Справа № 471/259/17-ц
Провадження №2/471/200/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2017 р.

Братський районний суд Миколаївської області

у складі:

головуючого судді Скарницької І.Б.,

за участю секретарі Романчук О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Братське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Іванівської сільської ради Братського району Миколаївської області про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Іванівської сільської ради Братського району миколаївської області про визнання права власності.

Свої позовні вимог позивач обгрунтовує тим, що він з 2002 року проживає в будинку. Даний будинок належав ОСОБА_2, яка передала його у користування матері позивача, проте в зв'язку зі смертю матері, посвідчити право власності не має можливості. В зв'язку з тим, що він відкрито приживає в даному будинку тривалий час, заперечень зі сторони власника не має, просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок.

Позивач до початку судового засідання звернулася із письмовою заявою, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив справу слухати без його участі.

Представник відповідача до суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якому також визнав позовні вимоги.

Дослідивши надані докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок від 20 листопада 1988 року житловий будинок 17 по вул. Дружби Народів в с. Микільське Братського району Миколаївської області належить ОСОБА_2

Відповідно довідки Іванівської сільської ради Братського району Миколаївської області від 23.03.2017 року ОСОБА_1 зареєстрований та проживає в зазначеному будинку з 18.10.2002 року.

Згідно виписки погосподарської книги № 4 головою домогосподарства по вул. Дружби Народів, 17 в с. Микільське Братського району Миколаївської області є ОСОБА_1

Згідно актового запису про смерть від 23.06.1997 року, ОСОБА_2. померла 19.06.1997 року.

Спадкоємцем після її смерті є ОСОБА_3, який прийняв спадщину за заповітом у вигляді права на земельну частку (пай).

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 328 ЦК України - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 344 ЦК України визначено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абз. другому п. 9 постанови № 5 від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" роз'яснив, що при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Виходячи з викладеного вбачається, що позивач більше десяти років добросовісно, відкрито та безперервно володіє та користується чужим майном, тому суд приходить до висновку, що є всі законні підстави для визнання права власності за набувальною давністю за позивачем на житловий будинок у судовому порядку, оскільки даний засіб набуття права власності можна віднести до первісного, через те, що права набувача не ґрунтуються на попередній власності, а залежать тільки від сукупності обставин, зазначених у ч. 1 ст. 344 Цивільного Кодексу України, а саме: тривалого, добросовісного, відкритого, безперервного володіння майном як своїм.

З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки в зазначеному будинку він проживає з 2002 року, даний будинок отримала його мати, яка померла 04-05 листопада 2008 року, отже позивач вважав, що він є власником майна після смерті матері.

Судові витрати, відповідно до ст. 88 ЦПК України, залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 214, 215 ЦПК України, суд

вирішив:

ОСОБА_4 ОСОБА_5 до Іванівської сільської ради Братського району Миколаївської області про визнання права власності задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на житловий будинок 17 по вул. Дружби Народів в с. Микільське Братського району Миколаївської області.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Братський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів.

Суддя ОСОБА_6