Єдиний унікальний номер 234/6196/17 Номер провадження 22-ц/775/2040/2017
Головуючий у 1 інстанції: Лутай А.М. Єдиний унікальний номер 234/6196/17
Суддя - доповідач: Краснощокова Н.С. Номер провадження 22-ц/775/2040/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Краснощокової Н.С.,

суддів: Агєєва О.В., Новосьолової Г.Г.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє адвокат Петров Герман Вікторович, на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 10 серпня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» про захист прав споживачів та відновлення становища, яке існувало до порушення,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 10 серпня 2017 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» про захист прав споживачів та відновлення становища, яке існувало до порушення.

У апеляційній скарзі представник позивача адвокат Петров Г.В. просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Посилається на незаконність та необґрунтованість рішення. Зокрема, зазначає, що висновки суду першої інстанції щодо визнання нечинною постанови Кабінету Міністрів України №237 від 29.04.2015 року «Про внесення змін до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» з моменту її прийняття, тобто з 06 травня 2015 року не відповідають фактичним обставинам. Застосування судом до спірних правовідносин, а саме до порядку розрахунку оплати за послуги з газопостачання позивачу з 06.05.2015 року до 04.11.2015 року постанови № 619 від 08.06.1996 року «Про затвердження норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» є порушенням норм матеріального права. У адміністративній справі №826/16447/15 постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 вересня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2015 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04 листопада 2015 року визнано незаконною та нечинною постанову КМУ №237 без зазначення моменту втрати чинності постанови. Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 листопада 2015 року було роз'яснено судове рішення та зазначено, що постанова КМУ №237 є незаконною та нечинною з моменту її прийняття. Однак, ця ухвала була скасована за результатом апеляційного оскарження та відмовлено у задоволенні заяви про роз'яснення рішення. У пункті 10 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду №7 від 20.05.2012 року «Про судове рішення в адміністративній справі», на який послався Київський апеляційний адміністративний суд, визначено, що визнання акта суб'єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Резолютивними частинами рішень судів першої, апеляційної та касаційної інстанції не було визначено іншого моменту втрати чинності постанови КМУ №237, отже ця постанова є нечинною з моменту набрання судовим рішенням законної сили, тобто з 04.11.2015 року - з моменту проголошення ухвали апеляційного суду. Зазначення у мотивувальній частині ухвали Вищого адміністративного суду України від 28.01.2016 року у справі №К/800/49436/15, на яку посилається суд в оскаржуваному рішенні, про те, що суди першої та апеляційної інстанції дійшли вірного висновку, що порушення, допущені КМУ під час прийняття постанови №237, у сукупності, є достатньою підставою для визнання її незаконною, нечинною з моменту прийняття, що означає, що така постанова не породжує правових наслідків з моменту її прийняття, не може означати встановлення моменту втрати чинності постановою КМУ №237, оскільки в резолютивних частинах рішень судів всіх інстанцій у цій справі не зазначено про інший момент втрати чинності постановою КМУ №237, що і означає втрату чинності саме з моменту набрання законної сили рішенням суду. При цьому у постанові Верховного Суду України від 08 грудня 2009 року №21-1573во09, на яку посилається суд у оскаржуваному рішенні, висловлена правова позиція про те, що у разі визнання незаконним, протиправним, скасування індивідуальний акт є таким, що не діє з моменту його прийняття, а нормативно - правовий акт, якщо інше не встановлено законом або не визначено судом, втрачає чинність після набрання законної сили судовим рішенням. Постанова КМУ №237 є нормативно - правовим актом та втрачає чинність після набрання законної сили рішенням суду. Тому застосування судом до порядку розрахунку оплати за послуги з газопостачання позивачу за період з 06.05.2015 року по 04.11.2015 року постанови КМУ №619 від 08.06.1996 року «Про затвердження норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» є порушенням норм матеріального права.

В засідання апеляційного суду сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені, від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивачки, від представника відповідача також надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Згідно ч.2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, тому справа розглядається за відсутності сторін.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд обґрунтовано виходив із встановлених у справі фактичних обставин та дотримався вимог матеріального і процесуального права.

У даній справі заявлені позовні вимоги про захист прав споживача, порушених відповідачем внаслідок визначення позивачці неналежним чином ціни продукції - послуг з газопостачання за її особовим рахунком №17-71158 за період з 06.05.2015 року по 04.11.2015 року у зв'язку із перерахунком оплати вартості спожитого природного газу із застосуванням норм споживання відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №619 від 08.06.1996 року «Про затвердження норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» у редакції до набрання чинності 06.05.2015 року постанови Кабінету Міністрів України №237 від 29.04.2015 року «Про внесення змін до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників». Захистити право споживача позивачка просила шляхом відновлення становища, яке існувало до порушення її права, а саме шляхом зобов'язання відповідача скасувати перерахунок оплати вартості спожитого природного газу за її особовим рахунком із застосуванням норм споживання природного газу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №619 від 08.06.1996 року «Про затвердження норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» у редакції до набрання чинності 06.05.2015 року постанови Кабінету Міністрів України №237 від 29.04.2015 року «Про внесення змін до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» та зобов'язання відповідача при визначенні позивачеві ціни за послуги з газопостачання за вказаний період керуватися нормами споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, встановленими постановою Кабінету Міністрів України №237 від 29.04.2015 року.

Відповідно до вимог ст. 32 Закону «Про житлово-комунальні послуги» розмір оплати за комунальні послуги вираховується, виходячи з розміру затверджених тарифів та показників приладів обліку.

Згідно з вимогами положень ч.1 ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» облік природного газу до моменту встановлення лічильників газу здійснюється за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 11 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 № 2246 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14 квітня 2004 року № 476, що діяла на момент виникнення правовідносин між сторонами) у разі відсутності лічильників газу плата за послуги з газопостачання розраховується відповідно до встановлених законодавством норм споживання та цін на газ.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.1996 № 619 «Про затвердження норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» (далі постанова №619) встановлено норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників та визначено, що ці норми є єдиними для всіх населених пунктів.

Даною постановою ( в редакції, що діяла з 01.10.2014 року) встановлено, що у разі наявності у житлі споживача центрального гарячого водопостачання мінімальною нормою споживання природного газу для нього є 6 куб. метрів/людино-місяць, у разі відсутності центрального гарячого водопостачання та газового водонагрівача норми споживання природного газу встановлено у розмірі 9 куб. метрів/людино-місяць; у разі наявності плити газової та водонагрівача - 18 куб. метрів/людино-місяць.

Постановою від 29 квітня 2015 року N 237 «Про внесення змін до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» (далі - Постанова № 237) Кабінет Міністрів України вніс зміни до норм споживання газу населенням, затверджених постановою № 619, а саме змінив (вдвічі зменшив) норму споживання у графі «Норми споживання», замінивши цифри «6», «9» і «18» цифрами «3», «4,5» і «9» відповідно.

Постановою окружного адміністративного суду міста Києва від 21 вересня 2015 у справі № 826/16447/15, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного суду від 4 листопада 2015 року, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» від 29 квітня 2015 року N 237.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 28 січня 2016 року № К/800/49436/15 залишено без змін ухвалу Київського апеляційного суду від 4 листопада 2015 року та постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 вересня 2015 року. У цій ухвалі зазначено про те, що порушення, допущені Кабінетом Міністрів України під час прийняття постанови є достатньою підставою для визнання її незаконною, нечинною з моменту прийняття, що означає, що така постанова не породжує правових наслідків з моменту її прийняття.

Позивачка ОСОБА_1 є споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1., постачання природного газу на території м. Авдіївка здійснює Костянтинівське управління по газопостачанню та газифікації публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз».

10 листопада 2016 року позивачка звернулась у Авдіївську дільницю Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації із заявою про надання інформації щодо суми заборгованості за послуги з газопостачання із зазначенням тарифів та відповідних розрахунків .

У відповіді на вказану заяву від 11 січня 2017 року за №382 Костянтинівське управління по газопостачанню та газифікації повідомлено позивачку про застосовані норми споживання, роздрібні ціни на природний газ, про нараховані до сплати суми відповідно до особового рахунку та про те, що за період з 06.05.2015 року по 31.01.2016 року (включно) було проведено перерахунок оплати вартості спожитого природного газу із застосуванням норм споживання природного газу: 6, 9 та 18 кубічних метрів.

Оскільки постанова № 237, якою були вдвічі зменшені норми споживання природного газу, визнана незаконною, нечинною з моменту прийняття, що означає, що така постанова не породжує правових наслідків з моменту її прийняття, а отже, відповідачем правомірно було здійснено перерахунок оплати вартості спожитого природного газу із застосуванням норм споживання природного газу, що діяли до їх зменшення постановою №237 та права позивачки, як споживача, не порушені, суд обґрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову про захист прав позивачки, як споживача, порушених внаслідок визначення неналежним чином ціни продукції - послуг з газопостачання шляхом зобов'язання відповідача скасувати перерахунок оплати вартості спожитого природного газу та при визначенні ціни на послуги з газопостачання за період з 06.05.2015 року по 04.11.2015 року керуватися нормами споживання, встановленими постановою №237.

Крім того, вимога про зобов'язання відповідача скасувати перерахунок оплати вартості спожитого природного газу за особовим рахунком не є належним способом захисту порушеного права, оскільки такий спосіб не передбачений ст. 16 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що у резолютивних частинах судових рішень у адміністративній справі №826/16447/15 не визначено моменту втрати чинності постановою № 237, а тому вона є нечинною з моменту набрання законної сили судовим рішенням у цій справі, тобто з 04.11.2015 року безпідставні, оскільки відповідні обставини встановлені ухвалою Вищого адміністративного суду від 28.01.2016 року.

Крім того, питання часу, з якого постанова №237 втратила чинність вирішувалось також у адміністративній справі № 826/15552/15 за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Київгаз" до Кабінету Міністрів України про визнання незаконною та нечинною постанови.

У цій справі Окружний адміністративний суд м. Києва постановою від 28 березня 2016 року відмовив у задоволенні позову про визнання постанови №237 незаконною та нечинною з 06.05.2015 року виходячи із того, що ця постанова вже визнана незаконною та нечинною постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.09.2015 №826/16447/15, тому не породжує правових наслідків з моменту її прийняття. Крім того, Кабінет Міністрів України постановою від 23.03.2016 №204 «Про внесення зміни до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 6 серпня 2014 р. №409 та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» визнав постанову Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2015 р. №237 «Про внесення змін до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» такою, що втратила чинність.

Постановою апеляційного суду від 09 червня 2016 року постанова суду 1 інстанції від 28 березня 2016 року змінена, виключено з її мотивувальної частини посилання на те, що постанова №237 не породжує правових наслідків від моменту її прийняття, як на одну з підстав відмови в задоволенні адміністративного позову.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 25 серпня 2016 року (№ К/800/17275/16) постанову Київського апеляційного адміністративного суду міста Києва від 9 червня 2016 року скасовано, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 березня 2016 року залишено в силі. Суд касаційної інстанції виходив із правильності висновку суду першої інстанції про те, що постанова №237 постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.09.2015 №826/16447/15 визнана незаконною та нечинною та вже не породжує правових наслідків з моменту її прийняття.

Згідно з ч.1 ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості та незаконності рішення не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування рішення, оскільки скарга не містить обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування висновків суду.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 315 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє Петров Герман Вікторович відхилити.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 10 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Н.С. Краснощокова

Судді: О.В. Агєєв

Г.Г. Новосьолова