Справа № 751/1118/17 Провадження № 22-ц/795/1948/2017 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції - Маслюк Н. В. Доповідач - Вінгаль В. М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіВІНГАЛЬ В.М.
суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2,
при секретарі:ОСОБА_3
за участю:ОСОБА_4, його представника ОСОБА_5, представника ОСОБА_6 ОСОБА_7, третьої особи ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,

треті особи ОСОБА_8, Комунальне підприємство «Новозаводське» Чернігівської міської ради,

в с т а н о в и в:

У лютому 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6, в якому просив стягнути з останньої на його користь 11873 грн. у відшкодування спричинених матеріальних збитків у результаті залиття квартири, 1200 грн. витрат на проведення дослідження спеціалістом, 10000 грн. у відшкодування моральної шкоди та 640 грн. судових витрат.

Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_4 є власником квартири, яка розташована по вул. В.Чорновола, 17/1 в м. Чернігові, ОСОБА_6 є власником квартири №4, яка розташована поверхом вище. Згідно акту КП «Новозаводське» квартиру позивача було залито у липні 2016 року. За доводами позивача, розмір матеріальної шкоди становить 11873 грн, що підтверджується висновком спеціаліста С-6118 від 30.12.2016 року та актом від 12.02.2017 року, складеного позивачем. Крім того, в силу ст.ст. 1167, 23 ЦК України позивач просив стягнути з ОСОБА_6 завдану моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., яка полягала у сильних психічних стражданнях та нервовому потрясінні.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 вересня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що факт залиття підтверджується актом від 22.07.2016 року, в якому чітко зазначена причина залиття залиття сталося з квартири №4, власником якої є ОСОБА_6, а час залиття не має вирішального значення, важливим є сам факт залиття квартири, встановлення винної особи та суми спричиненої шкоди.

Заявник наполягає на тому, що вина ОСОБА_6 в залитті квартири позивача також підтверджується поясненнями, допитаних в суді першої інстанції працівників КП «Новозаводське» ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, а сума спричиненої шкоди - висновком спеціаліста С-6118 від 30.12.2016 року та актом від 12.02.2017 року.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник ОСОБА_6 ОСОБА_7 просить відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_4 та залишити без змін рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 вересня 2017 року.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у ході розгляду справи не доведено належними та допустимими доказами причину затоплення, а також вину відповідача у заподіянні шкоди позивачу затопленням його квартири та причинний зв'язок між протиправною поведінкою і шкодою.

З таким висновком не може погодитися апеляційний суд враховуючи наступне.

По справі встановлено, що ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності належить квартира №1 в житловому будинку №17 по вулиці В. Чорновола (колишня назва Войкова) в м. Чернігові (а.с.6).

ОСОБА_6 є власником квартири №4 в житловому будинку №17 по вулиці В. Чорновола в м. Чернігові (а.с.83).

Згідно акту від 22.07.2016 року, складеного комісією КП «Новозаводське» Чернігівської міської ради, вбачається, що 22.07.2016 року у будинку № 17 по вул. В. Чорновола у м.Чернігові, у квартирі №1 трапилось залиття з вище розташованої квартири №4.

При обстеженні квартири №1 виявлено наступне:

- коридор: стеля зі слідами залиття, стіна зі слідами затікання і відклеюванням шпалер;

- кухня: стеля зі слідами залиття (пенопластові плити);

- вбудована шафа: стіни зі слідами, замокання із цвіллю, розмочені полки зі слідами цвілі.

Причина залиття не встановлена через ненадання доступу мешканцями квартири № 4, що розташована на другому поверсі над квартирою № 1 (а.с.8-9).

З відповіді КП «Новозаводське» ЧМР від 04.04.2017 року вбачається, що в листопаді 2016 року представниками КП «Новозаводське» було проведено обстеження квартири АДРЕСА_1. На момент обстеження сантехнічні прилади та інженерні мережі в обстежуваній квартирі знаходились в задовільному стані. Причину затоплення квартири АДРЕСА_2 на момент обстеження було неможливо встановити (а.с.46).

Відповідно до висновку спеціаліста С-6118, складеного експертною фірмою «Еталон» 30.12.2016 року, дійсний розмір матеріального збитку, завданого внутрішньому оздобленню квартири АДРЕСА_3, внаслідок її залиття становить 2 273,00 грн. (а.с.10-28).

ОСОБА_4 за проведення експертизи сплатив 1 200 грн. що є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України(а.с.31).

Відповідно до статей 319, 322 ЦК України власність зобовязує, а тягар утримання майна лежить саме на власникові.

За правилами ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобовязаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Доведення відсутності вини у спричиненні шкоди відповідно до вимог статті 1166 ЦК України покладено на відповідача.

Відповідно до ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Зважаючи на вищенаведені норми та оцінивши обставини справи, факт залиття 22.07.2016 року квартири АДРЕСА_4, власником якої є ОСОБА_4, з вище розташованої квартири №4, власником якої є ОСОБА_6, підтверджується матеріалами справи, допитаними в судовому засіданні свідками.

Дійсно, причина залиття квартири №1 не встановлена, проте саме відповідачка не надала доступ до своєї квартири № 4 для встановлення причини затоплення, що розташована поверхом вище над квартирою № 1.

В той же час, апеляційний суд враховує відомості ТОВ «фірми «ТехНова» про те, що в будинку №17 за спірний період звернень про аварії в системах водопостачання не надходило.

Також, апеляційний суд, на підставі ч.4 ст.10 ЦПК України, розяснював особам, що для зясування причин залиття квартири позивача, суд за їх заявою може призначити відповідну експертизу, але сторони таким правом не скористалися, таке клопотання не було заявлено і в суді першої інстанції.

Відтак, ОСОБА_6 не доведено, що шкода, заподіяна позивачу внаслідок залиття квартири, заподіяна не з її вини.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та Типовим договором про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року визначено порядок розмежування відповідальності Виконавця (субєкта господарювання, який надає житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору) та Споживача при наданні послуг з водопостачання, яка розподіляється в місці передання конкретних послуг. Підпунктом 1 п.22 Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення передбачено, що таким місцем є точки розподілу, в яких здійснюється передача послуг з постачання холодної та гарячої води від Виконавця Споживачеві у багатоквартирному будинку і які знаходяться після першої водозапірної арматури на відгалуженні від стояка у квартирі споживача.

Виходячи з наведеного, якщо власник квартири, який зобовязаний контролювати за технічним станом свого майна, не впорався з даним обовязком, то в такому разі саме власник квартири повинен відповідати за спричинення шкоди внаслідок залиття. Якщо ж залиття сталося внаслідок невиконання чи неналежного виконання відповідною ЖЕО свого обовязку щодо утримання в належному технічному стані, технічного обслуговування та ремонту внутрішньобудинкових мереж, то відшкодовувати завдані збитки зобовязана така організація.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_6 не спростувала презумпцію її вини у заподіянні шкоди позивачу ОСОБА_4, так як матеріалами справи підтверджено факт залиття нижчерозташованої квартири №1 з вищерозташованої квартири №4, то відповідно до вимог ст.ст. 1166, 1192 ЦК України позовні вимоги ОСОБА_4 підлягають частковому задоволенню.

Розмір матеріальної шкоди завданої залиттям квартири позивача в розмірі 2273,00 грн. підтверджується висновком спеціаліста С-6118, складеним експертною фірмою «Еталон» 30.12.2016 року, який апеляційним судом визнається допустимим доказом.

Проте апеляційний суд не визнає належним та допустимим доказом акт від 12.02.2017 року, складений ОСОБА_4 про те, що дійсний розмір матеріального збитку, завданого речам (одяг та взуття), з урахуванням зносу, становить 9 600,00 грн. (а.с.29-30).

Отже, розмір матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири позивача, становить 2273 грн.

Позов ОСОБА_4 в частині стягнення з ОСОБА_6 моральної шкоди в сумі 10000 грн. не підлягає задоволенню з огляду на те, що ст.23 ЦК України не передбачає відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

Враховуючи вищевикладене, на підставі п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_4 шляхом стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 2273 грн. 00 коп. у відшкодування матеріальної шкоди, 1200 грн. 00 коп. витрат за проведення висновку спеціаліста. В задоволенні решти позовних вимог належить відмовити з вищезазначених підстав.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 підлягає стягненню 257 грн. 24 коп. у відшкодування судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та за апеляційний розгляд справи.

Керуючись ст.ст. 23, 1166 ЦК, ст.ст. 303, 304, 307, ч.1.п.4 ст.309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 вересня 2017 року скасувати.

Позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 2273 (дві тисячі двісті сімдесят три) грн. 00 коп. у відшкодування матеріальної шкоди, 1200 (одна тисяча двісті) грн. 00 коп. витрат за проведення висновку спеціаліста та 257 (двісті пятдесят сім) грн. 24 коп. у відшкодування судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:Судді: