Справа № 148/2560/16-ц Провадження № 22-ц/772/1927/2017Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 48Доповідач Марчук В. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Марчук В.С.

Суддів: Копаничук С.В., Сопруна В.В.

При секретарі: Сніжко О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_2 від імені та в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 за участю служби у справах дітей Тульчинської районної державної адміністрації Вінницької області про визначення місця проживання дітей, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 від імені та в інтересах ОСОБА_3 на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 13 червня 2017 року, -

В с т а н о в и л а :

У грудні 2016 року ОСОБА_2 від імені та в інтересах ОСОБА_3 звернувся у Тульчинський районний суд Вінницької області з вказаним позовом. Вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

27 травня 2014 року рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області шлюб між позивачем та відповідачем, які є батьками дітей, розірвано.

Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії І-СГ №017457 від 04 лютого 2015 року ОСОБА_7 змінив імя на ОСОБА_3, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Берегівського районного управління юстиції у Закарпатській області зроблено відповідний актовий запис №3.

Після розірвання шлюбу між сторонами діти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживають з матір'ю ОСОБА_4 за адресою: вул. Садова, 38, с. Петрашівка Тульчинського району Вінницької області. Однак, на думку позивача, методи виховання та спосіб життя відповідача суперечать моральним засадам суспільства, так як вона зловживає спиртними напоями, не працює, влаштовує застілля в будинку.

Крім того, відповідач ОСОБА_4 забороняє позивачу спілкуватись з дітьми, бачитись та в будь-який спосіб приймати участь у їх вихованні.

Позивач, піклуючись про своїх дітей, постійно висилає кошти на їх утримання, які відповідач приймає, купив дітям мобільні телефони і постійно їм телефонує, однак відповідач не завжди дозволяє таке спілкування. При цьому, позивач вважає, що відповідач погано впливає на дітей своїм аморальним способом життя, неналежно піклується про них, не може належно забезпечити їх матеріально. Він же, ОСОБА_8, створив нову сімю, проживає в Російській Федерації, має заробіток, а тому просить визначити місце проживання дітей разом з ним.

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 13 червня 2017 року позов залишений без задоволення через його недоведеність.

Не погодившись з даним рішенням, ОСОБА_2 від імені та в інтересах ОСОБА_3 оскаржив його в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області, як незаконне та необґрунтоване. Просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При ухваленні оскаржуваного рішення, зазначені вимоги закону дотримані у повному обсязі.

Так, в ході розгляду справи встановлено, що шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_7, зареєстрований 03.11.2012 року виконкомом Варіївської сільської ради Берегівського району Закарпатської області, актовий запис № 09, розірвано згідно рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 27 травня 2014 року (а.с.9).

Відповідно до копії свідоцтва про зміну імені, виданого 01.02.2015 року відділом ДРАЦС Берегівського районного управління юстиції у Закарпатській області, ОСОБА_7 змінив своє прізвище та імя на ОСОБА_3 (а.с. 6).

Згідно довідки №8, виданої ОСОБА_4 Печерською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів Тульчинської районної ради Вінницької області 26 січня 2016 року, її діти: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 навчаються у третьому класі даної школи (а.с.142).

Згідно інформаційної довідки № 21, виданої Печерською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів Тульчинської районної ради Вінницької області 13 лютого 2017 року, діти ОСОБА_9 та ОСОБА_5 проживають в ІНФОРМАЦІЯ_3. Школу відвідують систематично; без поважних причин занять не пропускають. ОСОБА_10 та ОСОБА_11 проживають із матірю у приватному будинку, де створено задовільні умови для проживання родини. Діти забезпечені необхідним одягом, взуттям, навчальним приладдям. Матір стежить за зовнішнім виглядом, станом навчання дітей, їх здоровям. Навчанням та вихованням дітей займається їх мама - ОСОБА_4 На зауваження реагує адекватно, уважна до дітей (а.с.154).

З довідки-характеристики, виданої виконавчим комітетом Печерської сільської ради Тульчинського району Вінницької області 06 вересня 2016 року за № 65 слідує, що відповідачка ОСОБА_4 проживає ІНФОРМАЦІЯ_4. За час проживання на території Печерської сільської ради проявила себе з негативної сторони, неодноразово притягувалась до громадських робіт, часто вживає алкогольні напої, в сімї дебоширить, виражається нецензурною лайкою, веде аморальний спосіб життя (а.с.15). Разом з тим, зазначена довідка-характеристика надана в копії, яка ніким не завірена.

Відповідно до постанови Тульчинського районного суду Вінницької області від 15 березня 2016 року, ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді попередження (а.с.16). Проте, у цій постанові вказано лише, що 15.02.2016 року ОСОБА_4 ухилилася від виконання своїх обовязків щодо виховання та навчання своїх малолітніх дітей. В чому полягає це ухилення та відносно яких дітей, у постанові не вказано.

Натомість на а/с143 міститься довідка-характеристика, видана виконкомом Печерської сільської ради Тульчинського району Вінницької області від 03 лютого 2017 року за № 76, відповідно до якої ОСОБА_4 характеризується з позитивної сторони.

Як вбачається з довідки, виданої Тульчинською центральною районною лікарнею Вінницької області 02 березня 2016 року, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 знаходилась на обліку в протитуберкульозному кабінеті Тульчинської ЦРЛ з приводу: стан після оперативного втручання 16.01.2004 року. Туберкульома верхньої частки правої легені. Отримала курс лікування згідно кат.3. Ще вказано, що вона знята з обліку з 2008 року згідно діючих наказів МОЗ (а.с.157).

Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу, виданого Раменським управлінням ЗАГС ГУ ЗАГС Московської області, 25.09.2015 року ОСОБА_3 зареєстрував шлюб із громадянкою ОСОБА_12 ОСОБА_13 (а.с. 17).

З акту № 5129/19-оп від 18 жовтня 2016 року обстеження житлово-побутових умов за адресою: Московська область, Ременський район, селище Гжельського цегляного заводуАДРЕСА_1 видно, що дане житлове приміщення являється однокімнатною квартирою загальною площею 42 кв.м., має ізольовану кімнату, кухню, санвузол, кладову, коридор та балкон. В квартирі проживають ОСОБА_3, його дружина ОСОБА_14, їх донька та син дружини - ОСОБА_14. Кімната в квартирі відведена для проживання неповнолітнього ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_6 та в цій кімнаті разом з останнім, зі слів ОСОБА_3 та його дружини, будуть проживати неповнолітні діти позивача ОСОБА_11 та ОСОБА_10 (а.с.18).

Відповідно до копії свідоцтва про державну реєстрацію прав від 22.07.2015 року вказана вище квартира на праві власності зареєстрована за ОСОБА_16, яка є тещею позивача та яка, відповідно до копії заяви від 02.04.2017 року, дає свою згоду на проживання у належній їй квартирі дітей позивача: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 19, 170).

З повідомлення від 21.03.2017 року ОСОБА_3 зареєстрований Федеральною податковою службою УФПС ОСОБА_12 по Московській області як фізична особа підприємець (а.с. 167).

Згідно довідки ГУНП в Закарпатській області від 03.05.2017 року ОСОБА_7 був засуджений 11.06.1996 року Берегівським районним судом Закарпатської області за ст. 94 КК України до 12 років позбавлення волі, звільнений від покарання 19.10.2005 року умовно-достроково (а.с. 205).

Відповідно до довідки ГУ МВС РФ по Московській області ОСОБА_3 судимостей на території РФ не має (а.с. 210).

Тульчинська районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування, вважає не доцільним визначення місця проживання малолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, біля батька ОСОБА_3, за адресою: Московська область, Роменський район, селище Гжельського цегляного заводуАДРЕСА_1, що викладено у висновку № 01.40/963 від 10.05.2017 року (а.с.191-194).

З вказаного висновку також вбачається, що службою у справах дітей встановлено, що з моменту народження дітей, позивач свого батьківства по відношенню до них не визнавав, відомості про батька були внесені на підставі ч. 1 ст. 135 СК України і лише у 2013 році ОСОБА_3 визнав своє батьківство відносно них.

Крім того, судом були допитані сторони у справі, де позивач та його представник наполягали на своїх вимогах з викладених підстав.

Відповідач та її представник позову не визнали, заперечили проти зміни місця проживання дітей.

Представник служби у справах дітей Тульчинської РДА Вінницької області підтримала наданий суду висновок про недоцільність задоволення позову.

ОСОБА_10 з допитаних судом свідків ОСОБА_17, ОСОБА_18 та ОСОБА_19, не повідомив суд про негативну поведінку відповідачки чи її погане ставлення до дітей.

За вказаних обставин, які встановлені на підставі дослідження доказів, наданих сторонами у справі, та керуючись нормами глави 13 Сімейного Кодексу України, які регулюють правовідносини щодо особистих немайнових прав і обовязків батьків та дітей, зокрема, ст.ст.160 та 161 СК України; п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «11 від 21 грудня 2007 року «про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»; шостим Принципом Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, де вказано, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю; статтею третьою Конвенції про права дитини, у якій йдеться про якнайкраще забезпечення інтересів дитини, суд дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову, враховуючи принцип пріоритетності інтересів дітей.

Доводи апеляційної скарги не спростовують даного висновку, оскільки апелянт в апеляційній скарзі лише зробив переоцінку доказів на користь свого довірителя ОСОБА_3. крім того, він не правильно, на власний розсуд трактує шостий Принцип Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року. Так у даному Принципі вказано, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю. Тобто, у ньому йдеться про виняткові випадки, які можуть бути підставою для розлучення малолітньої дитини з матірю. Апелянт же в апеляційній скарзі вказує, що судом не встановлено виняткових випадків, які б свідчили про неможливість спілкування, виховання та проживання дітей з батьком.

Як видно з досліджених доказів, виняткові обставини, які могли б бути підставою для розлучення малолітньої дитини з матірю, відсутні.

Колегією суддів уже було зазначено, що негативна довідка-характеристика виконавчого комітету Печерської сільської ради Тульчинського району Вінницької області за № 65 від 06 вересня 2016 року надана в копії, яка ніким не завірена. Крім того, у суді був допитаний сільський голова Печерської сільської ради, за підписом якого була видана така характеристика, і він пояснював, що відповідачка на час розгляду справи характеризується позитивно, про що була видана інша довідка-характеристика 03 лютого 2017 року за № 76.

Щодо постанови Тульчинського районного суду Вінницької області від 15 березня 2016 року, якою ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді попередження, то оскільки у ній вказано лише про те, що 15.02.2016 року ОСОБА_4 ухилилася від виконання своїх обовязків щодо виховання та навчання своїх малолітніх дітей, а в чому полягає це ухилення та відносно яких дітей, - не вказано, дана постанова є неналежним доказом у даній справі, відповідно до ст. 58 ЦПК України.

Доводи апелянта, що суд не врахував доказів щодо стану здоровя позивача, не впливають на правильність рішення суду, оскільки у даному випадку важливий стан здоровя мами, з якою проживають діти, чи немає виняткових випадків, які б могли розлучити дітей з матірю. А як уже було зазначено, їх немає. Як видно з довідки, виданої Тульчинською центральною районною лікарнею Вінницької області 02 березня 2016 року, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 знаходилась на обліку в протитуберкульозному кабінеті Тульчинської ЦРЛ з приводу: стан після оперативного втручання 16.01.2004 року. Туберкульома верхньої частки правої легені. Отримала курс лікування згідно кат.3. У 2008 році вона була знята з обліку, згідно діючих наказів МОЗ (а.с.157).

Щодо аргументу, що суд не зясував думок дітей щодо зміни місця проживання, то він суперечить діючому законодавству, оскільки відповідно до ч.2 ст.160 СК України така думка зясовується у дітей, які досягли десятирічного віку. У даному ж випадку, діти ОСОБА_18 та ОСОБА_4 такого віку не досягли так, як ОСОБА_18 народився 06.12.2007 року, а ОСОБА_4 народилася 20.11.2008 року ( а/с 7,8).

Отже, апеляційна скарга безпідставна і її слід відхилити, а рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін в силу ст.308 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 від імені та в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 13 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та з цього ж моменту протягом 20 днів може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді/підписи/

Згідно з оригіналом

суддя-доповідач: ОСОБА_20