Справа №295/7814/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2017 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Перекупка І.Г., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємства «Водомер» про скасування незаконного наказу про звільнення, поновлення на роботі, збереження робочого місця, посади та середнього заробітку, стягнення заробітньої плати і вихідної допомоги, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить:1) визнати наказ за № 8 К від 16.06.2017 р. по ТОВ НВП «Водомер» щодо мого звільнення за п. 3 ст. 36 КЗпП України незаконним та скасувати його; 2) зобов'язати власника ТОВ НВП «Водомер» внести зміни в трудовій книжці в частині скасування запису про моє звільнення за п. 3 ст. 36 КЗпП України; 3) поновити на роботі в ТОВ НВП «Водомер» зі збереженням мого місця роботи, посади та середнього заробітку; 4) зобов'язати власника ТОВ НВП «Водомер» поновити виплату середнього заробітку на час служби за призовом осіб офіцерського складу до кінця особливого періоду або дня фактичного звільнення з лав ЗСУ; 5) зобов'язати власника ТОВ НВП «Водомер» виплатити вихідну допомогу у розмірі не менше середнього місячного заробітку в зв'язку з призовом на військову службу; 6) зобов'язати власника ТОВ НВП «Водомер» виплатити вихідну допомогу у розмірі не менше середнього тримісячного заробітку в зв'язку з порушенням ним законодавства про працю; 7) звільнити від сплати судового збору відповідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір», згідно якої позивачі про стягнення заробітньої плати й за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин, звільняються від сплати державного мита.

При вирішенні питання про відкриття провадження по даній цивільній справі встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, а саме:

- позивачем у позовній заяві заявлено 3 (три) вимоги майнового характеру, які відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції на час подання позову до суду) підлягають оплаті судовим збором. Так, за подання позовної заяви майнового характеру ставка судового збору для фізичної особи у розмірі 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на момент предявлення позову не менше 640грн та не більше 8000 грн);

- позивачем у позовній заяві заявлено 2 (дві) вимоги немайнового характеру, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» підлягають оплаті судовим збором. Так, за подання позовної заяви немайнового характеру фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 1 % ціну позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 (пяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до абзацу 2 ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимоги немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожен має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 122 ЦПК України суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої у порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Вимоги до форми та змісту позовної заяви встановлені ст. 119 Цивільного процесуального кодексу України.

Частиною 5 ст. 119 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оплату праці», статті 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Враховуючи викладене вище, оскільки позивачем за подання позовної заяви не сплачено судовий збір та не надано суду належного підтвердження на звільнення від його сплати, відповідно до ст. 121 ЦПК України позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємства «Водомер» про скасування незаконного наказу про звільнення, поновлення на роботі, збереження робочого місця, посади та середнього заробітку, стягнення заробітньої плати і вихідної допомоги, залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків не пізніше п'яти днів з дня отримання ухвали.

Копію ухвали невідкладно направити позивачу.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовну заяву буде визнано неподаною та повернуто позивачу зі всіма доданими документами.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції в частині оплати судових витрат може бути подана протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І.Г. Перекупка