АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Мазурик О.Ф., Кравець В.А.

при секретарі: Синявському Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», поданою через представника Сокуренко Наталію Вікторівну, на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 березня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а :

у листопаді 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просило стягнути з останньої на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 31 447, 53 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 15 247, 55 грн.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 3 792 грн.; заборгованість по пені за прострочене зобов'язання - 9 484, 29 грн.; заборгованість по пені за несвоєчасну сплату боргу на суму від 100 грн. - 950 грн.; штраф (фіксована частина) - 500 грн.; штраф (процентна складова) - 1 473, 69 грн. посилаючись на порушення відповідачем умов кредитного договору.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 22.03.2017 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ПАТ КБ «Приватбанк» через представника подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не взяв до уваги, що між сторонами укладено договір про надання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку та відповідач надав згоду на укладення договору у такій формі та зазначив, що з Умовами та Правилами надання банківських послуг ознайомлений. Позивачем було надано належні та допустимі докази та розрахунок боргу. Письмова форма договору підтверджує як укладення договору так і видачу коштів. Виписка по рахунку ж надається на вимогу, але такої вимоги не було.

Справа № 755/17553/16-ц Апеляційне провадження № 22-ц-796/7209/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Астахова О.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
Сторони у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомили, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 19.11.2013 року ОСОБА_2 було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в банку. В заяві міститься інформація про те, що позичальник ознайомився з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку та погодився з ними. Позичальник висловив свою згоду, що заява разом з Умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною картою та тарифами складає договір про надання банківських послуг. Заява підписана позичальником та представником банку.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено наявності укладеного між сторонами договору, оскільки не надано доказів відкриття рахунку на ім`я відповідача, видачі банківської картки та пам`ятки клієнта, що є невід`ємною частиною договору.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 638 цього ж Кодексу що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до п. 2.1.1.2.1 Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку для надання послуг банк відкриває клієнту картку, її вид визначений у пам`ятці клієнта/довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якого клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання карти, зазначена в заяві.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вони посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження своїх позовних вимог позивач надав копію анкети - заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 19.11.2013 року, яка підписана ОСОБА_2.

Разом з тим, оригінал такої заяви до суду надано не було. У зазначеній копії анкети - заяви відсутні дані про те, яка банківська картка була видана ОСОБА_2, строк її дії, який рахунок відкрито на ім`я позичальника, не зазначено кредитний ліміт та строк дії картки. Із даної заяви вбачається, що пам`ятка клієнта, яка є невід`ємною частиною договору відповідачці не видавалася (а.с. 11). Виписки з рахунку, у випадку, якщо він був відкритий на ім`я відповідачки до позовної заяви не додано.

У судове засідання ні в суд першої інстанції, ні в суд апеляційної інстанції для перевірки обставин видачі кредитних коштів відповідачці представник позивача не з`явився, про будь - які поважні причини неявки до суду не повідомляв.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, і межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Позивач не надав доказів відкриття рахунку на ім`я відповідачки, видачі їй картки із зазначенням строку її дії та пам`ятки клієнта.

За вказаних обставин суд першої інстанції, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, дійшов правильних висновків про те, що позивач не довів факту укладення з відповідачем кредитного договору, на умовах вказаних ним у позовній заяві та видачі кредитних коштів.

Відтак доводи апеляційної скарги про те, що при подачі позовної заяви було надано достатні докази, які підтверджують укладення кредитного договору та видачу кредитних коштів колегія суддів вважає такими, що суперечать матеріалам справи.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» відхилити.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді