, в чому конкретно виявилося порушення, що стало приводом до звільнення; чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п. 3 ст. 40 КЗпП України; чи додержано власником або уповноваженим ним органом передбачених статтями 1471, 148, 149 КЗпП України правил і порядку застосування дисциплінарних стягнень.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Встановивши, що 21.02.2017 року роботу по завантаженню у напрямку ТОВ "Рівненська продуктова компанія" виконувала ОСОБА_6, а не позивач, суд обгрунтовано виходив з того, що підстав для звільнення за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України не має, оскільки позивач не може нести відповідальність за роботу іншої особи тому відсутня системність для застосування такого виду стягнення.

Сама свідок ОСОБА_3, яка є начальником складу готової продукції, пояснила, що вона на підприємстві для того, щоб швидко випустити машину з товаром розподіляє обов'язки між працівніками.

Таким чином, коли на другій відгрузці документи оформляла не позивач, підпис стоїть не позивача, враховуючи, що дана робота була виконана ця робота не була доручена позивачу.

Застосовуючи стягнення в цій частині відповідач обгрунтовував його недовантаженням в один ящик.

Отже, якщо позивач машину не завантажувала, нести відповідальність за недовантаження позивач нести не може, що спростовує доводи апеляційної скарги в цій частині.

Крім цього вбачається, що догана позивачу оголошена також за недовантаження в один ящик.

При цьому, як правильно встановлено судом, негативні наслідки внаслідок такого недовантаження не настали, а навпаки були усунені шляхом складання акту та здійснення заміни документів.

Фінансова відповідальність за вказане вище правопорушення не настала.

До цього позивач ніяких стягнень не мала, тому позивач не може нести за дрібне порушення таку сувору відповідальність.

Наявність вказаних порушень трудових прав, установленого судом упередженого до позивача ставлення, відповідно до ст. 247-1 КЗоТ України є підставою для стягнення моральної шкоди і визначаючи її розмір, суд обгрунтовано визначав його від характеру та обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у житті позивача та з урахуванням інших обставин справи.

Зазначені висновки відповідають установленим обставинам справи та нормам матеріального права, а доводи, викладені відповідачем в апеляційній скарзі, цих висновків не спростовують.

Тобто за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум тощо) відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 2371 КЗпП України здійснюється в обраний працівником спосіб, зокрема у вигляді одноразової грошової виплати, як про це і було заявлено позивачем.

Задовольняючи позов в частині стягнення середнього заробітку, при його розрахунку, суд обгрунтованого врахував ст. 27 Закону України Про оплату праці та Порядок обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, а саме виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

Розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу без відрахування обов'язкових платежів та зборів за період з 27.03.2017 року по 17.08.2017 року, а саме, за 98 робочих днів (березень 2017 р. 5 днів, квітень 2017 р. 19 днів, травень 2017 р. 20 днів, червень 2017 р. 20 днів, липень 2017 р. 21 день, серпень 2017 р. 13 днів), за період з 27.03.2017 року по 17.08.2017 року становить 14 612 грн. 76 коп. (149,11 грн. середньоденної заробітної плати х 98).

Таким чином доводи апеляційної скарги як необгрунтовані підлягаєть відхиленню.

Рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 304, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Кондитерська фабрика «Лагода» відхилити.

Рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 18 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді