№ 468/912/17-ц
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
_____________________________________________________________
У Х В А Л А

( про залишення заяви без руху )

17.07.2017 року суддя Баштанського районного суду Миколаївської області Муругов В.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Марївської сільської ради про визнання права власності на майно, придбане на аукціоні (третя особа приватний нотаріус ОСОБА_2),

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Марївської сільської ради про визнання права власності на майно, придбане на аукціоні.

Відповідно до п.п. 3, 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

З позовної заяви вбачається, що позивач предявив до суду позов про визнання за ним права власності на нерухоме майно за ст. 392 ЦК України, при цьому відповідно до правової позиції, що міститься в Постанові Верховного Суду України від 18.02.2015 року №6-244цс14, слідує, що за правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути предявлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Проте позов не містить опису обставин, з їх підтвердженням відповідними фактами, щодо наявності одного з двох вказаних вище випадків для можливості застосування до спірних правовідносин положень ст. 392 ЦК України.

З матеріалів позову вбачається, що позивач придбав у відповідача на аукціоні нерухоме майно, яке перебувало в комунальній власності. В подальшому позивач звернувся до нотаріуса для нотаріального посвідчення купівлі-продажу нерухомого майна, придбаного на аукціоні, але нотаріус відмовив у посвідченні договору, оскільки сторонами договору було пропущено визначений ст. 23 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» пятиденний строк для укладення договору.

Позовна заява має посилання на положення ст. 220 ЦК України, щодо можливості визнання дійсним правочину, укладеного без дотримання нотаріальної форми, проте не містить опису обставин, які б давали можливість визнати такий правочин дійсним (щодо ухилення однієї із сторін від його нотаріального посвідчення) та позов не містить вимоги про визнання такого правочину дійсним.

Відповідно до ч.4 ст. 656 ЦК України до договору купівлі-продажу на аукціонах застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Нотаріус свою відмову в посвідченні договору ґрунтує на положеннях ст. 23 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», проте з аналізу даної статті вбачається, по-перше, що її положення стосуються особливостей придбання на аукціонах державного майна (а у даному випадку придбавалось комунальне майно), по-друге, визначений в даній нормі пятиденний строк для укладення договору є гарантією прав покупця, проте даний нормативний акт не містить наслідків пропуску даного строку. Натомість відмова нотаріуса може бути оскаржена.

За таких обставин подана позовна заява за своєю формою не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України.

У звязку з наведеним, позов має бути приведений позивачем у відповідність з положеннями п.3,5-6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України.

За таких обставин відповідно до вимог ч. 1 ст. 121 ЦПК України позовна заява підлягає залишенню без руху.

На підставі викладеного та керуючись ст. 121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Марївської сільської ради про визнання права власності на майно, придбане на аукціоні (третя особа приватний нотаріус ОСОБА_2), - залишити без руху.

2. Надати позивачу пятиденний строк для виправлення вказаних в описовій частині ухвали недоліків, який відраховується з дня отримання позивачем копії ухвали про залишення позову без руху.

3. Розяснити позивачу, що в разі невиконання вказаних в ухвалі вимог, заява буде вважатись неподаною і повернута позивачу. Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

4. Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя