Ічнянський районний суд Чернігівської області
Справа № 733/249/17
№ 2/733/241/17
Рішення

Іменем України

"10" липня 2017 р. Ічнянський районний суд Чернігівської області

у складі:

головуючого судді: Карапиш Т.В.

при секретарі: Мошенець Л.М.

за участю представника позивача - відповідача ОСОБА_1

представника відповідача - позивача Ожуг В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Ічнянський завод сухого молока та масла», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус Ічнянського районного нотаріального округу Чернігівської області Варзагер Л.Ф. про розірвання договору позики таза зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «Ічнянський завод сухого молока та масла» до ОСОБА_3про стягнення коштів в сумі 125991,44 грн. згідно договору позики,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Ічнянський завод сухого молока та масла» про розірвання договору позики. Свою позовну заяву він мотивує тим, що 02 березня 2015 року між ним та ПАТ «Ічнянський завод сухого молока та масла» був укладений договір позики, який посвідчений приватним нотаріусом Ічнянського районного нотаріального округу Чернігівської області Варзагер Л.Ф. та зареєстрований в реєстрі за № 242. Згідно даного договору ПАТ «Ічнянський завод сухого молока та масла» зобов'язане передати йому грошові кошти в сумі 125991,44 грн. на безпроцентній основі, а він відповідно до пункту 3 договору зобов'язується повернути ПАТ «Ічнянський завод сухого молока та масла» готівкою або в безготівковій формі в національній валюті України в строк не пізніше 30 вересня 2016 року. Даним договором також передбачено, що він вступає в законну силу та вважається укладеним з моменту передання грошей, але всупереч умовам договору дані грошові кошти не були передані позивачу. В зв'язку з істотним порушенням умов договору, внаслідок чого позивач не отримав вищевказані грошові кошти, просить розірвати договір позики та стягнути з Публічного акціонерного товариства «Ічнянський завод сухого молока та масла» на його користь понесені судові витрати.

В свою чергу ПАТ «Ічнянський завод сухого молока та масла» звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3про стягнення коштів в сумі 125991,44 грн., в якому вказав, що відповідно до договору позики від 03 березня 2015 року відповідачу ОСОБА_3 була надана позика в сумі 125991,44 гривень. Дані кошти були передані відповідачеві до укладення договору позики згідно платіжних доручень та видаткових касових ордерів. Умовами укладеного договору обумовлено повернення позики в строк до 30 вересня 2016 року. Але відповідачем до сьогоднішнього часу не повернуті кошти в сумі 125991 гривня 44 копійки позивачеві, у зв'язку з чим просить стягнути із відповідача на користь позивача позику в сумі 125991,44 грн.

В судовому засіданні позивач - відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити в повному обсязі, розірвати договір позики, так як даний договір, який укладений між ним, позивачем ОСОБА_3, та відповідачем - ПАТ «Ічнянський завод сухого молока та масла» 02 березня 2015 року останнім не виконується. Відповідно до умов договору договір вступає в законну силу і вражається укладеним з моменту передачі грошей, що підтверджується видатковими касовими ордерами або розпискою, власноручно написаною ОСОБА_3 про отримання вказаних в договорі коштів. Оскільки відповідачем не передані йому кошти в сумі 125991,44 грн., тому просить даний договір розірвати.

Представники відповідача-позивача Ожуг В.В. та Хвіст Л.М. заперечували проти первісного позову позивача ОСОБА_3, пояснивши, що кошти в сумі 125991,44 грн. були передані позивачеві - відповідачеві ОСОБА_3 ще до укладення договору позики відповідно до платіжних відомостей та касових ордерів по договору послуги, які він надавав ПАТ «Ічнянський завод сухого молока та масла». Так як ОСОБА_3 не були виконані умови по договору послуги, склалась у останнього заборгованість в розмірі 125991,44 грн., в зв'язку з чим для гарантії отримання коштів між позивачем та відповідачем був укладений договір позики від 02 березня 2015 року, яким обумовлено строк повернення даного боргу. Разом з тим був укладений і договір застави від 02 березня 2015 року, що в разі не сплати даного боргу в сумі 125991,44 грн. відбудеться стягнення на предмет застави. Просить в даному позові позивачеві відмовити, а позов ПАТ «Ічнянський завод сухого молока та масла» до ОСОБА_3 про стягнення коштів згідно договору позики залишити без розгляду.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус Ічнянського районного нотаріального округу Чернігівської області Варзагер Л.Ф. в судовому засіданні пояснила, що даний договір, укладений між ПАТ «Ічнянський завод сухого молока та масла» та ОСОБА_3 02 березня 2015 року, зареєстрований в реєстрі за № 242, відповідає вимогам чинного законодавства. Даний договір відповідно до п. 9 цього договору вважається укладеним з моменту передачі грошей, що повинно підтверджуватись видатковим касовим ордером або розпискою про отримання вказаних в договорі коштів. В присутності неї кошти по умовам договору позики позикодавцем позичальникові ОСОБА_3 не передавалися.

Ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 23 березня 2017 року вищевказані позови були об'єднані в одне провадження.

Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести допустимими та належними доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено в судовому засіданні 02 березня 2015 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Ічнянський завод сухого молока та масла» був укладений договір позики, який посвідчений приватним нотаріусом Ічнянського районного нотаріального округу Чернігівської області Варзагер Л.Ф. 02 березня 2015 року з та зареєстрований в реєстрі за № 242 (а.с.11) на таких умовах: позикодавець ПАТ «Ічнянський завод сухого молока та масла» передає, , а позичальник ОСОБА_3 приймає у власність від ПАТ «Ічнянський завод сухого молока та масла» гроші в сумі 125991,44 грн. та зобов'язується повернути таку ж суму грошей на умовах визначених цим договором готівкою або в безготівковій формі в національній валюті України в строк не пізніше 17 години 00 хвилин 30 вересня 2016 року. Даний договір позики укладений на безпроцентній основі , який вступає в силу і вважається укладеним з моменту передання грошей, що підтверджується видатковим касовим ордером або розпискою про отримання вказаних в договорі коштів

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Також судом встановлено, що 02 січня 2014 році між ПП ОСОБА_3 та ПАТ «Ічнянський завод сухого молока та масла» було укладено договір доручення № 02/01-01 по проведенню робіт по заготівлі молока в підсобних господарствах населення та сільськогосподарських підприємств, згідно якого ОСОБА_3 зобов'язаний організовувати роботу приймальних пунктів і приймальників молока, закуповувати молоко та отримувати кошти за здане ПАТ «Ічнянський завод сухого молока та масла» молоко. В свою чергу відповідач по справі зобов'язаний своєчасно приймати молоко, проводити оплату за здане молоко та оплачувати виконані ОСОБА_3 роботи відповідно з вимогами даного договору (а.с.185).

Пунктом 4.2 даного договору передбачено, що спори між сторонами вирішуються шляхом переговорів, а при не можливості досягнення домовленості - в Господарському суді.

Про виконання ПАТ «Ічнянський завод сухого молока та масла» умов даного договору свідчать копії платіжних доручень про отримання ОСОБА_3 відповідних коштів по збиранню молока та видатковими касовими ордерами (а.с.104-150).

Про невиконання умов договору доручення зі сторони ОСОБА_3 свідчить акт звірки (а.с. 152-157), що є підтвердження наявності боргу перед відповідачем в розмірі 125991,44 грн. та не суперечить показам, даними в судовому засідання представниками відповідача Ожуг В.В. та Хвіст Л.М.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, яка спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків .

Частиною 3 ст.203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 202, ч. 3 ст. 203 ЦК України головним елементом договору (правочину) є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін (як обох разом, так і окремої сторони), які спрямовані на настання певних наслідків, а основним юридичним фактом, який підлягає встановленню судом, є дійсна спрямованість волі сторін (як обох разом, так і окремої сторони) при укладенні відповідного договору та з'ясування питання про те, чи не укладено цей договір з метою приховання іншого договору та якого саме.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Також в судовому засіданні встановлено, що фізичній особі - підприємцю ОСОБА_3 надано позику в сумі 125991 (сто двадцять п'ять тисяч дев'ятсот дев'яносто одну) гривню 44 копійки строком на 19 місяців. З метою забезпечення повернення позики позивач передав у заставу транспортні засоби, зокрема, автомобіль марки ГАЗ 3307, р.н. НОМЕР_1, та автомобіль марки ЗАЗ (ЛАНОС седан-В), р.н. НОМЕР_2, що підтверджується копією договору застави від 02 березня 2015 року (а.с.32-34) та протоколом № 02/03/15 засідання Наглядової ради ПАТ «Ічнянський завод сухого молока та масла» (а.с.180).

В матеріалах справи наявні письмові докази того, що ОСОБА_3 з 15 квітня 2013 року є фізичною особою-підприємцем, який здійснює діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами (а.с.182-184).

Таким чином, судом встановлено і це підтверджено стороною по справі Ожуг В.В. та Хвіст Л.М. в судовому засіданні, що обставини укладення договору позики та правовідносини, що при цьому виникли, засвідчують те, що правочин є удаваним, таким, що приховує інший, який дійсно мав місце, а саме: договір доручення.

У відповідності до ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі ст. 235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 25 Постанови № 9 від 06 листопада 2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» за удаваним правочином (стаття 235 ЦК) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним.

До удаваних правочинів наслідки недійсності, передбачені статтею 216 ЦК, можуть застосовуватися тільки у випадку, коли правочин, який сторони насправді вчинили, є нікчемним або суд визнає його недійсним як оспорюваний.

На підставі сукупності вищевикладених обставин, що підтверджуються наданими суду доказами, суд приходить до висновку, що договір безпроцентної позики, укладений 02 березня 2017 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Ічнянський завод сухого молока та масла», є удаваним правочином, таким, що приховував за собою договір доручення, де сторони дійшли усіх істотних його умов: щодо сторін; предмету договору; ціни; умов передачі товару у власність; строків передачі товару і його оплати тощо.

Але суд не може вирішити даний спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин, так як позивач-відповідач ОСОБА_3 є ФОП, а відповідач - позивач ПАТ «Ічнянський завод сухого молока та масла», то такі спори підсудні господарським судам.

Так як ОСОБА_3 звернувся до суду з позовними вимогами щодо розірвання договору позики, який не набрав законної сили, та не є укладеним, суд не може вийти за межі позовних вимог, а тому вважає в даному позові відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, ч. 3 ст. 209, ст. 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 11, 509, 526, 530, 629, 610-611, 651, 1046 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

В позовних вимогах ОСОБА_3 за його позовом до Публічного акціонерного товариства «Ічнянський завод сухого молока та масла», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус Ічнянського районного нотаріального округу Чернігівської області Варзагер Л.Ф. про розірвання договору позики, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Т. В. Карапиш