АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Унікальний номер справи 754/7405/17 Апеляційне провадження № 22-ц/796/8280/2017Головуючий у суді першої інстанції - Клочко І.В. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючий суддя Оніщук М.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 12 червня 2017 року про відмову в забезпеченні позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лазарєва Людмила Іванівна про визнання недійсними договорів дарування нерухомого майна,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 12.06.2017 відмовлено у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову(а.с. 17, 18).

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати, а питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції. Вважає безпідставним та необґрунтованим висновок суду про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, а тому їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що у червні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4., ОСОБА_5, третя особа: приватний нотаріус КМНО Лазарєва Л.І. про визнання недійсними договорів дарування нерухомого майна.

Позивач також звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 та гаражний бокс НОМЕР_1 в ГБК «Десна» по вул. Космонавта Волкова 4-а в м. Києві, мотивуючи клопотання тим, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних відомостей про право власності відповідача на спірне майно.

Вказаний висновок суду є законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог частин 1-3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пункт 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України передбачає, що позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Крім того, ч. 3 ст. 152 ЦПК України імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 4 постанови № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору, реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду та відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Відтак, вирішуючи питання забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно слід пересвідчитись чи дійсно це майно належить відповідачу, з метою недопущення порушень прав власності інших осіб.

Отже, судом першої інстанції правомірно зазначено про не надання позивачем належних та допустимих доказів, які б підтверджували належність майна відповідачу станом на день звернення до суду з заявою про забезпечення позову.

Водночас, слід зауважити, що позивач 21.06.2017 повторно звернувся до суду з заявою про забезпечення позову надавши відповідні відомості про належність майна відповідачу і суд ухвалою від 22.06.2017 задовольнив заяву та з метою забезпечення позову наклав арешт на квартиру АДРЕСА_2 та гаражний бокс НОМЕР_1 в ГБК «Десна» по вул. Волкова, 4-а в м. Києві, які належать відповідачу ОСОБА_5

З вищенаведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, висновків суду не спростовують та на законність і обґрунтованість постановленої ухвали не впливають.

Відповідно до п. 1 ст. 312 ЦПК України, підставами для відхилення скарги на ухвалу суду першої інстанції і залишення ухвали без змін є постановлення судом першої інстанції ухвали з додержанням вимог закону.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала постановлена судом з додержанням вимог процесуального закону, а тому підстави для її скасування судом апеляційної інстанції відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 312 п.1, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Голобородової Оксани Анатоліївни - відхилити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 12 червня 2017 року про відмову в забезпеченні позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лазарєва ЛюдмилаІванівна про визнання недійсними договорів дарування нерухомого майна - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва