Справа № 715/2016/17
Провадження № 2/715/865/17
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 грудня 2017 року смт. Глибока
Глибоцький районний суд Чернівецької області в складi:
Судді Цуркана В.В.
при секретарі судового засідання Майщук С.В.
розглянувши у відкритому судовому засiданнi в залі Глибоцького районного суду Чернівецької області цивільну справу за позовною заявою кредитної спілки «Буковина» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнення на предмет іпотеки,-
В судове засiдання представник позивача КС «Буковина» не зявився, однак позивач надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити і справу розглянути у відсутності їх представника. При винесенні рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки просить врахувати п.1.2 Іпотечного договору де сторонами погоджено вартість предмету іпотеки та просить вказати початкову вартість іпотеки у розмірі 296 125 гривень, для подальшої реалізації.
Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повторно в судове засідання не зявилися, хоча належним чином повідомлялись про час і місце розгляд справи, а тому суд згідно вимог ст.224 ЦПК України проводить розгляд справи в заочному порядку.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги пiдлягають частковому задоволенню.
Кредитна спілка «Буковина» свої зобовязання за кредитним договором виконала.
Відповідно до ст.ст. 526, 527 Цивільного кодексу України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок у зобовязанні належним чином.
Статтею 1054 п.1 Цивільного Кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно із п.1.ст.1048 Цивільного Кодексу України розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
З положень кредитного договору та ст.ст. 1054, 1055 ЦК України вбачається, що сторонами дотримано в повному обсязі вимоги цивільного законодавства щодо предмету договору, його ціни, строку повернення кредиту, розміру відсотків, письмової форми.
За змістом ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
При цьому, згідно ст.ст. 611, 651 Цивільного кодексу України, по зобовязаннях, терміни виконання яких не наступили, терміни вважаються, що наступили, згідно вказаної в повідомленні дати.
Як було встановлено судом кредитна спілка «Буковина» 25.07.2017 року звернувся до відповідачів з письмовими вимогами про погашення суми заборгованості за кредитним договором на яку останні не відреагували. У вказаних вимогах банк повідомив, що у випадку невиконання позичальником боргових зобовязань позивач розпочне процедуру звернення стягнення на передане в іпотеку майно
Одночасно судом встановлено, що у звязку з невиконанням відповідачами умов кредитного договору, станом на 12 жовтня 2017 року загальна сума заборгованість складає: 172 775,36 грн., з них: 26 895,88 грн. - пеня; 20 879,48 грн. - заборговані проценти; 125 000,00 грн. - сума кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості.
Зазначений розмір заборгованості відповідачами будь-якими доказами спростований не був.
Відповідно до договору поруки №005/2362 від 29.12.2016 року та додаткового договору № 1 до договору поруки № 005/2362 від 29 грудня 2016 року, ОСОБА_2 поручився перед кредитором за виконання умов кредитного договору ОСОБА_1
Пунктом 3.1 Договору поруки сторони погодили, договір набирає чинності з дати його підписання та діє до повного виконання боргових зобовязань за кредитним договором.
Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.
Згідно п.1.2 Іпотечного договору сторони погодили вартість предмету іпотеки у розмірі 296 125 гривень.
На час розгляду справи судом договір іпотеки є чинними у судовому порядку недійсним не визнавався.
Відповідно до статті 1 Закону України від 5 червня 2003 року «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
За змістом ч.5 статті 3 Закону іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.
Згідно ст. ст. 33, 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення у не менш ніж тридцятиденний строк. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає зверненню з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов'язання відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону України «Про іпотеку».
Положеннями ч. 1 ст. 33, ст. 39 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основними зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Окрім того, за змістом частини першої статті 33 Закону України "Про іпотеку" в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.
Отже, звернення стягнення на предмет іпотеки повинне задовольнити вимоги кредитора за основним зобов'язанням, і тільки ця обставина може бути підставою для припинення зобов'язання, що вважається виконаним згідно зі статтею 599 ЦК України.
Забезпечувальне зобов'язання має додатковий характер, а не альтернативний основному.
Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки покладається на іпотекодержателя. При цьому здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту.
Звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобов'язання на забезпечувальне. Тому задоволення вимог за дійсним основним зобов'язанням одночасно зі зверненням стягнення на предмет іпотеки не зумовлює подвійного стягнення за основним зобов'язанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобов'язанням відсутня.
Зазначена правова позиція викладена у висновку Верховного Суду України, що викладений у постанові №6-1080цс/15 від 03.02.2016 року, який відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обовязковим для всіх судів України.
Окрім того, суд враховує, що за змістом частини першої статті 39 цього Закону в разі звернення стягнення на предмет іпотеки початкова ціна іпотечного майна, з якої починаються торги, встановлюється рішенням суду.
Виходячи зі змісту поняття ціни як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, беручи до уваги аналіз норм статей 38,39 Закону України «Про іпотеку», Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України дійшла правового висновку, що в розумінні норми статті 39 Закону України «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмета іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону.
Оскільки рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки дає право на примусовий продаж іпотечного майна, то, викладаючи резолютивну частину рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд повинен обов'язково врахувати вимоги зазначеної норми, тобто встановити у грошовому вираженні початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначену за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 Закону України «Про іпотеку».
Зазначену правову позицію викладено у постанові від 8 червня 2016 року (справа № 6-1239цс16), постанові від 13 травня 2015 року (№ 6-53цс15, 6-63цс15), постанові від 05.04.2017 року (№6-3034цс16) та інших.
З урахуванням зазначеного суд повинен у резолютивній частині рішення обовязково вказати у грошовому вираженні початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації,
В іпотечному договорі ціна предмету іпотеки вказана у розмірі 296 125 гривень, і саме цю суму, представник позивача, просить зазначити як початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації.
Відповідачі в судовому засіданні не зявились і проти вказаної ціни свої заперечення не подавали.
При таких обставинах, суд дійшов висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідачів слід стягнути судові витрати на користь позивача.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 33, 38, 39 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 16, 526, 527, 530, ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 10, 11, 15, 60, 88, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Кредитної спілки «Буковина» - задовольнити частково.
Визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження.
Встановити початкову ціну предмета іпотеки для подальшої реалізації в розмірі 296 125 (двісті девяносто шість тисяч сто двадцять пять) гривень.
Стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь кредитної спілки «Буковина» судові витрати в розмірі 2591 (дві тисячі пятсот девяносто одна) гривня 64 копійок
Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області через Глибоцький районний суд Чернівецької області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

СУДДЯ: