У х в а л а

30 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Лященко Н.П.,

Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства «Укртранснафта» про перегляд Верховним Судом України рішення Апеляційного суду м. Києва від 16 серпня 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Укртранснафта» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

в с т а н о в и л а :

Дарницький районний суд м. Києва рішенням від 25 травня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовив.

Апеляційний суд м. Києва 16 серпня 2016 року рішення суду першої інстанції скасував та ухвалив нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнив частково: стягнув з Публічного акціонерного товариства «Укртранснафта» (далі - ПАТ «Укртранснафта») на його користь 36 тис. 532 грн 86 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні; у решті позовних вимог суд відмовив; розподілив судові витрати.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 12 липня 2017 року рішення суду апеляційної інстанції залишила без змін.

11 жовтня 2017 року ПАТ «Укртранснафта» звернулось до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Апеляційного суду м. Києва від 16 серпня 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 липня 2017 року з передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеним у постановах Верховного Суду України висновкам щодо застосування у подібних правовідносинах статей 116, 117 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

На підтвердження вказаної підстави перегляду зазначеного рішення суду касаційної інстанції заявник посилається на постанови Верховного Суду України від 23 грудня 2015 року, 27 квітня 2016 року та 13 березня 2017 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

Пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України визначено, що підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 12 липня 2017 року, про перегляд якої порушує питання заявник, суд касаційної інстанції дійшов висновку про те, що в день звільнення позивачеві не було виплачено належних йому від підприємства сум, зазначені суми було стягнуто на його користь на підставі судового рішення, а тому з огляду на положення статті 117 КЗпП України на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток, розмір якого суд визначив, керуючись принципом співмірності та справедливості.

Саме такий висновок міститься у наданих постановах від 23 грудня 2015 року, 27 квітня 2016 року та 13 березня 2017 року, на які посилається заявник і в яких Верховний Суд України дійшов висновку про те, що непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої частиною першою статті 117 цього Кодексу.

Таким чином, судове рішення суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, не суперечить викладеним у наведених постановах Верховного Суду України висновкам щодо застосування у подібних правовідносинах зазначених вище норм матеріального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Укртранснафта» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за заявою Публічного акціонерного товариства «Укртранснафта» про перегляд Верховним Судом України рішення Апеляційного суду м. Києва від 16 серпня 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 липня 2017 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Л.І. Охрімчук

Н.П. Лященко

В.М. Сімоненко