Справа№592/3256/17
Провадження №2/592/1153/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2017 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді - Труханової Л.М.,

за участю секретаря - Сахненко О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації середнього заробітку за час затримки, вихідної допомоги, моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

22 березня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації середнього заробітку за час затримки, вихідної допомоги, моральної шкоди.

Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 починаючи з 01.12.2003 року перебував у трудових відносинах з ПАТ «Сумське науково виробниче обєднання» та 17.01.2017 року звільнений з посади слюсара механоскладальних робіт, у звязку з невиконанням власником умов колективного договору на підставі ч. З ст. 38 КЗпП України.

На день звільнення з роботи ПАТ Сумське НВО нарахувало позивачу заробітну плату за період з вересня 2016 року по день звільнення у сумі 18848 грн. 74 коп., але виплатити її внаслідок відсутності грошових коштів відмовилося. У звязку з відсутністю будь-яких намагань з боку відповідача, якнайшвидше виправити цю ситуацію, позивач вимушений був звернутися до відповідача з проханням провести остаточний розрахунок та видати копію наказу про звільнення, що підтверджується заявою від 13.03.2017 року.

Однак, на час звернення з позовом до суду реакція на його листа з боку відповідача відсутня.

Позивач вважає ці дії незаконними, оскільки, у відповідності до ч.1 ст.116 КЗпП України, виплата всіх сум, що належить працівнику від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство, установа, організація, згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України, повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку включно.

Відповідно до ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав зазначених у ч. З ст. 38 працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку.

Також просить стягнути вихідну допомогу, яка складає 13662 грн.

Відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» сума компенсації, що належить позивачу, за невчасно виплачену зарплату має бути додатково нарахована відповідачем та виплачена позивачу на час фактичного розрахунку з ним.

Зазначеними діями відповідача позивачу завдано значної моральної шкоди, у звязку з тим, що його було позбавлено можливості нормального існування. Він був вимушений брати в борг у знайомих кошти, що його дуже морально пригнічувало. На даний час у позивача декілька кредитів, на які вже нараховані відсотки, через те, що погашати їх нічим. Через все це позивач не міг жити як раніше розуміючи свою безпорадність, він втратив спокій, сон, апетит. Постійно знаходився у стані емоційного неспокою, був роздратований та пригнічений, не бажав мати ніяких життєвих звязків з оточуючими. Такі неправомірні дії відповідача завдали позивачу моральну шкоду, яку він оцінює в 5 000 грн.

В судове засідання позивач не зявився, його представник ОСОБА_2 надав суду письмову заяву, згідно якої просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився , надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та письмові пояснення по справі ,де зазначає, що тимчасові складнощі із строками виплати заробітної плати виникли з обставин, що не залежать від волевиявлення Товариства, зокрема, це втрата ринків збуту у РФ, несвоєчасні розрахунки за поставлену продукцію замовниками, постійна заборгованість держави з відшкодування ПДВ.

Упродовж 2016 року Товариство розраховувало на укладення реальних контрактів з вітчизняними державними монополіями «Укртрансгаз», «Укргазвидобування», НАЕК «Енергоатом», які намітили серйозну модернізацію підвідомчих їм потужностей у 2016-2017 роках.

Проте, тендерні процедури залишаються непрозорими. Так, у 2016 році ПАТ «Укргазвидобування» обявила тендерні процедури на загальну суму 400 млн гривень за номенклатурою, на якій спеціалізується Товариство, але із загального обсягу проведених закупівель Товариству дісталося лише 6%. Товариство не погодилося з процедурою проведення тендерів (з цього приводу направлено ряд відповідних звернень безпосередньо на імя керівника ПАТ «Укргазвидобування», голови правління НАК «Нафтогаз України», а також Першого віце-премєр-міністра-міністра економічного розвитку і торгівлі України та Премєр міністра України). Поки що жодної конструктивної відповіді Товариство так і не отримало.

До того ж, наприкінці 2016 року Товариство виграло тендери, що були оголошені ПАТ «Укртрансгаз» на модернізацію компресорних станцій «Ананьїв», «Задніпровська» та «Південнобузька» на суму 4,13 млрд. гривень. У подальшому НАК «Нафтогаз України» з надуманих причин анулювало результати зазначених тендерів, тим самим позбавивши Товариство реальної можливості вийти з кризи.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін з урахуванням доказів, що є у справі.

Перевіривши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню із слідуючих підстав.

Приписами ст.43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» з 01.12.2003 р. по 17.01.2017р. працюючи в котельному цеху № 4 слюсарем механоскладальних робіт ( а. с.5)

Судом встановлено, що в день звільнення позивачу в порушення ст.116 КЗпП України не виплачені належні суми заробітної плати, що є підставою для стягнення на користь позивача заборгованості по заробітній платі , з урахуванням вимог ст. 117 КЗпП України, є підстави для стягнення середнього заробітку за весь час затримки.

Відповідно до довідки №16-07/272 від 28 квітня 2017 року, виданої Публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» позивачу було нараховано, але не виплачено заробітну плату підлягаючу до виплати ( за вирахуванням ПДФО та військового збору) в сумі 24329,37 грн. в тому числі і нарахована вихідна допомога ( ч.3 ст. 38, 44 КЗпП України), без вирахування ПДФО і військового збору, в розмірі 13266 грн. 00 коп. Середньоденна заробітна плата без врахування ПДФО та військового збору складає 201 грн. 00 коп. Заробітна плата в сумі 24329,37 була виплачені ОСОБА_1 05.04.2017 року. (а.с .27).

Відповідно до наказу № 75 від 21.03.2014 року про встановлення режиму неповної робочої неділі, з 26.05.2014 року на Публічному акціонерному товаристві «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» встановлено триденну неповну робочу неділю, понеділок, вівторок, середа .

Обчислюючи розмір середньої заробітної плати, яка підлягає стягненню, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При цьому, суд не знаходить підстав для звільнення відповідача від сплати середнього заробітку за час затримки розрахунку, оскільки відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності його вини у невиплаті належних позивачу сум в день звільнення. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Відповідно до п.21 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999р. при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ №100 від 08.02.1995р.

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку №100 ,середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події , з якої пов"язана відповідна виплата.

Згідно п.8 Порядку , нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно наданого позивачем розрахунку заработної плати ОСОБА_1, у листопаді та у грудні 2016 року позивач відпрацював по 22 дні , тобто його робочий тиждень складав по 5 днів.

Отже, відповідно до довідки №16-07/272 від 28 квітня 2017 року, виданої Публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» розмір середнього заробітку позивача за час затримки розрахунку за період з 18.01.2017 по 05.04.2017 становить 11055 грн. (201*55 днів). Розраховуючи розмір середнього заробітку за час затримки , суд враховує розмір середньоденної заробітної плати позивача на час його звільнення та кількість робочих днів , які б він міг відпрацювати , якщо не був звільнений, із розрахунку п"ять робочих днів в тиждень, так як на час звільнення позивач працював по п"ять днів в тиждень.

В п.3 постанови Пленуму ВСУ «Про судове рішення у цивільній справі » №14 від 18.12.2009 р. зазначено, що відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Враховуючи наведене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача з середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 11055 грн. без урахування податків, які підлягають стягненню в обов"язковому порядку.

В частині стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 24329 грн. 37 в тому числі і нарахована вихідна допомога ( ч.3 ст. 38, 44 КЗпП України), без вирахування ПДФО і військового збору, в розмірі 13266 грн. 00 коп., суд вважає за необхідне відмовити в звязку з тим, що відповідно до довідки № 16-07/272 від 16.07.2017 року заборгованість була сплачена в повному обсязі 05.04.2017, що не спростовується позивачем.

В справі є докази, які свідчать про те, що внаслідок несплати заробітної плати позивачем, відповідач був морально пригнічений, оскільки був позбавлений можливості нормального інсування.

За таких обставин суд вважає, що факт заподіяння моральної шкоди ОСОБА_1 знайшов своє підтвердження. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує обсяг заподіяних позивачу моральних страждань, а також фізичних страждань, характер і тривалість цих страждань, стан здоров`я потерпілого, його вік, наслідки професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

З урахуванням цих обставин суд на підставі ст. 23 ЦК України визначає моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню позивачу, в розмірі 500 грн., оскільки вважає, що саме такий розмір відшкодування моральної шкоди відповідає вимогам розумності та справедливості.

Відповідно до ст.88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволених вимог, що дорівнює 1280,00 грн.

Керуючись ст.116,117 Кодексу законів про працю України, ст.ст.3,10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації середнього заробітку за час затримки, вихідної допомоги, моральної шкоди, задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» ( 40004, м. Суми, вул.. Горького,58, ) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 11055 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 500 грн.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» ( 40004, м. Суми, вул.. Горького,58, ) на користь держави судовий збір в розмірі 1280 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в Апеляційний суд Сумської області через Ковпаківський районний суд м. суми протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.М. Труханова