Справа № 2-1062/11
Провадження № 6/204/46/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2017 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Черкез Д.Л.,

за участю секретаря Старостенко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі заяву представника уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» ОСОБА_1 - ОСОБА_2, заінтересовані особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про заміну стягувача,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року до суду з заявою звернувся представник уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» ОСОБА_1 ОСОБА_2, заінтересовані особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про заміну стягувача. В обґрунтування заяви зазначено, що національним банком України від 18.07.2016 року за №142-рш прийнято рішення, про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Фідобанк», Фондом гарантування вкладів фізичних осіб 19.07.2016 року прийнято рішення за № 1265 «про початок процедури ліквідації ПУАТ «ФІДОБАНК» призначення уповноваженою особою Фонду та делегування повноважень ліквідатора банку ОСОБА_1, про що Фондом гарантування вкладів фізичних осіб 19.07.2016 року виданий відповідний наказ за № 291. 10.07.2012 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська видано виконавчий лист № 2 по цивільній справі № 2-1062/2011 за позовом ПАТ «СЕБ Банк» про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором № 07-Ф/052-СК-Д від 06.04.2007 року у розмірі 101 023,16грн., залишок строкової заборгованості по кредиту 910 020,98 грн., прострочені та нараховані проценти 30 897,17 грн., пеня за несвоєчасну сплату кредиту та несвоєчасну сплату процентів 26 294,07 грн., прострочена нарахована комісія 4 784,22 грн., а всього 254 019,60 грн. 10.07.2012 року державне мито у сумі 850,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 60,00 грн. Представниками ПАТ «Себбанк» отримано виконавчі листи, з метою примусового виконання вищевказаного рішення суду. Відповідно до п.1.1 Статуту ПАТ «ФІДОБАНК» - Банк є юридичною особою, створеною внаслідок зміни найменування ПАТ «СЕБ Банк». Таким чином, вважають, що ПАТ «ФІДОБАНК» стало правонаступником всіх прав та обовязків ВАТ «СЕБ Банк». Статут ПУАТ «ФІДОБАНК» був погоджений Національним банком України, тобто контролюючим банківським органом. Посилаючись на ст.ст.512 ЦК України, ст.37 ЦПК України, ст.514 ЦК України, вважають за доцільне змінити стягувача по цивільній справі №2-1062/2011 на належного стягувача, а саме на Публічне акціонерне товариства «Фідобанк». На цей час ПУАТ «Фідобанк» не може використати свого права на задоволення своїх вимог, шляхом примусового виконання виконавчого листа виданого 10.07.2012 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська по цивільній справі №2-1062/2011 у звязку з невідповідністю назви стягувача за вказаним виконавчим листом та назвою яку має кредитор станом на сьогодні. Просили, замінити заявника (стягувача/кредитора) по цивільній справі №2-1062/2011 з Відкритого акціонерного товариства «СЕБ Банк» на Публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК» код 14351016, юридична адреса:01000, м.Київ, вул.Велика Васильківська, 10.

Сторони та їх представники в судове засідання не зявилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Неявка сторін не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.

У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні заяви про заміну сторони необхідно відмовити з наступних підстав.

Цивільно-правові відносини, які вникли між сторонами по справі, регулюються Законом України «Про виконавче провадження» в редакції від 02.06.2016 року № 1404 VІІІ із змінами та доповненнями (надалі Закон від 02.06.2016 року), який визначає порядок і умови виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Судом встановлено, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2011 року по цивільній справі № 2-1062/2011 задоволенні позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «СЕБ БАНК» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «СЕБ БАНК» суму заборгованості за кредитним договором №07-Ф/052-СК-Д від 06.04.2007 року станом на 08.08.2011 року, борг за несплаченою (простроченою) частиною кредиту по договору 101 023,16 грн., залишок строкової заборгованості по кредиту 91 020,98 грн., прострочені нараховані проценти 30 897,17 грн., пеня за несвоєчасну сплату кредиту та несвоєчасну сплату процентів 26 294,07 грн., прострочена нарахована комісія у розмірі 4 784,22 грн., а всього 254 019,60 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «СЕБ БАНК» держмито у сумі 850,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 60,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «СЕБ БАНК» держмито у сумі 850,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 60,00 грн. Рішення набрало законної сили 27 червня 2012 року (а.с. 96-98).

10 липня 2012 року Красногвардійським судом м. Дніпропетровська за вказаним рішенням суду від 09 грудня 2011 року по цивільній справі № 2-1062/2011 видано виконавчий лист № 2 про солідарне стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «СЕБ БАНК» суми заборгованості за кредитним договором №07-Ф/052-СК-Д від 06.04.2007 року станом на 08.08.2011 року у розмірі 254 019,60 грн. (а.с. 131) та виконавчий лист №4 про стягнення з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «СЕБ БАНК» держмито у сумі 850,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 60,00 грн. (а.с. 132).

Стягувачем за даними виконавчими документами є Публічне акціонерне товариство «СЕБ БАНК».

Згідно статуту Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК», затвердженого рішенням Загальних зборів акціонерів від 14 квітня 2016 року, погодженого Національним банком України 25 квітня 2016 року, Публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК» є юридичною особою, створеною внаслідок зміни найменування Публічного акціонерного товариства «СЕБ БАНК» на підставі рішення Загальних зборів Акціонерів від 07 червня 2012 року (протокол № 60) та зміни найменування Відкритого акціонерного товариства «СЕБ Банк» на підставі рішення Загальних зборів акціонерів від 23 березня 2009 року (протокол №47) та зміни найменування Акціонерного Банку «АЖІО», зареєстрованого НБУ 02 жовтня 1991 року (реєстраційний № 11) на підставі рішення Загальних зборів Акціонерів від 01 березня 2006 року (Протокол № 36) (а.с. 133-137).

З наведеного вбачається, що Публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК» було створено внаслідок зміни найменування Публічного акціонерного товариства «СЕБ БАНК» на підставі рішення Загальних зборів Акціонерів від 07 червня 2012 року (протокол № 60).

На час ухвалення судом рішення по цивільній справі № 2-1062/2011 позивач мав організаційно-правову форму Публічне акціонерне товариство та мав назву «СЕБ БАНК». Аналогічна назва та організаційна-правова форма зазначена й у виконавчих листах.

Звернувшись до суду з даною заявою заявник вважає, що внаслідок зміни найменування банку відбулося правонаступництво, і тому заявник є правонаступником.

З огляду на наведене суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року передбачено, що виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року, сторонами виконавчого провадження є стягував і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ (ч. 2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року).

Із змісту ч. 1 п. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року вбачається, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Наряду з цим, відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року, у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обовязковими тією мірою, якою вони були б обовязковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Такі ж саме положення містяться в статті 378 ЦПК України, яка передбачає у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Отже, під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї із сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обовязків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брала участі у виконавчому провадженні.

У звязку з такою заміною сторони відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у звязку з чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належною стороною проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року, ст. 378 ЦПК України за заявою заінтересованої особи, якою є правонаступник, що отримав від попередньої сторони всі права та обовязки, які є обовязкові для нього так само, як вони були обовязкові для особи, яку він замінив, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Підставами процесуального правонаступництва є смерть фізичної особи, припинення юридичної особи, заміна кредитора чи боржника у зобовязанні, а також інші випадки заміни особи у відносинах, щодо яких виникає спір. У цих випадках суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь якій стадії цивільного процесу (ст. 37 ЦПК України).

Доказами правонаступництва, залежно від підстав виникнення, можуть бути: свідоцтво про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК України), передавальний акт комісії з припинення юридичної особи (статті 104, 106 ЦК України), правочин щодо заміни кредитора або боржника у зобовязанні (статті 512, 513, 520, 521 ЦК України).

Згідно ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників.

Для правонаступництва після юридичної особи (в даному випадку банку), обовязковою умовою є його ліквідація (припинення) або реорганізація.

У статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» надано визначення термінів, згідно яких:

ліквідація банку - процедура припинення функціонування банку як юридичної особи відповідно до положень цього Закону та Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб";

реорганізація банку - злиття, приєднання, виділення, поділ банку, перетворення його організаційно-правової форми, наслідком яких є передача, прийняття його майна, коштів, прав та обов'язків правонаступникам.

Згідно ст. 108 ЦК України перетворенням юридичної особи є зміна її організаційно-правової форми.

Однак доказів того, що первісного стягувача за виконавчими листами - Публічне акціонерне товариство «СЕБ БАНК», було ліквідовано або реорганізовано в інший банк, заявником суду не надано.

Крім того слід зазначити, що з часу ухвалення Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська 09 грудня 2011 року по цивільній справі № 2-1062/2011 рішення, та видачі 10 липня 2012 року на підставі вказаного рішення виконавчих листів, не відбувалося зміни організаційно-правової форми Публічного акціонерного товариства «СЕБ БАНК», а відбулася лише зміна назви банку на Публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК».

За таких обставин суд вважає, що заявником перед судом не доведений факт ліквідації або реорганізації Публічного акціонерного товариства «СЕБ БАНК», як і не доведений факт його перетворення, або є зміни його організаційно-правової форми.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року (справа № 6-122 цс 13), виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст. 378 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», заміна кредитора у зобовязанні можлива з підстав відступлення вимоги, правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Отже, заміна сторони, що вибула, може мати місце тільки в результаті правонаступництва, що відбулося в матеріальних правовідносинах, тому не завжди є можливою.

Аналіз наведених правових норм вказує на те, що стадія виконавчого провадження передбачає собою вчинення її стороною (стягувачем) певних дій щодо її початку, а саме звернення з відповідною заявою. Заміна стягувача за рішенням суду можлива лише на стадії виконавчого провадження після його відкриття, та за умови, що правонаступник отримав від попереднього кредитора всі права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й право сторони виконавчого провадження.

Як вбачається, в заяві про заміну стягувача, представник ОСОБА_2 просить замінити заявника (стягувача/кредитора) по цивільній справі №2-1062/2011 з Відкритого акціонерного товариства «СЕБ Банк» на Публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК».

В той же час з матеріалів справи вбачається, що первісний стягувач за рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2011 року по цивільний справі № 2-1062/11 за виконавчими листами № 2 та № 4, виданими за вказаним рішенням, Публічне акціонерне товариство «СЕБ БАНК» тільки змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК» без проведення процедури його реорганізації.

Також слід зазначити, що доказів про відкриття виконавчого провадження за вищевказаними виконавчими листами або відмову у його відкритті, заявником суду не надано.

Процедура заміни сторони виконавчого провадження у випадку зміни імя або найменування врегульована Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року, у разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, імя по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

Пунктом 14 Розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 року № 2832/5), визначено, що у разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування без процедури реорганізації (для юридичної особи) або прізвище, імя чи по батькові (для фізичної особи), виконавець за наявності підтвердних документів (про внесення змін до установчих документів, довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, довідки органу державної реєстрації актів цивільного стану, копії паспорта) своєю постановою змінює назву сторони виконавчого провадження. Така постанова виконавця приєднується до виконавчого документа при його передачі до іншого органу державної виконавчої служби або приватного виконавця або поверненні його стягувану чи до суду.

Таким чином, суд приходить до висновку, що зміна найменування підприємства (сторони) без процедури його реорганізації не є правонаступництвом, а тому підстав для заміни стгяувача його правонаступником суд не вбачає. Крім того слід зазначити, що заявник не позбавлений статусу сторони виконавчого провадження у звязку зі зміною свого найменування.

Звернувшись до суду заявник свої вимоги обгрунтовує тим, що на цей час ПУАТ «Фідобанк» не може використати свого права на задоволення своїх вимог, шляхом примусового виконання виконавчого листа виданого 10.07.2012 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська по цивільній справі №2-1062/2011 у звязку з невідповідністю назви стягувача за вказаним виконавчим листом та назвою яку має кредитор станом на сьогодні. При цьому, доказів того, що він звертався до державної виконавчої служби з заявою про примусове виконання рішення суду а йому було відмовлено у відкритті виконавчого провадження, суду не надає.

Підсумовуючи все вищенаведене суд приходить до переконливого висновку що у задоволені заяви представника уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про заміну стягувача слід відмовити.

На підставі Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 02.06.2016 року, та керуючись ст. 37, 378 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» ОСОБА_1 - ОСОБА_2, заінтересовані особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про заміну стягувача - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Д.Л. Черкез