АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3476/17 Справа № 176/1696/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Ткаченко І.Ю.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Каратєвої Л.О., Пищиди М.М.

при секретарі Кравцовій Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом Комунального підприємства "Виробниче житлово-ремонтно-експлуатаційне обєднання" ОСОБА_2 міської ради" до ОСОБА_3 про стягнення надмірно сплаченої суми заробітної плати

за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Виробниче житлово-ремонтно-експлуатаційне обєднання" ОСОБА_2 міської ради"

на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 02 березня 2017 року, -

В С Т А Н О В И В:

23 червня 2016 року позивач звернувся до суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення надмірно сплаченої суми заробітної плати. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що згідно наказу КП «ВЖРЕО» ОСОБА_2 міської ради» по особовому складу за № 151 від 02.10.2010 року ОСОБА_3 було прийнято медичною сестрою на роботу на 0,5 ставки за сумісництвом в дільницю транспортних засобів і механізмів з 10 липня 2010 року з окладом 780 грн. Виплата по даному наказу проводилась за фактично відпрацьований час з розпорядком робочого дня з 06:00 год. до 10:00 год. Відповідно до наказу № 16 від 10.02.2014 року її було переведено з посади медичної сестри з ДТЗіМ КП ВЖРЕО з 11.02.2014 року з 0,5 ставки на 0,25 ставки з розпорядком робочого дня з 06:00 год. до 08:00 год. з окладом 1218,00 грн. В свою чергу в ході проведення ревізії позивача ОСОБА_4 фінансовою інспекцією в Дніпропетровській області та з метою встановлення повноти відпрацювання робочого часу зовнішніми сумісниками, було направлено запити до ОСОБА_2 міського відділення КЗ «Обласне бюро судової медичної експертизи» та до ДП Агроцех «Жовторічанський». Згідно отриманих відповідей, позивачем було встановлено порушення, яке виявилось в співпаданні графіків робочого часу за основним місцем роботи відповідача ОСОБА_2 міського відділення Комунального закладу «Обласне бюро судової медичної експертизи», де відповідач працювала на 1,5 ставки (з 08:00 год. до 18:00 год.) з годинами по сумісництву (з 06:00 до 10:00 год.) на протязі 2012-2014 років і в результаті чого позивач зайво нарахував відповідачу заробітну плату за невідпрацьований час у сумі 6548,83 грн., з яких 3061,24 грн. за 2012 рік; 3210,44 грн. за 2013 рік; 277,15 грн. за 2014 рік. Вважає, що відповідачем було приховано факт роботи на 1,5 ставки за основним місцем роботи чим було порушено норми діючого законодавства, що регулюють питання про оплату праці, зокрема ст.ст. 94, 102-1 КЗпП України. Вказану суму відповідач повертати в добровільному порядку відмовляється, в звязку з чим позивач просить ухвалити рішення, яким зобовязати ОСОБА_3 сплатити КП "ВЖРЕО" ОСОБА_2 міської ради" борг за надмірно сплачену суму заробітної плати в розмірі 6548,83 грн. та стягнути з неї судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 450,00 грн. (а.с. 3-5).

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 02 березня 2017 року у задоволені позовних вимог Комунального підприємства "Виробниче житлово-ремонтно-експлуатаційне обєднання" ОСОБА_2 міської ради" до ОСОБА_3 про стягнення надмірно сплаченої суми заробітної плати відмовлено (а.с. 96-97).

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі (а.с.101-103).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено, що згідно наказу КП «ВЖРЕО» ОСОБА_2 міської ради» по особовому складу за №151 від 02.10.2010 року ОСОБА_3 прийнято медичною сестрою на роботу на 0,5 ставки за сумісництвом в дільницю транспортних засобів і механізмів з 10 липня 2010 року з окладом 780 грн. Виплата по даному наказу проводилась за фактично відпрацьований час з розпорядком робочого дня з 06:00 год. до 10:00 год. (а.с.8).

Відповідно до наказу директора КП «ВЖРЕО» ОСОБА_2 міської ради» №16 від 10.02.2014 року ОСОБА_3 переведено з посади медичної сестри з ДТЗіМ КП ВЖРЕО з 11.02.2014 року з 0,5 ставки на 0,25 ставки з розпорядком робочого дня з 06:00 год. до 08:00 год. з окладом 1 218,00 грн. Виплату проводити за фактично відпрацьований час з розпорядком робочого дня з 06:00 годин до 08:00 годин (а.с.9).

Згідно ксерокопії трудової книжки ОСОБА_3, остання з 02.02.2004 року прийнята на роботу до Дніпропетровського обласного бюро судмедекспертизи на посаду медсестри у Жовтоводське відділення (а.с.6-7), яка надавалась останньою позивачу при оформленні на роботу в ДТЗіМ КП ВЖРЕО, та яка міститься в особовій картці ОСОБА_3

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд 1 інстанції виходив з того, що в ході розгляду справи не було встановлено фактів наявності рахункової помилки при виплаті спірних коштів відповідачу або ж недобросовісності з її боку, спірні кошти позивачем були виплачені добровільно, і зважаючи на положення ст. 1215 ЦК України, суд прийшов до висновку, що правові підстави для задоволення позову відсутні.

Вказані висновки суду є обґрунтованими й відповідають нормам матеріального права та зроблені без порушень норм процесуального права.

Так, згідно ст.102-1 КЗпП України працівники, які працюють за сумісництвом, одержують заробітну плату за фактично виконану роботу. Умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ, організацій визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 1 Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, затвердженого наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства фінансів України від 26.08.1993 року №43, сумісництвом вважається виконання працівником, крім своєї основної, іншої регулярної оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому ж або іншому підприємстві, в установі, організації або у громадянина (підприємця, приватної особи) за наймом. Для роботи за сумісництвом згоди власника або уповноваженого ним органу за місцем основної роботи не потрібно.

У відповідності до положень ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема з вищевказаних наказів № 151 від 02.10.2010 року та № 16 від 10.02.2014 року й трудової книжки ОСОБА_3, остання приймається на роботу за сумісництвом. Дана трудова книжка надавалася позивачу при працевлаштуванні.

Отже, посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що відповідачем було приховано факт роботи на 1,5 ставки за основним місцем роботи, спростовується матеріалами справи, а підстави вважати нараховані до виплати грошові кошти рахунковою помилкою відсутні, а відтак підстави для задоволення позовних вимог, з підстав положень ст. 1215 ЦК України, відсутні.

Даний висновок узгоджується з вимогами чинного законодавства та п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судоми законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999 р.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження свої позовних вимог, а згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета.

Позивач не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої позовні вимоги та не надав суду належних та допустимих доказів на їх підтвердження, а згідно із ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Вирішуючи спір, суд правильно встановив вищезазначені обставини справи, дав цим обставинам та доказам по справі правильну правову оцінку з урахуванням вимог ст. 1215 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судоми законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999 р., та прийшов до обґрунтованого висновку, що безпідставно набуті кошти, за умов відсутності розрахункової помилки і факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню, а тому відмовив у задоволенні позовних вимог позивача, ухваливши законне та обґрунтоване рішення.

Інші доводи апелянта, приведені в апеляційній скарзі є безпідставними та фактично зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі зясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, а відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 213, 214 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Виробниче житлово-ремонтно-експлуатаційне обєднання " ОСОБА_2 міської ради" - відхилити.

Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 02 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: