Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/2011/17 Головуючий у 1 інстанції: Антоненко М.В.
Є.У.№ 331/5027/15-ц Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Бєлки В.Ю.

ОСОБА_2

при секретарі: Бєловій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25 січня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладників фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ КБ «Надра» звернулося до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначало, що 24.02.2006 р. між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №09/2005/0776Фжк, відповідно до умов якого Банк надав ОСОБА_3 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредит в сумі 33750 доларів США строком до 22.02.2016 р. із сплатою 10 % річних за користування ним. Цільове використання кредиту придбання нерухомого майна квартири №7, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Козача, будинок 7-А. Згідно зазначеного договору щомісячна сума мінімального необхідного платежу складає 567,64 доларів США. Позичальник зобовязався повертати кредит та сплачувати відсотки Банку, шляхом внесення чергового мінімального платежу щомісячно до 20 числа поточного місяця.

В якості забезпечення виконання зобовязання за договором кредиту, 24.02.2006 р. ОСОБА_3 уклав з банком договір іпотеки №09/2005/0049Фжк, предметом якого є нерухоме майно, а саме квартира №7, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Козача, будинок 7-а.

Банк повністю виконав свої зобовязання за кредитним договором, проте позичальник ОСОБА_3 взяті на себе зобовязання за кредитним договором не виконав, не сплачує відсотки за користування кредитними коштами, не повертає чергові суми отриманого кредиту, не погашає мінімальну суму кредиту.

Посилаючись на зазначені обставини, просило суд, стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, яка станом на 11.06.2015 р. складає 23793,42 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 503 310,07 грн. та складається з: заборгованості за кредитом 10272,25 доларів США (в еквіваленті по курсу НБУ 217292,29 грн.), заборгованість по сплаті комісії 364, 82 доларів США (в еквіваленті по курсу НБУ 7717,16 грн.), заборгованість по сплаті відсотків 461,85 доларів США (в еквіваленті по курсу НБУ 9769,67 грн.), пеню за прострочення сплати кредиту 12694,50 доларів США (в еквіваленті по курсу НБУ 268530,95 грн.).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25 січня 2017 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитом у сумі 10272,25 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на 11.06.2015 року дорівнює 217292, 29 грн., заборгованість по сплаті відсотків у сумі 461,85 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на 11.06.2015 року дорівнює 9769,67 грн., заборгованість по сплаті комісії у сумі 364, 82 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на 11.06.2015 року дорівнює 7717,16 грн., пеню за прострочення сплати кредиту у сумі 190 350 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 4251,29 гривень.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції було встановлено, що 24.02.2006 р. між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №09/2005/0776Фжк, відповідно до умов якого Банк надав ОСОБА_3 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредит в сумі 33750 доларів США строком до 22.02.2016 р. із сплатою 10 % річних за користування ним. Цільове використання кредиту придбання нерухомого майна квартири №7, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Козача, будинок 7-А. Згідно зазначеного договору щомісячна сума мінімального необхідного платежу складає 567,64 доларів США. Позичальник зобовязався повертати кредит та сплачувати відсотки Банку, шляхом внесення чергового мінімального платежу щомісячно до 20 числа поточного місяця.

У договорі докладно зазначені такі суттєві обставини як момент надання кредиту, особливості його повернення та сплати відсотків, розмір щомісячних платежів, наслідки несвоєчасно та/чи неповного внесення чергового платежу тощо.

Серед інших умов договору, які докладно були проаналізовані судом першої інстанції, передбачене право банку вимагати від позичальника дострокового виконання зобовязань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених договором, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник не вніс чергові мінімально необхідні платежі у термін, визначений в п.п.3.3.3 кредитного договору.

Так, у разі прострочення позичальником строку сплати мінімально необхідного платежу по погашенню кредиту, визначеного у п.3.3.3. цього договору, а також у випадку прострочення строку дострокового виконання зобовязань позичальника щодо повернення кредиту, сплаті всіх нарахованих відсотків та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п. 4.2.3. цього договору, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 1% відсоток від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення. (п. 5.2 договору).

У разі порушення позичальником вимог п.п. 4.3.2, 4.3.4, 4.3.10., 4.3.12., 4.3.13 цього договору, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 10% від суми кредиту, визначеної в п.1.1 договору, за кожний випадок (п.5.3 договору).

Відтак суд першої інстанції аналізуючи доводи відповідача щодо недоведеності факту укладення договору та отримання грошових сум у доларах США, зазначив, що сторони договору досягли згоди щодо всіх істотних умов, необхідних для кредитних договорів, в тому числі щодо валюти кредитування, валюти повернення кредитних коштів та відсотків за його користування, якими згідно договору є долар США, розміру пені та штрафних санкцій. При укладенні кредитного договору ОСОБА_3 міг відмовитися від його підписання у випадку незгоди з окремими пунктами договору або незгоди з договором повністю.

Та обставина, що договір укладався з метою придбання житла, а воно (квартира) купувалося за національну валюту, не свідчить про те, що домовленість сторін договору про отримання кредиту у доларах була порушена. Адже сторони погодили умови отримання та повернення кредиту у доларах.

Відповідач не заперечує факту отримання кредиту та придбання за рахунок кредитних коштів квартири, тому його посилання на відсутність фінансових документів про видачу кредиту не є підставою для відмови у позові.

Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість позичальника ОСОБА_3 за кредитним договором станом на 11.06.2015 р. складає 23793,42 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 503310,07 грн. та складається з: заборгованості за кредитом 10272,25 доларів США (в еквіваленті по курсу НБУ 217292,29 грн.), заборгованість по сплаті відсотків 461,85 доларів США (в еквіваленті по курсу НБУ 9769,67 грн.), заборгованості по сплаті кредиту 364, 82 доларів США (в еквіваленті по курсу НБУ 7717,16 грн.), пеня за прострочення сплати кредиту 12694, 50 доларів США (в еквіваленті по курсу НБУ 268530,95 грн.).

Оскільки судом першої інстанції встановлено, що позичальник ОСОБА_3 неналежним чином виконує умови кредитного договору суд першої інстанції задовольнив позов, але застосував строки позовної давності при визначенні остаточної суми стягнення.

Зменшення розміру неустойки за рішенням суду є правом суду та можливе за наявності кількох обовязкових умов: якщо розмір неустойки значно перевищує розмір заподіяних невиконанням зобовязання збитків; за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Суд першої інстанції правильно послався на розяснення, надані у п. 27 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012р. №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», за якими положення ч. 3 ст. 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка. Істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобовязання).

Судом було враховано, що пеня перевищує розмір заборгованості, разом з тим, судова колегія вважає можливим зменшити розмір пені, стягненої судом першої інстанції з урахуванням стану здоровя відповідача, який є пенсіонером, переніс операції в тому числі на серці, не ухилявся від виконання зобовязань за кредитним договором, а лише, як він зазначив, у звязку з суттєвим збільшенням курсу долара не зміг вчасно сплачувати кредитні кошти.

Відтак оскаржуване судове рішення підлягає зміні зі зменшенням розміру стягненої пені.

Інші доводи апеляційної карги зводяться до переоцінки висновків суду та не спростовують їх.

Керуючись ст. ст. 308, 309, 314, 315, 316 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25 січня 2017 року у цій справі змінити, зменшити розмір пені за прострочення сплати кредиту до 50 000 гр. (пятдесяти тисяч гр.).

В іншій частині оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: