Провадження № 2/522/7681/17
Рішення

Іменем України

14 липня 2017 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Шенцевої О. П.

при секретарі Школа О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за межі України, -

Встановив:

ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_2 з позовом, що було уточнено, у якому просить надати дозвіл на виготовлення проїзного документу особи, що не досягла 16-ти річного віку, для виїзду за кордон України, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, для виїзду за кордон України (за межі України) у період з 15 серпня 2017 року по ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, для виїзду за кордон України (за межі України) у період з 15 серпня 2017 року по ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, для виїзду за кордон України (за межі України) у період з 15 серпня 2017 року по ІНФОРМАЦІЯ_6 на тимчасове місце проживання в країні - Голландія (Нідерланди), у супроводі матері ОСОБА_1, яка буде забезпечувати проїзд та перебування за кордоном своїх дітей, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2.

У судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали та просили задовольнити. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона з 01.11.2003 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого вони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, неповнолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5. 16. 08. 2013 року шлюб між Позивачкою та відповідачем було розірвано на підставі рішення Приморського районного суду від 16. 08. 2013 року, що вступило до законної сили.

07. 06. 2016 року позивачка уклала шлюб з громадянином Франції ОСОБА_6, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб від 07 червня 2016 року, актовий запис № 674, Серія НОМЕР_1. У зв'язку з укладенням шлюбу у позивачки виникла необхідність та можливість у проживанні та працевлаштуванні у м. Тільбург, Голландія за місцем проживання чоловіка. Позивачка отримала від свого чоловіка згоду на проживання доньок та сину у будинку, який належить йому на праві власності. У зв'язку з необхідністю отримання згоди Відповідача, Позивачка звернулася до Відповідача з проханням надати дозвіл на тимчасовий виїзд доньок та сина у Голландію, посилаючись на те, що тимчасове проживання та навчання у Голландії буде сприяти їх розвитку та отриманню в подальшому гідної професії та заробітку.

Однак, відповідач відмовляється від надання дозволу на виїзд дітей за межі України, а також від нотаріального посвідчення клопотання про оформлення проїзних документів дітей на тимчасового виїзду за кордон без поважних на те причин. Позивачка вважає, що відмова відповідача у наданні дозволу не відповідає інтересам дітей, які є пріоритетними у відносинах між батьками та дітьми.

Відповідач та його представник у судовому засіданні позов не визнали та просили у його задоволенні відмовити. Свої заперечення відповідач обґрунтовує тим, що позивачкою не доведено необхідність переїзду дітей до Голландії та неможливість належного виховання та навчання їх в межах України. Позивачкою не надано доказів належного утримання, виховання та навчання ОСОБА_3, ОСОБА_4 А та ОСОБА_5 у Голландії. Відповідач вважає, що вивезення його доньок та сина до іншої держави на строк в декілька років позбавляє його права на спілкування та виховання його рідних дітей, що є неприпустимим.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши думку ОСОБА_3, та ОСОБА_4, які підтвердили своє бажання виїхати для навчання до Голландія (Нідерланди) разом зі матір'ю, вважає позов доведеним, обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що позивачка з 01. 11. 2003 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого вона має неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, неповнолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5. 16. 08. 2013 року шлюб між Позивачкою та відповідачем було розірвано на підставі рішення Приморського районного суду від 16. 08. 2013 року, що вступило до законної сили.

За домовленістю між позивачкою та відповідачем їхні діти залишилися проживати з позивачкою.

07. 06. 2016 року позивачка уклала шлюб з громадянином Франції ОСОБА_6, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб від 07. 06. 2016 року, Серія НОМЕР_1. У зв'язку з укладенням шлюбу у позивачки виникла необхідність та можливість у проживанні та працевлаштуванні у м. Тільбург, Голландія за місцем проживання чоловіка. Позивачка отримала від свого чоловіка згоду на проживання доньок та сину у будинку, який належить йому на праві власності. Стосовно навчання дітей позивачка окремо зазначає, що нею отримано попередню згоду на зарахування дітей у коледж та школу.

Відповідно до положень ст.. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, які проживають окремо, не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтею 155 СК України зазначено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно з частиною 3 статті 313 ЦК України: «Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними».

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ вбачається : «За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду».

Крім того, згідно з п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 вбачається: «виїзд з України громадян, які не досягли 16-ти річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків із зазначення у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску».

В той же час, згідно до змісту цих спеціальних норм ЦК та Закону передбачається, що дитина має «право на виїзд» при наявності дозволу на виїзд одного з батьків. Тобто, ці норми не передбачають ніякі обмеження ні у часі (періоді) ні у кількості країн. Поряд з цим, в пункті 4 Правил зазначається про конкретну державу прямування в однині та конкретний період часу перебування у цій державі, тобто разову поїздку.

Отже, для отримання позитивного рішення в суді стороні необхідно довести ті обставини, що виїзд дитини за кордон буде відповідати їхнім інтересам і надання дозволу сприятиме реалізації прав дітей. Доказами у даній справі є документ, що підтверджують наявність місця проживання, навчання дитини.

Обов'язковим є зазначення періоду, на який надається дозвіл, а також визначення країн, для виїзду до яких дозвіл надається.

Згідно з ст.. 3 Конвенції про права дитини, у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питання соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорту громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документу дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами).

У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 зазначеного Закону України, оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. за відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду.

Згідно до п. 18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду.

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27. 01. 1995 року № 57 зі змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-ти річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-ти річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-ти річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-ти річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документу дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями визначено, зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним з таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.

Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а уразі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Судом встановлено, що діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків, або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20. 11. 1989 року, діючої в Україні з 27. 09. 1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько особисто, а також батьки в загалом несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей».

Держави-учасники докладають усіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування, згідно з ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини.

Таким чином, надання дозволу на виготовлення проїзного документу особи, що не досягла 16-ти річного віку, для виїзду за кордон України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, без згоди батька ОСОБА_2, не є дозволом на перетинання кордону дитиною, а лише дає таку можливість за згодою батьків або за рішенням суду.

Щодо надання дозволу на багаторазовий виїзд за межі України без згоди та супроводу батька, то суд відмовляє у задоволенні цієї частини позову та надає дозвіл на тимчасовий виїзд з України до Голландії строком на 1 (один) рік з моменту набрання рішенням законної сили неповнолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, разом з матір'ю ОСОБА_1, без дозволу та супроводу батька дітей - ОСОБА_2. Судом встановлено строк на один рік для виїзду дитини з України до Голландії, так як встановлення строку виїзду дитини потребують Правила перетинання державного кордону громадянами України.

Крім того, позивачка у майбутньому не позбавлена права та можливості звернутися до суду з позовом про надання дозволу на виїзд дитини за межі України з наданням нового строку.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за межі України - задовольнити частково.

Надати дозвіл на виготовлення проїзного документа особи, що не досягла 16-ти річного віку, для виїзду за кордон України, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди батька ОСОБА_2.

Надати дозвіл на виготовлення проїзного документу особи, що не досягла 16-ти річного віку, для виїзду за кордон України, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, без згоди батька ОСОБА_2.

Надати дозвіл на виготовлення проїзного документа особи, що не досягла 16-ти річного віку, для виїзду за кордон України, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, без згоди батька ОСОБА_2.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд з України до Голландії (Нідерланди) строком на 1 (один) рік з моменту набрання рішенням законної сили малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матір'ю ОСОБА_1, без дозволу та супроводу батька дитини - ОСОБА_2.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд з України до Голландії (Нідерланди) строком на 1 (один) рік з моменту набрання рішенням законної сили малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, разом з матір'ю ОСОБА_1, без дозволу та супроводу батька дитини - ОСОБА_2.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд з України до Голландії (Нідерланди) строком на 1 (один) рік з моменту набрання рішенням законної сили малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, разом з матір'ю ОСОБА_1, без дозволу та супроводу батька дитини - ОСОБА_2.

В задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя

14.07.2017