АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________________________
Провадження № 06.53/10/2017
У Х В А Л А

20 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого-судді - Рейнарт І.М.

суддів - Гаращенка Д.Р., Оніщука М.І.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням,

встановив:

рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 28 листопада 2016 року у позові відмовлено.

На вказане рішення суду 7 грудня 2016р. представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 направила до суду апеляційну скаргу, за якою ухвалою судді Апеляційного суду міста Києва від 7 квітня 2017 року відкрито апеляційне провадження, а ухвалою колегії суддів від 10 квітня 2017р. призначено судовий розгляд.

19 квітня 2017 року відповідач ОСОБА_1 подала до апеляційного суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення заборони власникам чи будь-яким іншим особам, вчиняти будь-які дії, направлені на відчуження квартири за адресою: АДРЕСА_1, що відповідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серія НОМЕР_1 від 4 липня 2016р., належить на праві власності ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в рівних частках.

Вивчивши заяву ОСОБА_1, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи по забезпеченню позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п.2 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У п. 4 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

- 2 -

Отже, забезпечення позову здійснюється для забезпечення можливості виконання рішення суду про задоволення позову.

Разом з тим, рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 28 листопада 2016р. у позові відмовлено.

Крім того, згідно матеріалів справи між сторонами виник спір стосовно права відповідача на користування жилим приміщенням, а не з приводу правомірності набуття права власності на квартиру, тому спосіб забезпечення позову, який просить застосувати відповідач, не є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Також заява відповідача не містить обґрунтування, як саме незастосування забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду, яким у позові відмовлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що правових підстав для забезпечення вищезазначеного позову шляхом заборони власникам чи будь яким іншим особам, вчиняти будь які дії, направлені на відчуження спірної квартири, не має.

Керуючись ст. ст. 151 -153 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням.

Ухвала оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: