У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Журавель В.І., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Фідобанк», третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про захист прав споживачів та стягнення суми за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 10 травня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Фідобанк» (далі - ПАТ «Фідобанк»), третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, та просила суд стягнути з відповідача на її користь грошові кошти за договорами банківського вкладу: № 268310-980/2014 від 5 серпня 2015 року в розмірі 200 тис. грн з усіма нарахованими відсотками; № 268313-980/2014 від 5 серпня 2015 року в розмірі 200 тис. грн з усіма нарахованими відсотками; № 268318-980/2014 від 5 серпня 2015 року в розмірі 120 тис. грн з усіма нарахованими відсотками; № 282371-980/2014 від 16 вересня 2015 року в розмірі 200 тис. грн з усіма нарахованими відсотками; № 282376-980/2014 від 16 вересня 2015 року в розмірі 60 тис. грн з усіма нарахованими відсотками; № 339053-980/2015 від 11 грудня 2015 року в розмірі 200 тис. грн з усіма нарахованими відсотками; № 339057-980/2015 від 11 грудня 2015 року в розмірі 200 тис. грн з усіма нарахованими відсотками; № 339061-980/2015 від 11 грудня 2015 року в розмірі 100 тис. грн з усіма нарахованими відсотками; № 342390-980/2015 від 16 грудня 2015 року в розмірі 60 тис. грн з усіма нарахованими відсотками, а всього 1 млн 340 тис. грн з усіма нарахованими відсотками.

Зазначала, що між нею та ПАТ «Фідобанк» укладено дев'ять договорів банківського вкладу. З причин певних життєвих обставин воназвернулась до банку з вимогою про повернення їй грошових коштів, розміщених на депозитних рахунках. Проте у видачі депозитних коштів їй було відмовлено.

На підставі рішення Національного банку України від 20 травня 2016 року № 8 «Про віднесення ПАТ «Фідобанк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 травня 2016 року № 783 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Фідобанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Після прийняття цього рішення, 24 травня 2016 року вона звернулась із заявою до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з проханням включити її до Переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії ПАТ «Фідобанк». 18 липня 2016 року банківська ліцензія ПАТ «Фідобанк» була відкликана.

28 липня 2016 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб через банк-агент АБ «Південний» виплатив їй граничний розмір відшкодування в загальній сумі 200 тис. грн, яка є суттєво меншою, ніж та, яка була розміщена нею на рахунках банку.

ОСОБА_4 вважала відмову банку в поверненні їй суми депозитного строкового вкладу за її першою вимогою грубим порушенням її прав, тому звернулася до суду з даним позовом.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18 жовтня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 10 травня 2017 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, чинності.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_4, суди, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), вірно застосувавши положення ст. ст. 1058, 1060, 1074 ЦК України, п. 16 ст. 2, пп. 1, 2 ч. 5 ст. 36, ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», дійшли до правильного висновку про те, що якщо на момент ухвалення рішення судом першої інстанції у банку вже було введено тимчасову адміністрацію, це унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Так, з 20 травня 2015 року Фонд гарантування вкладів фізичних осібзапровадив тимчасову адміністрацію та розпочав процедуру виведення ПАТ «Фідобанк» з ринку. На момент ухвалення рішення судом першої інстанції (18 жовтня 2016року) у банк вже було введено тимчасову адміністрацію,

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з пп. 1, 2 ч. 5ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року № 6-350цс17, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень в оскаржуваній частині не впливають, а в основному направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 10 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник
В.І. Журавель С.П. Штелик