Справа № 653/2978/17
Провадження № 2/653/1086/17
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

14 листопада 2017 року

Генічеський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Берлімової Ю.Г.,

за участю секретаря Митрохіної К.В.,

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, мотивуючи свій позов тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 В зазначеному житловому будинку зареєстрований ОСОБА_2, син її померлого чоловіка, який проживав в зазначеній квартирі до 2010 року. Звернутись до нього з проханням виписатись добровільно із її квартири не може, оскільки його контактів та засобів зв'язку вона не знає. У зв'язку з вищевикладеним, позивачка змушена звернутись до суду, та просить визнати зазначену особу втратившою право користування квартирою АДРЕСА_1, оскільки змушена нести надмірні витрати на комунальні послуги та вважає, що у відповідача не має права на реєстрацію у її житловому будинку.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просить суд позов задовольнити, не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 був повідомлений про день, час та місце розгляду справи через оголошення в газеті («Наддніпрянська правда» № 80 від 01 листопада 2017 року) до судового засідання не з'явився, і від нього не надійшло повідомлення про причину неявки, суд ухвалив, слухати справу на підставі наявних у справі доказів, у відсутність відповідача, згідно ст. 224 ЦПК України.

Суд, вислухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали справи і оцінивши надані докази у їх сукупності вважає що позов підлягає частковому задоволенню, встановив наступні обставини по справі.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, на підставі договору дарування квартири серії ААН №251890 від 16 жовтня 1998 року (а.с.5).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Генічеської міської ради Херсонської області вих. № 2837 від 17 серпня 2017 року, в квартирі АДРЕСА_1, зареєстрований ОСОБА_2 (а.с.10).

Факт того, що ОСОБА_2 зареєстрований, але не проживає в будинку позивачки, за адресою АДРЕСА_1 підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов підписаним депутатом Генічеської міської ради ОСОБА_3 (а.с.9).

Крім того, згідно письмових свідчень сусідів позивачки - ОСОБА_4 (мешкає за адресою АДРЕСА_1 та ОСОБА_5 (мешкає за АДРЕСА_2) останні підтвердили, що їх сусід ОСОБА_2 не проживає у квартирі НОМЕР_1 приблизно 5 років (а.с.7, 8).

Також, в судовому засіданні допитано свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які підтвердили фактичні обставини справи та пояснили, що ОСОБА_2 проживав у квартирі позивачки за адресою: АДРЕСА_1 приблизно до 2010 року, та з того часу за зазначеною адресою не проживає, та не з'являється.

Таким чином ОСОБА_2 не проживає в будинку позивачки без поважних причин з 2010 року по теперішній час, не цікавиться житловим будинком, не приймає ніякої участі в його утриманні.

Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Відповідно до ст. 107 ч.2 Житлового кодексу України у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Частиною 2 статті 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Вивчивши матеріали справи суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 без поважної причини більше одного року був відсутній за місцем реєстрації, а саме за адресою: АДРЕСА_1 тому він втратив право користування зазначеним житловим приміщенням.

Стосовно вимоги позивачки про примусове зняття з реєстраційного обліку відповідача в її квартирі, суд зазначає, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», підставою для зняття з реєстрації місця проживання є рішення суду.

Відповідно до п. 3 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207, зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Згідно з п. 26 зазначених Правил, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Таким чином, виходячи зі змісту зазначених норм, прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації, отже зобов'язувати реєстраційні органи вчинити ці дії не має необхідності та не в компетенції суду, а тому в задоволенні цієї вимоги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 71, 72,107 Житлового кодексу України, ст. 405 ЦК України, ст.ст. 10, 15, 16, 60, 61, 88, 209, 213, 218, 223, 224-226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1

В решті позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду до Генічеського районного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Генічеського районного суду Ю. Г. Берлімова