Справа № 199/756/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

06.06.2017 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

У складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

за участю секретаря Борулько М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі та гідності, спростування недостовірної інформації, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про захист честі і гідності, спростування недостовірної інформації.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він разом зі своєю дружиною та сином мешкають в приватному будинку по вул. Любарського (Білостоцького), 133/2 у м.Дніпрі. Відповідач по справі є сусідом позивача та проживає у будинку по вул.Любарського (Білостоцького), 131/1 у м.Дніпрі.

Позивач зазначає, що ОСОБА_2 останні 2-3 роки докучає родині позивача втручанням у їх особисте життя шляхом безперервного відеозапису території домоволодіння позивача, а також безпідставними і неправдивими заявами до органів поліції, тощо. Останнім часом відповідач намагається поширювати неправдиву інформацію щодо неповнолітнього сина позивача, видаючи її за факти, монтуючи свої відеозаписи на свій розсуд.

На думку позивача, відомості, повідомлені у заявах відповідача ОСОБА_2 до поліції принижують честь, гідність і ділову репутацію, як особисто позивача, так і членів його родини. Викладені факти у заявах формують негативне уявлення у громадян відносно родини позивача.

За таких обставин позивач просив суд спростувати недостовірну інформацію, надану ОСОБА_2 у своїх заявах та поясненнях до цих заяв, поданих до АНД відділу поліції, а саме:

-із заяви від 07.11.2015 року (висновок №250 від 17.11.2015 року): «гр. ОСОБА_1 и ОСОБА_3 7.11.2015 г. около 10.15 часов устроили конфликт, в ходе которого угрожали лишением жизни, физической расправой, выражались нецензурной бранью, всячески оскорбляли меня и мою супругу»;

-із заяви від 19.11.2015 (висновок №431 від 24.11.2015): «гр. ОСОБА_1 и ОСОБА_4 имеют имущественные претензии на часть участка ОСОБА_5 и подстрекают своего малолетнего сына ОСОБА_6 на порчу имущества гр-на ОСОБА_5, угрожают физической расправой»;

-з пояснень до заяви від 07.11.2015 року (висновок №250 від 17.11.2015 року): «с целью завладения частью домовладения, принадлежащего моей жене ОСОБА_7, производят действия по запугиванию, оскорбляют, бросают во двор мусор, предметы принадлежащие к черной магии, угрожают физической расправой, вплоть до убийства. Бьют в автомобиле стекла. Сегодня ОСОБА_1 совместно со своим восьмилетним сыном ОСОБА_6 около своей калитки угрожали мне убийством, порчей автомобиля и расправой над моей семьей»;

- з пояснень до заяви від 19.11.2015 року (висновок №431 від 24.11.2015 року), що відповідач з родиною "столкнулись с недобросовестными и незаконными требованиями жителей смежного домовладения ОСОБА_4 и ОСОБА_1 по поводу добровольно уступить им часть нашего домовладения… На протяжении последних 3-х лет ОСОБА_1 регулярно оскорбляют нас матом, угрожают убийством и разрушением нашего домовладения... Они его постоянно бьют (малолетнего сына ОСОБА_6). Под угрозой телесных повреждений заставляют Максима делать мне разные «гадости». Так, 15.11.2015 г. в 11.10 ОСОБА_1 заставил своего сына 8 лет тыкать палкой в нашу камеру видеонаблюдения (фото прилагаю), а через 5 минут дал ему большие ножницы по металлу, чтобы он портил наш замок в калитке (фото прилагаю). Заставляют его рассказывать нам каким образом нас будут «убивать», вывезут на кладбище и все это с матами и оскорблениями. ОСОБА_4 и ОСОБА_1 злоупотребляют спиртными напитками. 07.11.2015 г., когда я подъехал к своим воротам, ОСОБА_1 в нетрезвом состоянии, в присутствии Максима и еще одного ребенка их родственницы 3-х лет, громко выражался в мою сторону матом и оскорблениями»;

шляхом відкликання вищезазначених заяв з правоохоронних органів, шляхом написання інших заяв ОСОБА_2 до АНД відділення поліції Дніпропетровського відділу ГУНП в Дніпропетровській області, в яких би зазначалося, що він відкликає зазначені заяви у звязку з тим, що всі перераховані факти, як в заявах, так і в його поясненнях, є недостовірною інформацією, із зазначенням в заяві рішення суду і відповідно щоб в цих зверненнях щодо відкликання заяв ОСОБА_2 зазначалося, що інформація, надана ним, була завідомо недостовірною, а також із наданням ним повного тексту рішення суду.

