Справа № 2-1466/11
Провадження № 8/761/26/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2017 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Рибак М.А.,

за участю секретаря Яриновської Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про поновлення пропущеного строку для звернення до суду із заявою про перегляд рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 11.11.2014 року у справі № 2-1466/11 за нововиявленими обставинами -

В С Т А Н О В И В:

19.09.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 11.11.2014 року у справі № 2-1466/11 за нововиявленими обставинами.

В своїй заяві ОСОБА_1 зазначав, що 06.07.2016 року із газети «Закон і Бізнес» йому стало відомо про прийняття Верховним Судом України постанови у справі № 3-23гс16, під час розгляду якої було висловлено правову позицію, яку заявник вважав нововиявленою обставиною та в розумінні п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України істотною для справи обставиною, що не була і не могла бути відома особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справ. Та просив суд визнати його заяву від 19.09.2016 року такою, що подана ним 08.07.2016 року до Апеляційного суду міста Києва з дотриманням процесуального строку.

Ухвалою судді Рибака М.А. від 21.09.2016 року вказану заяву було залишено без розгляду на підставі ст.ст. 73, 361, 362 ЦПК України та п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» від 30 березня 2012 року N 4, оскільки заявником було пропущено місячний строк для подання заяви, при цьому до заяви не було додано клопотання про поновлення такого строку.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 14.12.2016 року ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 21 вересня 2016 року було скасовано та направлено питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Скасовуючи ухвалу суду від 21.09.2016 року, Апеляційний суд міста Києва вказав, що як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення, заявник фактично просив поновити йому строк для звернення до суду із даною заявою та зазначав, що 08 липня 2016 року таку заяву ним помилково було подано до суду апеляційної інстанції, у відкритті провадження за якою йому було відмовлено. Однак, матеріали справи свідчать про те, що клопотання заявника судом розглянуте не було.

Судом було призначено до розгляду у судовому засіданні питання про поновлення пропущеного строку для звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, оскільки клопотання про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами і заява про перегляд такого судового рішення (у разі поновлення пропущеного строку) розглядаються у різних судових засіданнях, оскільки при їх розгляді доведенню й дослідженню підлягають різні обставини, крім того, докази на їх підтвердження є різними.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вважав, що процесуальний строк для звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами ним пропущений не був, оскільки з дати подання заяви до апеляційного суду 08.07.2016 року заяви про перегляд ухвали цього суду від 29.01.2015 року, його заява рахується за судом, а тому процесуальний строк має обчислюватись безперервно і до подання ним заяви 19.09.2016 року про перегляд рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 11.11.2014 року у справі № 2-1466/11 за нововиявленими обставинами. Також зазначав, що він звернувся 08.07.2016 року до суду, який на його думку, здійснив процесуальне порушення, а в подальшому погодився із ухвалою Апеляційного міста Києва від 01.08.2016 року про відмову у прийнятті його заяви та звернувся до суду першої інстанції.

Учасники судового розгляду ОСОБА_3, Представництво в Україні «Файзер Ейч Сі. Лі. Пі. Корп» та ЗАТ «Європейський страховий альянс» про дату, час і місце судового розгляду повідомлялись, проте в судове засідання не з'явились та не повідомили про причини своєї неявки.

Дослідивши питання про поновлення пропущеного строку для звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, а також доводи, на які посилається заявник, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами. Підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є, серед іншого, істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

При цьому, згідно положень ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 362 ЦПК України заяви про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами можуть бути подані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, протягом одного місяця з дня встановлення обставини, що є підставою для перегляду. Строк для подання заяви про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами у випадках, встановлених п. 1 ч. 2 ст. 361 цього Кодексу, обчислюється з дня встановлення обставин, що мають істотне значення для справи.

Як вбачається зі змісту поданої заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, заявник вказував, що 06.07.2016 року із газети «Закон і Бізнес» йому стало відомо про прийняття Верховним Судом України постанови у справі № 3-23гс16, під час розгляду якої було висловлено правову позицію, яку заявник вважав нововиявленою обставиною та в розумінні п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України істотною для справи обставиною, що не була і не могла бути відома особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справ.

Таким чином, строк для подання заяви про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами в даному випадку обчислюється з дня встановлення обставин, що мають істотне значення для справи, а саме з 06.07.2016 року

08.07.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Апеляційного суду міста Києва із заявою про перегляд ухвали цього суду від 29.01.2015 року у справі № 22-ц/796/2246/2015 року за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 01.08.2016 року у відкритті провадження за заявою ОСОБА_2 було відмовлено.

19.09.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 11.11.2014 року у справі № 2-1466/11 за нововиявленими обставинами, в якій також просив визнати його заяву від 19.09.2016 року, що подана ним 08.07.2016 року до Апеляційного суду міста Києва з дотриманням процесуального строку.

Проте, на переконання суду, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами від 19.09.2016 року було подано до суду після спливу одномісячного строку з дня встановлення обставини, що є підставою для перегляду рішення, встановленого ч. 1 ст. 362 ЦПК України.

Згідно вимог ст. 72 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Мотивуючи своє клопотання про поновлення пропущеного строку для звернення до суду із вказаною заявою, ОСОБА_1 зазначав, що з дати подання до апеляційного суду 08.07.2016 року заяви про перегляд ухвали цього суду від 29.01.2015 року за нововиявленими обставинами, його заява рахується за судом, а тому процесуальний строк має обчислюватись безперервно і до подання ним заяви 19.09.2016 рок.

Разом із тим, із таким твердженням заявника погодитись не можна, оскільки 08.07.2016 року та 19.09.2016 року він звернувся до судів різних інстанцій із по суті різними заявами, в яких ставив на розгляд судів різні питання, а звернення до неналежного суду в розумінні статті 363 ЦПК України не може слугувати поважною обставиною для поновлення процесуального строку.

Слід зазначити, що поважними причинами пропуску строку визнаються лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії.

Інших поважних причин для поновлення пропущеного строку заявником не надано, як і не надано належних доказів на їх підтвердження, а тому в задоволенні клопотання заявника про визнання його заяви від 19.09.2016 року такою, що подана ним 08.07.2016 року до Апеляційного суду міста Києва з дотриманням процесуального строку, як в клопотанні про поновлення пропущеного строку, слід відмовити.

З огляду на зазначене та зважаючи на те, що заявником подано до суду заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами після закінчення процесуальних строків, визначених законом, а в задоволенні клопотання про поновлення такого строку судом було відмовлено, суд прийшов до висновку про необхідність залишення заяви без розгляду.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 60, 61, 72, 73, 209, 210, 361, 362 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_2 про визнання його заяви від 19.09.2016 року такою, що подана ним 08.07.2016 року до Апеляційного суду міста Києва з дотриманням процесуального строку, як в клопотанні про поновлення пропущеного строку - відмовити.

Заяву ОСОБА_2 про перегляд рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 11.11.2014 року у справі № 2-1466/11 за нововиявленими обставинами - залишити без розгляду.

При цьому роз'яснити заявнику, що особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва. У разі якщо ухвалу суду було постановлено без участі особи, яка її оскаржує апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

СУДДЯ М.А. РИБАК