Справа № 456/2436/17
Провадження № 2/456/1617/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2017 року

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Гули Л. В. ,

з участю секретаря Куртої В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 просить стягувати щомісячно з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій формі у розмірі 1500,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, тобто до 29.10.2030 року, та судові витрати по справі.

В обґрунтування позовних вимог позивачка покликалася на те, що на підставі рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07.03.2016 року по справі №456/70/16-ц ОСОБА_2 сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій формі у розмірі 800,00 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 13.01.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідачем сплачуються аліменти щомісячно. На даний час сума аліментів є незначною, оскільки щомісячні витрати на утримання сина значно перевищують розмір аліментів, так як з моменту прийняття рішення Стрийським міськрайонним судом від 07.03.2016 року до сьогодні відбувся ріст інфляції, зросла вартість продуктів харчування, ліків, одягу, які необхідні синові. Крім цього, син відвідує дошкільний заклад, за який щомісячно потрібно сплачувати. Розмір її доходів є невисоким та недостатнім для задоволення потреб дитини. Крім цього, з 30.11.2016 року до 16.02.2017 року вона не працювала. Відповідач жодної матеріальної допомоги на дитину, окрім аліментів, не надає та ніякої участі у вихованні сина не бере. Аліментів у розмірі 800 грн., які він сплачує, недостатньо для задоволення потреб сина, а тому позивачка вважає, що розмір аліментів слід збільшити.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Судовий збір просить стягнути з відповідача. Додатково подала пояснення на заперечення відповідача проти позову, в обґрунтування якого покликається на те, що дружина відповідача не перебуває на його утриманні, так як отримує соціальну допомогу від держави при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Крім цього, її позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання малолітнього сина не перевищують 50% його заробітку, що передбачено Сімейним кодексом України, а тому не порушують права відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги заперечили, просять у задоволенні таких відмовити. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що 17.12.2016 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 у Львівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 3680. В нього народилася донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Його дружина ОСОБА_7 не працює, знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною, а відтак, непрацююча дружина та малолітня дочка перебувають на його утриманні. Сам він працює на посаді мерчендайзера в ТзОВ «ІСТЕРН БЕВЕРІДЖ ТРЕЙДІНГ» та отримує мінімальну заробітну плату. А тому він не має можливості сплачувати аліменти в розмірі 1500 грн. щомісячно.

Заслухавши пояснення відповідача та його представника, розглянувши матеріали справи, суд дав оцінку зібраним доказам та вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Судом встановлено, що рішенням Сихівського районного суду міста Львова від 02.12.2015 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 розірвано /а.с. 11/.

Згідно з додатковим рішенням Сихівського районного суду міста Львова від 04.01.2016 року ОСОБА_8 змінила прізвище на дошлюбне ОСОБА_7 /а.с. 12/.

Сторони по справі є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-СГ № 348962 від 08.11.2012 року /а.с. 10/.

ОСОБА_3 відвідує дитячу студію для дошкільнят «Винахідник» та дошкільний заклад № 44, що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями про оплату.

З матеріалів справи судом встановлено, що за рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07.03.2016 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 13.01.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач ОСОБА_2 сплачує аліменти щомісячно, чого сторони не заперечили.

Згідно зі ст. 212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ОСОБА_8 України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За приписами ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України.

Суд не бере до уваги покликання відповідача та його представника на те, що оскільки ОСОБА_2 працює та має стабільний регулярний дохід, тому стягнення аліментів в твердій грошовій сумі задоволенню не підлягає, оскільки це суперечить вимогам ч. 1 ст. 184 СК України, з якої виключено обставини, які могли бути підставами для визначення аліментів у твердій грошовій сумі, а саме : нерегулярність, мінливість доходу платника аліментів, одержання частини доходу в натурі.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 17.12.2016 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_5, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_2, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії І-СГ №295474 від 17.12.2016 року, актовий запис №3680 /а.с. 62/.

Згідно зі свідоцтвом про народження серії І-СГ №536906 від 23.02.2017 року ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.63/.

Відповідач ОСОБА_2 працює на посаді мерчендайзера в ТзОВ «ІСТЕРН БЕВЕРІДЖ ТРЕЙДІНГ», загальна сума його доходу з квітня 2017 року по вересень 2017 року становить 20850,80 грн., фактично виплачено 16784,88 грн., що підтверджується довідкою про доходи № 218 від 19.10.2017 року /а.с. 64/.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для дітей вікoм до 6 років з 01 січня 2017 року пo 30 квітня 2017 року становить 1355 грн., з 01 травня по 30 листопада 1426 грн., з 01 грудня 1492 грн.

Згідно з довідкою про доходи № 95 від 07.08.2017 року ОСОБА_1 працює в Управлінні адміністрування послуг департаменту адміністративних послуг ЛМР, відділ адміністративних послуг на посаді адміністратора, загальна сума її доходів за період з 16.02.2017 року по 31.07.2017 року становить 28527,40 грн. /а.с. 7/.

Звертаючись із позовом про збільшення розміру аліментів, що присуджені до стягнення в розмірі 800 грн., позивачка покликається на те, що розмір її доходів є невисоким та недостатнім для задоволення потреб дитини. Однак доказів на підтвердження погіршення матеріального стану позивачки з часу присудження аліментів та по час звернення до суду матеріали справи не містять, таких нею не подано і в судовому засіданні не здобуто. Окрім того, з позовної заяви та матеріалів справи судом встановлено, що загальна сума доходів позивачки за пять місяців 2017 року перевищує загальну суму доходів відповідача за аналогічний період 2017 року /а.с. 7, 64/.

Таким чином, враховуючи матеріальне становище як платника аліментів, загальна сума отриманого доходу якого з квітня по вересень 2017 року становить 16784,88 грн., на утриманні якого перебуває малолітня дочка ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, так і матеріальне становище його сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, на утримання якого підлягають стягненню аліменти, його стан здоровя, стан здоровя платника аліментів та інші обставини, визначені ст. 182 СК України, що мають значення для справи, в тому числі, враховуючи прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік», положення ст. 180 Сімейного кодексу України про те, що обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, суд приходить до висновку, що допустимих доказів, які б підтвердили наявність підстав для збільшення розміру аліментів та стягнення їх у розмірі 1500 грн., позивачкою не надано. А відтак, з урахуванням обставин справи, доходів позивачки, фактичних доходів та можливостей відповідача, позовні вимоги позивачки задоволенню не підлягають.

При цьому, суд звертає увагу, що позивачка має право звернутися з окремим позовом до відповідача про стягнення додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою).

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 180, 181, 192 Сімейного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.В.Гула

Повний текст рішення складений судом 21 листопада 2017 року.