Також позивач зазначив, що неправомірними діями відповідача, йому завдано маральну шкоду, у відшкодування якої він просив стягнути на свою користь 41340,00 гривень, а також понесені судові витрати.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_8 позов підтримали, просили його задовольнити в повному обсязі, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_9 проти позову заперечували у повному обсязі, надали пояснення, аналогічні викладеним у письмових запереченнях на позов, просили відмовити у його задоволенні. Додатково відповідач зазначив, що між сторонами виник конфлікт з приводу пропозиції, бажання та наміру позивача придбати належне йому домоволодіння по вул.Любарського (Білостоцького), 131/1 у м. Дніпро. Його звернення до правоохоронних органів не є розповсюдженням недостовірної інформації, а лише спосіб захистити себе від неправомірних дій та тиску з боку позивача. Усі викладені в його заявах до відділу поліції обставини відповідають дійсності та є правдивими, тому просив у позові відмовити.

Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 разом зі своєю сім'ю проживають в приватному будинку по вул.Любарського (Білостоцького), 133/2 у м. Дніпрі. Відповідач по справі ОСОБА_2 є сусідом позивача та проживає у будинку по вул. Любарського (Білостоцького), 131/1 у м. Дніпрі.

ОСОБА_10 Анатолійовичем та ОСОБА_2 склались недобросусідські відносини, у зв'язку з чим виникали словесні конфлікти та скандали. З цих підстав відповідач 07.11.2015 року та 15.11.2015 року звертався до органів АНД поліції із заявами про прийняття заходів до сусідів, за результатами розгляду яких з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 були проведені профілактичні бесіди щодо недопустимості ведення антисуспільного способу життя та неправомірної поведінки у побуті.

Згідно з ч.1 ст.277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Стаття 269 ЦК України визначає, що особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом. Особисті немайнові права тісно пов'язані з фізичною особою. Особистими немайновими правами фізична особа володіє довічно. Зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя, згідно з ч.1 ст.271 ЦК України.

Відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров'я, право на безпечне для життя і здоров'я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості (ст. 270 ЦК України).

За змістом ст.34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Разом з тим, відповідно до ст.68 Конституції України, кожен зобов'язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї передбачений ст.32 Конституції України. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Як роз'яснено в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної і юридичної особи» №4 від 27 лютого 2009 року, чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної і юридичної особи» № 4 від 27 лютого 2009 року, розяснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

З огляду на наведене, при розгляді справ про захист честі, гідності та ділової репутації з'ясуванню підлягають наступні обставини: чи поширені відомості, про спростування яких пред'явлений позов, чи порочать вони честь, гідність або ділову репутацію позивача та чи відповідають дійсності.

Із наданих до суду доказів не вбачається, що відповідач вчинив дії, направлені на навмисне розповсюдження інформації, яка б принижувала честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1, та яку саме інформацію, в сенсі ст.277 ЦК України, слід вважати недостовірною.

Досліджені у судовому засіданні матеріали ЖЄО №821 та №20 не містять доказів на підтвердження позовних вимог позивача, а допитані у судовому засіданні свідки не спростовують висновки суду про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до вимог ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст.10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 57, 58 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, на думку суду, звернення ОСОБА_2 до органів поліції з приводу поведінки ОСОБА_1 є реалізацією відповідачем свого конституційного права на звернення до правоохоронних органів за захистом своїх прав. Дана заява (звернення) повинно бути розглянуте відповідною посадовою особою та за результатами його розгляду винесене мотивоване рішення, яке підлягає оскарженню. Таким чином, звернення до правоохоронних органів будь-якої особи не може розцінюватися як поширення недостовірної інформації, та носить оціночний характер, у зв'язку з чим суд вважає ОСОБА_1 в позові до ОСОБА_2 про захист честі та гідності, спростування недостовірної інформації, відмовити через відсутність для цього правових підстав.

Стосовно грошового відшкодування позивачу моральної шкоди у розмірі 41340,00 грн., то в цій частина позову також слід відмовити, оскільки дані вимоги не відповідають критеріям, передбаченим у частині ст.23 ЦК України, зокрема не надано доказів того, що дана моральна шкода завдана внаслідок порушення прав позивача, а також щодо погіршення здоров'я та психічного стану позивача виключно у зв'язку зі зверненням відповідача до правоохоронних органів.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України та з урахуванням результату розгляду справи судові витрати компенсуванню не підлягають та відносяться на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212, 214, 215, 218, 222 ЦПК України, ст.ст. 23, 269, 270, 271, 277, 297, 301, 302 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_1 в позові до ОСОБА_2 про захист честі та гідності, спростування недостовірної інформації, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії рішення.

Суддя: