Справа № 234/5722/17
Провадження № 4-с/234/25/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2017 року м.Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області в складі: головуючого судді Літовки В.В.

секретар Білоусова М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк Фамільний» на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Лиманського міського управління юстиції ОСОБА_1,-

В С Т А Н О В И В:

В Краматорського міський суд надійшла скарга ПАТ «Банк Фамільний» на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Лиманського міського управління юстиції ОСОБА_1.

З матеріалів скарги вбачається, що на виконанні у Лиманському ВДВС знаходиться виконавчій лист, виданий Краматорський міським судом 16.11.2015 року по справі 234/15304/15-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь банку заборгованості в розмірі 6343 грн. Постановою державного виконавця від 15.03.2017 року повернено виконавчий документ стягувачу у звязку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення і здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Вважає вказану постанову незаконною та просить її скасувати, оскільки державний виконавець не вжив всіх необхідних заходів для виконання рішення суду.

Сторони в судове засідання не з`явилися, представник ПАТ «Банк Фамільний» надав заяву про розгляд скарги за його відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити. На підставі ст.386 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу за їх відсутності.

Дослідив матеріали справи, суд вважає, що вимоги скарги задоволенню не підлягають.

Так, згідно п.7 Розділу 13 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», який набрав законної сили 05.10.2016 року, виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Згідно ст.1 вказаного Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст.10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обовязку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно ч.1,2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобовязаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) розяснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обовязки.

Згідно ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу, якщо, зокрема, у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно предявити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

З постанови державного виконавця від 15.03.2017 року вбачається, що виконавчий лист№ 234/15304/15-ц, виданий 16.11.2015 року, повернений стягувачу, оскільки боржник ОСОБА_2 мешкає м-н.Зелений м.Макіївка, тобто на території, на якій проводиться антитерористична операція, його місцезнаходження невідомо; майно та розрахункові рахунки не виявлено, боржник не працює, пенсію не отримує.

Суд вважає, що державний виконавець діяв у межах своїх повноважень та вжив всіх передбачених законом заходів для примусового виконання рішення суду, тому скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.386-388 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні вимог скарги Публічного акціонерного товариства «Банк Фамільний» на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Лиманського міського управління юстиції ОСОБА_1.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом пяти днів до Апеляційного суду Донецької області через Краматорський міський суд. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя:

Ухвала постановлена й надрукована в нарадчій кімнаті в єдиному екземплярі.

Суддя: