Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 2-152/11 Головуючий у 1-й інстанції: Троценко Т.А.
Провадження № 22-ц/778/1944/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Трофимової Д.А.,

Суддів: Крилової О.В.,

ОСОБА_2,

За участю секретаря: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Бердянська міська стоматологічна поліклініка», головного лікаря Приватного акціонерного товариства «Бердянська міська стоматологічна поліклініка» ОСОБА_4, треті особи - Генеральне консульство Російської Федерації в м. Харкові, завідуючий Бердянським міським відділом охорони здоровя ОСОБА_5, про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2009 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним уточненим у подальшому позовом, в обґрунтування якого зазначав, що 19.06.1996 року ОСОБА_6 йому було спричинено відкритий двосторонній перелом нижньої щелепи, після чого він звернувся до протезного відділення ЗАТ «Бердянська міська стоматологічна поліклініка», де здійснив протезування у лікаря-ортопеда ОСОБА_7 у період з 10.01.2003р. по 25.07.2003р. За протезування було сплачено 520 грн. та 380 грн., що підтверджується чеками від 28.01.2003р.

У звязку з тим, що знімний протез був виготовлений не із золота, від нього прийшлося відмовитися, бо за станом здоровя позивач не може переносити застосування інших металів. Незнімні протези внаслідок виявлених недоліків були частково перероблені у липні 2003 року.

Позивач вважає, що лікування було проведено неякісно, а лікар ОСОБА_7 відмовився добровільно усунути недоліки за свій кошт, або сплатити вартість робіт та матеріалів, тому 21.07.2006 року позивач звернувся до ЗАТ «Бердянська міська стоматологічна поліклініка» з претензією від 20.07.2006р., і одночасно до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області з позовною заявою про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої вказаним протезуванням.

Листом від 27.07.2006 року завідуюча ЗАТ «Бердянська міська стоматологічна поліклініка» ОСОБА_4 повідомила, що заява від 20.07.2006р. розглянута, прийнято рішення про здійснення нового протезування, в ході якого усі зауваження та побажання будуть враховані.

У серпні - вересні 2006 року ЗАТ «Бердянська міська стоматологічна поліклініка» за власний кошт здійснила ОСОБА_3 курс лікування з метою подальшого протезування. Під час лікування виявилась необхідність видалення зубів, внаслідок чого подальше проведення протезування стало неможливим.

У січні 2007 року позивач звернувся з проханням довести до кінця розпочате лікування з метою подальшого здійснення протезування.

Проте 09.01.2007 року головою ЗАТ «Бердянська міська стоматологічна поліклініка» ОСОБА_8 на особистому прийомі в усній формі було відмовлено в установці зубних протезів із золота, тим самим було перервано уже почате лікування: зняті зубні протези, видалені зіпсовані зуби, запломбовано зуби, які залишились, укріплені ясна.

Вказане спричинило значну шкоду здоровю позивача і призвело до втрати більшості зубів, що шкідливо вразило оперований шлунок ОСОБА_3

У звязку з неможливістю здійснення протезування дорогоцінним металом - золотом у м. Бердянську (застосування якого тільки і було можливим у звязку з алергією позивача на всі інші метали), позивачу за спеціальним дозволом були виготовлені в липні 2008 року зубні протезі із золота у м. Санкт Петербург Російської Федерації вартістю 15 496,18 руб., що на той час дорівнювало 500 доларам США. По курсу НБУ на час подання уточненого позову вказана сума 15 496,18 рублів дорівнює 5 269,06 грн., саме у такому розмірі позивач визначив розмір заподіяних йому працівниками поліклініки збитків.

Головний лікар ЗАТ «Бердянська міська стоматологічна поліклініка» ОСОБА_4 відмовилась від виконання рішення про проведення позивачу нового протезування зубів, а відсутність зубних протезів погано відобразилася на всьому стані здоровя ОСОБА_3 Позивач зазначав, що моральна шкода виникла у звязку з невиконанням рішення, прийнятого ОСОБА_4, тому вказана шкода повинна бути стягнута з неї особисто. Спричинену йому моральну шкоду ОСОБА_3 оцінює у 7 000 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач на підставі ст. 55 Конституції України, ст. 1167 ч. 1, 1172 ч. 2 ЦК України просив суд стягнути на його користь: з ПАТ «Бердянська міська стоматологічна поліклініка» збитки в розмірі 5 269,06 грн., з головного лікаря ЗАТ «Бердянська міська стоматологічна поліклініка» ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 7 000 грн.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 лютого 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

За положеннями ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до встановленого ст. 11 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Таким чином, суд не може встановлювати наявність чи відсутність порушення права без звернення особи, поданого відповідно до вимог процесуального закону.

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення його права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Згідно зі ст. 119 ЦПК України підставами позову, які, відповідно до ст.ст. 31, 215 цього Кодексу, суд не може змінити без згоди позивача, є обставини, якими останній обґрунтовує вимоги, а не саме посилання на певну норму закону.

Тому, у разі посилання позивача не на ту норму закону, суд уточнює підстави позову й застосовує норму закону, яка їм відповідає.

Предметом медичних послуг є особисті немайнові блага - життя і здоров'я. Правовий статус пацієнта регламентований Законом України "Основи законодавства України про охорону здоров'я" № 2801-XII від 19.11.1992р.

Пацієнт це фізична особа, яка звернулася за медичною допомогою та/або якій надається така допомога (ст.ст. 3 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров'я").

Пацієнт є особливим суб'єктом договірних правовідносин з надання медичних послуг, який має право на забезпечення кваліфікованою медичною допомогою (ст. 284 ЦК України, ст.ст. 6, 33 Закону "Основи законодавства України про охорону здоров'я").

Виниклі правовідносини регулюються правовими нормами щодо договору надання послуги та Законом України « Про захист прав споживачів».

Стаття 901 ЦК України передбачає, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Збитки, завдані невиконанням або неналежним виконанням договору про безоплатне надання послуг, підлягають відшкодуванню виконавцем у розмірі, що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо інший розмір відповідальності виконавця не встановлений договором.

За положеннями ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ст. 1209 ЦК України, яка містить загальні підстави відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товару, робіт (послуг) (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) продавець, виготовлювач товару, виконавець робіт (послуг) зобов'язаний відшкодувати шкоду, завдану фізичній або юридичній особі внаслідок конструктивних, технологічних, рецептурних та інших недоліків товарів, робіт (послуг), а також недостовірної або недостатньої інформації про них.

Відшкодування шкоди не залежить від їхньої вини, а також від того, чи перебував потерпілий з ними у договірних відносинах.

Продавець, виготовлювач товару, виконавець робіт (послуг) звільняються від відшкодування шкоди, якщо вони доведуть, що шкода виникла внаслідок непереборної сили або порушення потерпілим правил користування або зберігання товару (результатів робіт, послуг).

Згідно зі ст. 1210 ЦК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) шкода, завдана внаслідок недоліків товарів, підлягає відшкодуванню, за вибором потерпілого, продавцем або виготовлювачем товару. Шкода, завдана внаслідок недоліків робіт (послуг), підлягає відшкодуванню їх виконавцем. Шкода, завдана внаслідок ненадання повної чи достовірної інформації щодо властивостей і правил користування товаром, підлягає відшкодуванню відповідно до частини першої цієї статті.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції на час звернення з вимогою про безоплатне протезування з дорогоцінного металу) у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати:

1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк;

2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги);

3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи;

4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи;

5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору.

Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором.

За наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Якщо істотні недоліки було виявлено в роботі (послузі), виконаній з матеріалу споживача, споживач має право вимагати на свій вибір або виконання її з такого ж матеріалу виконавця, або розірвання договору і відшкодування збитків.

Зазначені вимоги можуть бути пред'явлені споживачем протягом строків, передбачених нормативно-правовими актами та нормативними документами, умовами договору, а в разі відсутності таких строків - протягом десяти років.

Виконавець несе відповідальність за шкоду, завдану життю, здоров'ю або майну споживача, що виникла у зв'язку з використанням речей, матеріалів, обладнання, приладів, інструментів, пристосувань чи інших засобів, необхідних для виконання ним робіт (надання послуг), незалежно від рівня його наукових і технічних знань, що дає змогу виявити їх властивості, згідно із законодавством.

Тобто, тягар доказування обставин, які звільняють від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов'язання, лежить на виконавці. Відповідно до вищезазначених норм Закону вина виконавця у неналежному виконанні зобов'язання презюмується.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_3 з травня 1988 року є пацієнтом ПрАТ «Бердянська міська стоматологічна поліклініка», а з 10.01.2003р. по 25.07.2003р. позивач здійснив лікування та зубне протезування у ЗАТ «Бердянська міська стоматологічна поліклініка» (т. 1, а.с. 26-32, 33, 34, 36, 37-39).

У письмовому вигляді договір між сторонами по справі не укладався.

За зубне протезування було сплачено 520 грн. та 380 грн., що підтверджується чеками від 28.01.2003р. (т. 3, а.с. 119).

Відповідно до гарантійних договорів від 25.01.2003р. та від 22.07.2003р. строк гарантії було встановлено один рік. Як зазначено позивачем у гарантійному договорі від 25.01.2003р., на момент установки протезів пацієнт претензій не має, крім запалення ясен під 4 зубом зверху (т. 1, а.с. 33, 34). Протягом гарантійного строку позивач претензій щодо недоліків у роботі (послузі) не висловлював.

З копії історії хвороби позивача вбачається, що претензій щодо недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) ОСОБА_3 не висловлював до 21.07.2006 року (т. 1, а.с. 37-39).

21.07.2006 року ОСОБА_3 звернувся до ЗАТ «Бердянська міська стоматологічна поліклініка» із заявою від 20.07.2006р., у якій зазначав про неякісне лікування та зубне протезування, що здійснене лікарем ЗАТ «Бердянська міська стоматологічна поліклініка» ОСОБА_7 Просив зобовязати лікаря ОСОБА_7 усунути недоліки за свій кошт, або сплатити вартість робіт та матеріалів, добровільно виконати роботу лікар відмовився (т. 3, а.с. 120).

Листом вих. № 327 від 27.07.2006 року завідуюча ЗАТ «Бердянська міська стоматологічна поліклініка» ОСОБА_4 повідомила, що заява від 20.07.2006р. розглянута, прийнято рішення про здійснення позивачу нового протезування, повідомлено, що усі зауваження та побажання стосовно конструкції нового зубного протезу будуть враховані (т. 3, а.с. 121).

У серпні - вересні 2006 року ЗАТ «Бердянська міська стоматологічна поліклініка» здійснила ОСОБА_3 курс лікування з метою подальшого протезування (т. 1, а.с. 26-32).

Позивач є інвалідом другої групи (т. 1, а.с. 4).

Згідно довідки від 15.07.2008р. ОСОБА_3 у СПб ДУЗ «Міська стоматологічна поліклініка № 23» надані стоматологічні послуги (протезування з дорогоцінного металу золота) на суму 15 496,18 рублів (т. 1, а.с. 5).

Отже, встановлено, що позивач скористався правом вибору медичної установи для отримання медичних (стоматологічних) послуг з лікування та протезування, у тому числі платних, але після проведення медичних процедур його не влаштувала якість наданих медичних послуг та відмова здійснити нове зубне протезування з дорогоцінного металу золота. Пацієнту було здійснено перелік заходів щодо лікування та протезування порожнини рота, проте ОСОБА_3 не погодився із запропонованим характером стоматологічної допомоги в частині протезування, звернувшись із вимогою надання йому медичної допомоги з конкретного матеріалу (дорогоцінного металу - золота) на безоплатній основі. Також встановлено, що позивач здійснив на платній основі протезування з дорогоцінного металу (золота) у м. Санкт Петербург Російської Федерації, тому просив повністю відшкодувати збитки - вартість виготовлених у м. Санкт Петербург Російської Федерації у липні 2008 року зубних протезів із золота та стягнути з головного лікаря медичної установи спричинену моральну шкоду, яка викликана відмовою виконати рішення про вищезазначене зубне протезування.

Як зазначалося вище, позивач посилався на те, що після надання медичних (стоматологічних) послуг з лікування та протезування були виявлені недоліки, які виникли не з його вини, вказана обставина відповідачами не спростована.

За таких обставин позивач (споживач) відповідно до вищенаведених положень ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів" та ст.ст. 901, 906 ЦК України має право вимагати відшкодування збитків.

Виходячи з системного аналізу вказаних правових норм, вбачається, що потерпілий споживач медичної послуги має право вимагати відшкодування заподіяної шкоди незалежно від того, чи був він у договірних відносинах з виробником (виконавцем, продавцем) цих послуг, шкода, завдана внаслідок недоліків послуг (робіт), підлягає відшкодуванню їх виконавцем у зазначених вище випадках та порядку.

При цьому враховуючи особливості надання медичних послуг, які стосуються здоров'я пацієнта, основним об'єктом відшкодування при такому делікті є майнові втрати, які виникають у зв'язку з ушкодженням здоров'я чи смертю особи та можуть виражатися, зокрема, у втраті заробітку чи інших прибутків, у витратах на відновлення здоров'я, тощо.

Проте, у наданій позивачем довідці СПб ДУЗ «Міська стоматологічна поліклініка № 23» від 15.07.2008р. не зазначено, що надання цією установою стоматологічних послуг (протезування з дорогоцінного металу золота) було здійснено у звязку з неналежною якістю раніше наданих медичних послуг. Отже, встановити причинний зв'язок між дією та завданими збитками (як зазначає ОСОБА_3 у позові) не можливо. З цих підстав позов ОСОБА_3 в частині відшкодування збитків в розмірі 5 269,06 грн. не підлягає задоволенню.

Заподіяння шкоди життю або здоров'ю пацієнта дає останньому право вимагати компенсації ще й моральної шкоди.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Підстав для стягнення особисто з головного лікаря ПрАТ «Бердянська міська стоматологічна поліклініка» ОСОБА_4 на користь позивача моральної шкоди не має, оскільки таку шкоду відшкодовуєюридична особа - ПрАТ «Бердянська міська стоматологічна поліклініка».

Задоволення вимоги про стягнення моральної шкоди з ПрАТ «Бердянська міська стоматологічна поліклініка» (як просив позивач у позові до його уточнення) можливе за умови її пред'явлення з урахуванням положень п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, що діяла на момент спірних правовідносин), який передбачає право споживачів на відшкодування шкоди (збитків), завданих дефектною чи фальсифікованою продукцією або продукцією неналежної якості, а також майнової та моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством.

За змістом п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» відшкодуванню підлягає моральна шкода, завдана саме життю та здоров'ю споживача небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією, у випадках, передбачених законодавством.

Доказів того, що моральна шкода позивачу завдана за вказаних у правовій нормі обставин, у справі не надано. Тому підстав для задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди з ПрАТ «Бердянська міська стоматологічна поліклініка» не вбачається.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги про те, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції помилково виходив також і з того, що на момент звернення позивача з даним позовом сплив строк позовної давності, знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Так, дійсно, листом від 27.07.2006 року завідуюча ЗАТ «Бердянська міська стоматологічна поліклініка» ОСОБА_4 повідомила, що заява від 20.07.2006р. розглянута, прийнято рішення про здійснення позивачу нового протезування, а з позовом про відшкодування збитків, спричинених відмовою здійснити нове зубне протезування позивач звернувся до суду 11.07.2009 року (т. 1, а.с. 9). Проте, висновок суду по суті є правильним, тому з цих підстав згідно ч. 2 ст. 308 ЦПК України рішення суду не може бути скасоване.

Доводи апеляційної скарги про порушення вимог ч. 3 ст. 11-1 ЦПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи. В матеріалах справи міститься протокол передачі судової справи раніше визначеному складу суду, за яким головуючим суддею визначена ОСОБА_9 (т. 4, а.с. 3).

Посилання у скарзі на те, що суддя Троценко Т.А. повинна була бути відстороненою від розгляду справи у звязку із встановленням її заінтересованості ухвалою Апеляційного суду Запорізької області, яка міститься у матеріалах справи (т. 2, а.с. 236-237), не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи. Так, у т. 2 на а.с. 236-237 міститься ухвала Апеляційного суду Запорізької області від 02 березня 2011 року у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_10 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30 листопада 2010 року про закриття провадження по справі за позовом ОСОБА_10, ОСОБА_3 до Комунального підприємства «Житло сервіс-5» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, тобто в іншій справі. А скасування ухвали суду в іншій справі не відстороняє суддю від участі у цій справі.

Посилання у скарзі на те, що ухвала про відкриття провадження від 24.09.2009 року не містить ім'я (найменування) відповідача - головного лікаря ПрАТ «Бердянська міська стоматологічна поліклініка» ОСОБА_4 не є підставою для скасування рішення суду. Так, при поданні позовної заяви до суду першої інстанції у липні 2009 року ОСОБА_3 як відповідача зазначав лише ЗАТ «Бердянська міська стоматологічна поліклініка».

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не вислухав пояснення головного лікаря ПрАТ «Бердянська міська стоматологічна поліклініка» ОСОБА_4 щодо «обіцяного нового зубопротезування» не є підставою для скасування рішення суду, оскільки у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.

Доводи апеляційної скарги про безпідставну відмову у задоволенні клопотання про виклик в якості свідка лікаря ОСОБА_7, якому було відомо про «умови проведення нового зубопротезування», на правильність висновків суду по суті спору про недоведеність вимог в частині стягнення збитків саме в розмірі, який визначений у довідці СПб ДУЗ «Міська стоматологічна поліклініка № 23» від 15.07.2008р., не спростовують з вищенаведених у цій ухвалі мотивів.

Інші доводи апеляційної скарги базуються на викладі фабули справи, носять описовий характер і не містять правових доводів.

Проте, колегія наголошує, що позивач не позбавлений можливості вимагати захисту свого права шляхом стягнення на свою користь збитків в розмірі суми, що сплачена ним ПрАТ «Бердянська міська стоматологічна поліклініка» за договором про надання послуг.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 лютого 2017 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: