Справа № 565/1525/16-ц
Провадження № 2/565/79/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2017 року м. Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області-

під головуванням судді Ковтуновича М.І.,

при секретарі судового засідання Ломазі С.О.,

з участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Кузнецовського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про встановлення батьківства та стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_4 у якому просить: 1) встановити що ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_1; 2) стягнути з відповідача в користь позивача аліменти на її утримання в розмірі ? частки всіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення нею двадцяти трьох років, але не довше, ніж до закінчення навчання.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що мати позивача - ОСОБА_5 на час народження ОСОБА_1, 29.10.1998р.н., не перебувала у зареєстрованому шлюбі. Запис про батька ОСОБА_1 був здійснений відповідно до ст.55 КпШС України за вказівкою матері. Згідно із рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 18.09.2015р. встановлено факт проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 однією сімєю без реєстрації шлюбу в період з червня 2007р. по жовтень 2011р. Покликаючись на обставини визнання відповідачем свого батьківства щодо ОСОБА_1, його участі у вихованні та утриманні позивача, ОСОБА_1 вважає, що є підстави для встановлення батьківства.

29.10.2016р. ОСОБА_1 виповнилося 18 років. Вона продовжує навчання у ВУЗі та потребує оплати витрат на оплату за проживання в гуртожитку, харчування, придбання одягу. ОСОБА_4 працевлаштований, інших утриманців немає, а тому спроможний надавати утримання ОСОБА_1

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги. З її пояснень слідує, що від самого свого народження ОСОБА_1 вважала ОСОБА_4 своїм батьком. Він приходив до позивача і її матері, часто ночував, приносив солодощі. В присутності відповідача мати позивача розповіла останній, що ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_1 Відповідач вчив позивача читати, рахувати, перевіряв домашнє завдання, доглядав за нею, купав, возив до дитсадка та забирав звідти. Сторони їздили спільно на пікніки, на Біле озеро, озеро Нобель. В період з червня 2007р. до жовтня 2011р. ОСОБА_4 проживав спільно із матірю позивача однією сімєю та обіцяв, що одружиться із ОСОБА_5 Потім був момент, коли відповідач зібрав сумку, сказав, що ОСОБА_1 дуже проблемна дитина і що він іде від них, та й покинув їх. Пояснювала позивач, що вона самостійного доходу не має, її утримує мати, дохід якої становить приблизно 4-5 тисяч гривень на місяць. На утримання ОСОБА_1 витрачається приблизно півтори-дві тисячі гривень. Вважає, що із відповідача повинно бути присуджено аліменти в розмірі, що становив би приблизно 1500 грн. Просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання для зясування обставин справи по суті не зявився. До суду відповідачем подано заперечення на позовну заяву, суть яких зводиться до того, що ОСОБА_5, яка є матірю позивача, зверталася з аналогічними позовними вимогами до відповідача. Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 26.05.2015р. у справі №565/407/13-ц ОСОБА_5 було відмовлено в задоволенні позовних вимог про визнання батьківства та стягнення аліментів. Відповідач заперечує своє батьківство щодо ОСОБА_1 Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав повністю, давав пояснення про те, що до народження позивача ОСОБА_4 із її матірю спільно не проживав, доказів утримання чи виховання відповідачем позивача в період до 01.01.2004р. немає.

Суд, заслухавши та проаналізувавши пояснення позивача та її представника, представника відповідача, показання свідків, дослідивши інші докази, які наявні в матеріалах справи, прийшов до висновку, про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

До спірних відносин щодо встановлення батьківства мають бути застосовані норми КпШС України, оскільки позивач народилася до введення в дію СК України (01.01.2004р.).

Відповідно до ст.53 ч.ч.2,3 КпШС України в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Копією свідоцтва про народження серії І-ГЮ №044283 підтверджено, що батьками ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, записані ОСОБА_6 та ОСОБА_5.

З копії листа відділу ДРАЦС реєстраційної служби Кузнецовського МУЮ у Рівненській області від 02.03.2013р. №180/11.2-13 вбачається, що батько дитини ОСОБА_1 - ОСОБА_6 вказаний за заявою матері ОСОБА_5 Це підтверджується і копією витягу із державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження від 21.05.2014р.

Відповідач категорично заперечує своє батьківство щодо ОСОБА_1, проживання та ведення спільного господарства з матір'ю позивача до народження дитини, виховання чи утримання ним ОСОБА_1

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в своїх показаннях не змогли підтвердити обставин щодо виховання чи утримання позивача відповідачем до 01.01.2004р. або щодо визнання ним свого батьківства відносно ОСОБА_1

Із показань свідка ОСОБА_9 слідує, що з 1999р. він знає відповідача. Коли позивачу було приблизно один-півтора роки, він бачив її. ОСОБА_4 забирав ОСОБА_1 із садочка, називав її доця, купляв подарунки, їжу, одяг дитині, ночував у позивача та її матері.

Свідок ОСОБА_5 мати позивач, в своїх показаннях стверджувала, що батьком ОСОБА_1 є ОСОБА_4 Під час вагітності ОСОБА_5 відповідач сумнівався у своєму батьківстві, потім після народження ОСОБА_1 визнавав своє батьківство, а згодом знову став заперечувати, що є батьком зазначеної дитини. В 2001р. ОСОБА_4 запропонував свідку жити разом. Він дитину відвозив до садочка та забирав звідти, доглядав за дитиною, купав її, вчив дитину читати та готували разом уроки. Коли мати позивача їздила на навчання, то відповідач проживав із дитиною. Із 2003 року відповідач майже постійно проживав із свідком та позивачем.

Свідок ОСОБА_10 в суді давала показання про те, що в період із вересня 2002р. до квітня 2004р. вона проживала в гуртожитку по сусідству із позивачем. Відповідач називав ОСОБА_1 доця, а остання називала його татом. Свідок бачила як ОСОБА_4 прав речі ОСОБА_1, забирав її із садочка, навчав писати, читати. Коли ОСОБА_5 їздила на навчання, то ОСОБА_1 залишалася із відповідачем.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні показання свідків та письмові докази, суд не прийшов до безсумнівного переконання про доведеність підстав для встановлення батьківства відповідача щодо позивача. Зокрема, немає доказів, що з достовірністю підтверджували б визнання відповідачем такого батьківства.

Показання свідків щодо участі у вихованні та утриманні позивача з боку відповідача є узагальненими та не доводяться іншими за характером обєктивними даними. Тому, з урахуванням наявності особистих відносин між відповідачем та матірю позивача, могли бути і відповідного рівня та характеру відносини між сторонами цієї справи, коли позивач була дитиною, в тому числі й до 01.01.2004р. Але, їх суду не достатньо для висновку, що відповідач як батько спільно із ОСОБА_5 виховав чи утримував ОСОБА_1 до зазначеної дати.

Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимоги ОСОБА_1 про встановлення батьківства, через її недоведеність.

Далі, оскільки в судовому засіданні не доведено батьківства ОСОБА_4 відносно ОСОБА_1, тому відсутні передбачені ст.199 СК України підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання ОСОБА_1

Керуючись статтями 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Відмовити повністю в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про встановлення батьківства та стягнення аліментів, через недоведеність вимог .

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, через Кузнецовський міський суд Рівненської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

С у д д я :