Єдиний унікальний номер справи 229/415/17
Номер провадження 2/229/433/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2017 року Дружківський міський суд Донецької області

у складі:

головуючого судді Петрова Є.В.

при секретарі Польської Д.А.

представника позивача Коби В.І.,

за участю відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дружківка цивільну справу за позовною заявою Обслуговуючого кооператива "Верховина" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся позивач з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 750,00 грн., зобов'язанні знести (демонтувати) за власний рахунок металевий гараж НОМЕР_1, розташований на земельній ділянці, яка знаходиться в постійному користуванні обслуговуючого гаражного кооперативу.

Свої позовні вимоги позивач мотивував наступним: обслуговуючому кооперативу «Верховина» на праві постійного користування земельною ділянкою належить земельна ділянка загальною площею 2,2 га. Кооператив створено з метою спільного ведення господарської діяльності по утриманню та обслуговуванню авто гаражного господарства за рахунок своїх та інших коштів. Члени кооперативу зобов'язані своєчасно та в повному обсязі вносити встановлені статутом за загальними зборами внески. На території обслуговуючого кооперативу знаходиться гаражний бокс НОМЕР_1, який належав ОСОБА_3 Останній своєчасно сплачував внески, однак з травня 2008 року припинив сплачувати внески та перестав користуватись гаражем. Відповідно до протоколу 3 02/13 від 20.10.2013 року ОСОБА_3 був виключений із членів кооперативу через несплату внесків. Телефоном останній повідомив, що продав гараж іншій особі. Новий власник гаражу ОСОБА_2, відмовився вступати до членів кооперативу та сплачувати членські внески. Або укласти с кооперативом відповідний договір. Обслуговуючим кооперативом «Верховина» (далі по тексту - кооператив) було направлено листа, на адресу відповідача, з вимогою сплатити витрати пов'язані з утриманням належного гаражу НОМЕР_1, який належить йому. Вимога про сплату відповідачем виконана не була. Позивач вважає, що внаслідок того, що на території кооперативу знаходиться гараж НОМЕР_1, що належить відповідачу, кооператив здійснює його обслуговування внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 755,00 грн. Також, у зв'язку з тим, що гараж НОМЕР_1 розташовано на території кооперативу, кооператив позбавлений можливості користуватись земельною ділянкою на якій розміщено гараж. Відповідно, є всі підстави для усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, шляхом зобов'язання ОСОБА_2 звільнити земельну ділянку, на якій розташовано металевий гараж НОМЕР_1 та провести демонтаж гаражу.

В судове засідання з'явився представник позивача. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на них, просив позов задовольнити.

У судове засідання з'явився відповідач по справі. Проти позову заперечував, просив у позові відмовити. Вказав, що він не є членом кооперативу, а тому не повинен сплачувати членські внески та нести інші витрати на діяльність кооперативу. Гараж НОМЕР_1 він придбав згідно договору купівлі-продажу гаража від 22.04.2008 р., посвідченого приватним нотаріусом Гнатенко В.Л., зареєстрованого у реєстрі № 2110. Є власником цього гаражу, відповідно сам несе всі витрати по його обслуговуванню, з боку кооперативу жодних трат на утримання його гаражу зроблено не було

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом установлено, 03.10.1990 р. рішенням загальних зборів засновників № 337, було створено Дружківське гаражне товариство «Металіст» та проведено реєстрацію. На підставі рішення міської ради народних депутатів від 27 січня 1993 року, Дружківському гаражному товариству «Металіст» видано державний акт на право постійного користування земельною ділянкою розміром 2,2 га. (а.с. 18-20). 15.08.2008 р. було змінно найменування кооперативу на обслуговуючий кооператив «Верховина», проведено державну реєстрацію змін та отримано свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи НОМЕР_2 (а.с. 40).

Відповідно до статі 8 Закону України «Про кооперацію» правовим документом, що регулює діяльність кооперативу є статут. Згідно з п. 4.1. Статуту обслуговуючого кооперативу «Верховина» (далі за текстом - Статут) членами кооперативу можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, юридичні особи та іноземних держав, що внесли вступний внесок та пай у розмірах, визначених статутом кооперативу, додержуються вимоги Статуту і користуються правом ухвалення голосу. Згідно п. 4.2. Статуту громадяни або юридична особа, які виявили бажання до вступу в Кооператив, подають заяву в письмовій формі про прийняття до членів кооперативу на ім'я голови кооперативу. П.4.3. закріплює, що прийом до членів кооперативу може здійснюватися за рішенням правління кооперативу, яке підлягає затвердженню на загальних зборах членів кооперативу.

Статут закріплює обов'язки членів кооперативу, а саме: після прийняття рішення по прийняття до членів кооперативу сплатити вступний внесок та часту пайового внеску на протязі 10 днів з дати прийняття рішення (п. 4.4.), своєчасно та в повному обсязі вносити внески, своєчасно сплачувати всі податки і збори встановлені державною на нерухоме майно (п. 4.5.) (а.с. 12-13).

Позивачем по справі не заперечувався факт того, що відповідач не вступив до членів кооперативу, з боку відповідача не було до суду надано ні заяви про вступ до кооперативу, ні рішення про прийом до членів кооперативу ОСОБА_2 Відповідно, відповідач не став членом кооперативу, а тому у відповідача не було обов'язку сплачувати внески членів кооперативу, на нього не розповсюджуються обов`язки встановлені для членів кооперативу.

22 квітня 2008 року між ОСОБА_5 (Продавець) та ОСОБА_2 (Покупець) було укладено Договір купівлі-продажу гаража (надалі - «Договір 1») (а.с. 51), відповідно до пункту 1.1. якого за цим договором Продавець зобов'язується передати майно у власність Покупця, а Покупець зобов'язується прийняти та сплатити за нього обговорену грошову суму. Згідно п. 1.2. гараж, що відчужується за даним Договором, розташований у АДРЕСА_1, загальна площа 28,2 кв.м. Згідно п.1.3. гараж належить Продавцю на праві власності та був отриманий ним згідно свідоцтва на право власності на нерухоме майно, виданого Виконавчим комітетом Дружківської міської ради від 21.04.2008 року на підставі рішення виконкому від 25.10.1994 р. та зареєстрованого в Комунальному підприємстві Дружківське міське бюро технічної інвентаризації від 21.04.2008 р. № 82, кн.1. та в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно КП Дружківське міське бюро технічної інвентаризації від 21.04.2008 р. № 23007159.

Відповідно до п. 8(а) постанови Пленуму Верховного суду України від 28червня 1991 року№ 5 «Про практику розгляду судами цивільних справ, пов'язаних із діяльністю гаражно-будівлених кооперативів» член ГБК, який повністю вніс свій пай за гараж, наданий йому в користування, набуває право власності на це майно і вправі розпоряджатись ним на свій розсуд- продавати, заповідати, здавати в оренду, обміняти, вчиняти щодо нього інші угоди, що не заборонені законом.

Згідно з абз. 3 п. 11 зазначеної постанови при виході з ГБК член кооперативу вправі одержати пай або провести на свій розсуд відчуження гаража іншій особі, якщо до виходу вніс пай повністю. Відповідно член кооперативу ОСОБА_3 мав право на відчуження свого майна.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України (надалі - «ЦК України») визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до абзацу третього частини 2 статті 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до частин 1, 4, 5 статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об'єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.

Відповідно до статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною 1 статті 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав (частина 1, 3 статті 319 ЦК України).

Статтею 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права власності.

Так, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до частин 1-3 статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Відповідно до ч.4 ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Пунктом 1 ч.1 ст. 2 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

Відповідно до ч.1 ст. 26 цього ж Закону, записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав.

Як вбачається із матеріалів справи за ОСОБА_2 не зареєстровано право власності на спірне нерухоме майно, тобто власником цього майна на час розгляду справи є ОСОБА_3, тому зазначене дає підстави суду зробити висновки, що права позивача відповідачем ОСОБА_2 не порушені.

Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем по справі не доведено, яким саме чином з боку відповідача порушується його право, не доведено, що відповідач має заборгованість з членських внесків відповідно у позові слід відмовити.

Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати присуджуються з позивача.

Ні підставі вищевикладеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 13, 16, 316, 319, 321, 331, 334, 353, 626, 638 ЦК України, ст. 8 Закону України «Про кооперацію», ст.ст. 4,10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ

В задоволенні позовних вимог обслуговуючого кооперативу «Верховина» до ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга на рішення подається до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд.

Суддя: Є. В. Петров