Справа № 351/1583/15-ц
Номер провадження №2/351/24/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 липня 2017 року м.Снятин
Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого-судді Сегіна І.Р.
секретар Маланчук С.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Снятині справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виділ майна в натурі,-
ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виділ майна в натурі. Позовні вимоги мотивувала тим, що у них у спільній власності з відповідачами знаходиться квартира АДРЕСА_1. Дана квартира поділена між членами сім'ї на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.02.2015р. та договору міни квартир від 14.11.1998р. і відповідно по 1/2 частці належить їй, 1/4 частина належить відповідачу та 1/4 частина доньці ОСОБА_3. Відповідач ОСОБА_2 приводить в будинок сторонніх осіб, не сплачує комунальні послуги на неї, зловживає спиртними напитками. Оскільки вони разом не можуть проживати, так як постійно виникають сварки між ними, а тому виникла потреба у розподілі даної квартири в натурі. Відповідачі в даній квартирі не зареєстровані та мають окрему квартиру по вул. Черемшини, 39, де і зареєстровані. Відповідачі в добровільному порядку відмовляються поділити дану квартиру, і тому вона змушена звернутися із заявою до суду. Якщо реальний поділ квартири не можливий, вона згідна виплатити грошову компенсацію. Просить поділити спільне майно: квартиру АДРЕСА_1, виділивши їй в натурі квартиру зі сплатою вартості часток відповідачу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 1/4 частині квартири.
Представник позивачки в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати без його участі.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. ОСОБА_3 позову не заперечує, претензій майнового характеру до спільного майна не має.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, а тому справу слід розглянути заочно у відсутності відповідача.
Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось.
Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення за наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до договору міни від 14.11.1998р. ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 обміняли належну їм двохкімнатну квартиру загальною площею 45,5 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_2, на належну ОСОБА_5 однокімнатну квартиру загальною площею 25,1 кв.м., яка знаходиться АДРЕСА_3. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.02.2015р. спадкоємцем належного померлому ОСОБА_4 майна, а саме: 1/4 частки однокімнатної квартири АДРЕСА_4 є його дружина ОСОБА_1.
Із договору купівлі-продажу від 05.03.1998р. вбачається, що ОСОБА_6 продав ОСОБА_1 житловий будинок з належними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в м. Снятин по вул. Черемшини, 39 Івано-Франківської області.
Згідно довідки Снятинської ЦРЛ від 25.08.2015р. ОСОБА_2 з 2008р. знаходиться на диспансерному обліку в наркологічному кабінеті з діагнозом: РПП внаслілок вживання алкоголю, синдром залежності, активна залежність. Відповідно до довідки Снятинської міської ради від 25.08.2015р. ОСОБА_1 зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_1 одиноко.
Відповідно до довідки Снятинського РВ УМВС від 28.08.2015р. ОСОБА_2 з 27.05.2008р. по даний час знаходиться на обліку як сімейний дебошир, а також 10.05.2015р., 20.03.2015р., 23.06.2015р., 05.03.2013р., 25.06.2012р., 25.04.2012р. притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч. 2 КУпАП. Згідно постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 28.06.2012р. відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_2 по факту вчинення насильства в сім'ї 25.06.2012р. на підставі ст. 6 п.2 КПК України, за відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ст. 129 КК України «Погроза вбивством».
Відповідно до висновків Снятинського РВ УМВС від 22.06.2014р., 16.08.2015р., 10.05.2015р., 05.03.2013р. вирішено притягнути ОСОБА_2 до адмінстративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП.
Згідно довідки Снятинського ВП Косівського ВП ГУНП від 17.05.2017р. ОСОБА_2 18.07.2016р. притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч.2 КУпАП, а також він перебуває на профілактичному обліку Снятинського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, як сімейний насильник.
Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов від 16.09.2015р. у господарстві по вул. Черемшини, 39 в м. Снятин разом із ОСОБА_1 зареєстровані: ОСОБА_2 син, ОСОБА_3 донька, ОСОБА_7 онук. Технічний паспорт на спірний житловий будинок, а саме: на 1/2 частину виданий на позивачку.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
А тому, кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому.
Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі.
Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.
Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.
Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.
Згідно ч. 2 ст. 364 ЦК України, Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки
Згідно ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:
1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі;
2) річ є неподільною;
3) спільне володіння і користування майном є неможливим;
4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 365, 379, 381, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) спірної квартири, що перебуває у спільній частковій власності, є неможливим, оскільки кожній із сторін неможливо виділити відокремлену частину квартири із самостійним виходом.
Окрім того, втручання у право власності ОСОБА_2, в даному випадку є виправданим, згідно з ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і відповідає усталеній прецедентній практиці ЄСПЛ (рішення від 23 вересня 1982 р. в справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції», рішення від 21 лютого 1986 р. в справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства), оскільки здійснено: 1) з метою урегулювання спору і врахування права власності іншого співвласника (суспільний інтерес); 2) на підставі закону; 3) з дотриманням вимог співмірності і пропорційності (частка відпоідача ОСОБА_2 є меншою, спірна квартира використовується для проживання відповідача і неповнолітньої дитини).
А тому, суд приходить до висновку про можливість припинення права на частку за умови, що це не завдасть істотної шкоди. Вказаний правовий висновок міститься й у постановах Верховного Суду № 6-1943цс16 від 23 листопада 2016 року, 6-068цс14 від 02 липня 2014 року, 6-81цс11 від 16 грудня 2012 року.
Що стосується, позовної вимоги щодо виділу спільного майна зі сплатою вартості частки відповідачу ОСОБА_3, то в цій частині в позові слід відмовити, оскільки позивачкою не представлено доказів, відповідно до вимог ст. 365 КЦ України, внесення на депозит коштів щодо вартості 1/4 частини квартири, яка належить ОСОБА_3 та доказів неможливості вирішення даного спору, шляхом укладення цивільно-правового договору.
А тому, в решті позову слід відмовити.
На підставі викладеного, ст.ст. 317, 356, 358, 364, 365 ЦК України, керуючись ст.ст. 209,215-218, 224-236 ЦПК України,-
Позов задовольнити частково.
Виділити у власність ОСОБА_1 частку із спільного нерухомого майна, а саме: 1/4 частину квартири АДРЕСА_6, що належить на праві власності ОСОБА_2.
В решті позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його постановив у разі подання заяви протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Снятинський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення набирає законної сили в строк та в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Головуючий: підпис

Суддя Снятинського районного суду Сегін І.Р.