УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., ЗакропивногоО.В., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик», третя особа - ОСОБА_5, про розірвання договору та стягнення коштів та за зустрічним позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про визнання договору недійсним за касаційною скаргою представника ОСОБА_6, яка діє в інтересах ОСОБА_4, на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 30 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним вище позовом, у якому просила розірвати договір банківського вкладу «Оберіг» від 22 червня 2012 року № 590/2012-222, укладений між публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Хрещатик» (далі - ПАТ «КБ «Хрещатик») в особі заступника директора Київського регіонального відділення ТисовськоїН.І., та нею, стягнути з банку на її користь 425 тис. доларів США, в т.ч. 286 тис. доларів США - суму банківського вкладу «Оберіг» та 139 тис. доларів США - залишок коштів на її поточному рахунку № НОМЕР_1 відкритого для неї банком.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що ПАТ «КБ «Хрещатик» відкрило їй поточний рахунок у доларах США, на який 5 травня 2012 року вона внесла 140 тис. доларів США.

У червні 2012 року на підставі договору банківського вкладу «Оберіг» від 22 червня 2012 року ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» було прийнято від неї грошові кошти в розмірі 286 тис. доларів США на термін із 22 червня 2012 року по 22 червня 2013 року, з процентною ставкою 8,5 % річних.

На підставі довіреності від 1 грудня 2013 року, засвідченої представниками банку, вона уповноважила ОСОБА_5 розпоряджатися належними їй грошовими коштами у КРВ ПАТ «КБ «Хрешатик» по її депозитному вкладу протягом 14 місяців, тобто до 28 лютого 2015 року.

Станом на 25 червня 2013 року на її рахунках знаходились грошові кошти в розмірі 286 тис. доларів США і 140 тис. доларів США, а всього - 426 тис. доларів США, що станом на 1 липня 2014 року еквівалентно 3 403 740 грн.

У червні 2014 року вона звернулася з письмовою заявою до відповідача про надання інформації про рух коштів на її рахунках, однак отримала відповідь про те, що банком не зареєстровано операцій внесення коштів на поточний рахунок № НОМЕР_1 у сумах 286 тис. доларів США та 140 тис. доларів США.

Посилаючись на вказані обставини, просила позов задовольнити.

У вересні 2014 року ПАТ «КБ «Хрещатик» звернулося до суду з зустрічним позовом, у якому просило визнати нікчемним договір банківського вкладу «Оберіг» від 22 червня 2012 року № 590/2012-222, мотивуючи свої вимоги тим, що сторонами не додержано письмової форми договору банківського вкладу.

Договір не зареєстрований у системі обліку депозитів банку.

На підтвердження внесення коштів за договором ОСОБА_4 надала копію квитанції від 22 червня 2012 року № 22, з якої вбачається, що кошти у сумі 286 тис. доларів США внесені на рахунок № НОМЕР_2, який не відкривався у банку, зобов'язання за ним не обліковувалися на його балансі.

Ураховуючи наведене, банк просив позов задовольнити.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23 серпня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 30 листопада 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Позов ПАТ «КБ «Хрещатик» задоволено.

Визнано нікчемним договір банківського вкладу «Оберіг» від 22 червня 2012 року № 590/2012-222 на суму 175 тис. доларів США, укладений між ОСОБА_4 і ПАТ «КБ «Хрещатик».

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалу судів попередніх інстанцій та направити справу на новий судовий розгляд.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4 та задовольняючи позов ПАТ «КБ «Хрещатик», суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, вірно застосувавши положення ст. ст. 203, 215 ЦК України, надавши належну правову оцінку поданим сторонами доказам (ст. 212 ЦПК України), з дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив із недоведеності ОСОБА_4 факту наявності коштів на банківському рахунку № НОМЕР_1 (остання сума знята 13 лютого 2014 року), а також із того, що зазначений нею рахунок у примірнику договору № НОМЕР_2 не відкривався і зобов'язання за ним на балансі банку не обліковувалися, як це передбачено п. 2.1 Положення Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516 «Про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами».

Колегія погоджується з такими висновками, які узгоджуються з правовою позицією, викладеною Верховним Судом України у постанові від 16 листопада 2016 року № 6-128 цс 16, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують та зводяться до оцінки доказів, проте згідно зіст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Таким чином, встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суди із урахуванням встановлених обставин справи дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4 і задоволення позову ПАТ «КБ «Хрещатик».

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_6, яка діє в інтересах ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 30 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддіВ.І. Журавель
О.В. Закропивний С.П. Штелик