Головуючий суду 1 інстанції - Харченко Г.А.
Доповідач - Авалян Н.М.
Справа № 414/6/17
Провадження № 22ц/782/350/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2017 року місто Сєвєродонецьк

Апеляційний суд Луганської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Авалян Н.М.

суддів -Орлова І.В., Назарової М.В.

за участю секретаря - Попової Т.А.

позивача - ОСОБА_2

представника позивача - ОСОБА_3

позивачів - ОСОБА_4, ОСОБА_5

відповідача - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Кремінського районного суду Луганської області від 19 квітня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа - Служба у справах дітей Кремінської районної державної адміністрації Луганської області, про усунення перешкод у вихованні дитини та спілкуванні з дитиною, визначення способу участі батька, діда і баби у вихованні дитини та спілкуванні з нею,

встановив

03 січня 2017 року позивачі звернулись до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого посилалися на те, що позивач ОСОБА_2 є батьком малолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6 року, а позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - дідем та бабою дитини, яка після розлучення батьків проживає із матір'ю - відповідачем по справі ОСОБА_6.

Оскільки відповідач чинить позивачам перешкоди у спілкуванні із дитиною, з урахуванням уточнених вимог позивачі просили зобов'язати відповідачку ОСОБА_6 не перешкоджати їм брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з малолітніьою дитиною та визначити наступні способи їх участі у спілкуванні та вихованні дитини:

- побачення у другий та четвертий тиждень кожного місяця з 10 години п'ятниці до 08 години понеділка з можливістю провадити їх на свій розсуд за своїм місцем проживання;

- побачення на зимових канікулах з 05 по 09 січня з можливістю провадити їх на свій розсуд та за місцем проживання;

- сумісний відпочинок з дитиною на час літньої чергової відпустки батька на протязі чотирнадцять днів з можливістю виїзду в міста відпочинку для оздоровлення в межах України.

Рішення Кремінського районного суду Луганської області від 19 квітня 2017 року частково задоволено позов ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та визначено наступні способи їх участі у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1:

- побачення у кожні другі та четверті вихідні дні (суботу та неділю) кожного місяця з 9 по 20 годину з можливістю провадити їх на свій розсуд за своїм місцем проживання;

- побачення на зимових канікулах дитини з 7 по 10 січня з можливістю провадити їх на свій розсуд та за місцем свого мешкання у період часу з 9 по 20 годину;

- сумісний відпочинок з дитиною на літніх канікулах дитини на протязі чотирнадцять днів з врахуванням періоду відпусток батька та матері в період часу з 9 по 20 годину.

З цим рішенням не погоджується позивач ОСОБА_2 (батько дитини). В своїй апеляційній скарзі він просить скасувати рішення суду як незаконне та необгрунтоване, оскільки має місце невідповідність висновків суду обставинам справи і порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Під час апеляційного розгляду справи в судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та його представник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; позивачі ОСОБА_4, ОСОБА_8 апеляційну скаргу вважали скаргу такою, що підлягає задоволенню; відповідачка ОСОБА_6 просила відхилити апеляційну скаргу.

Апеляційний суд, перевіривши відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - зміні з наступних підстав.

Судом вірно встановлено і ніким не оспорюється, що сторони перебували у шлюбі з 27.10.2012 року, в якому у них народився син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

Рішенням Рубіжанського міського суду від 22 жовтня 2015 року шлюб ОСОБА_7 було розірвано.

Дитина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, після розлучення батьків проживає з матір'ю, відвідує дитячий садок НВК "Гармонія".

Мати дитини ОСОБА_6 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1; працює медичною сестрою в Комунальній установі "Сєвєродонецький центр первинної медико-санітарної допомоги".

Батько дитини ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2; працює провідним інженером-електриком на Публічному акціонерному товаристві "Рубіжанський картонно-тарний комбінат".

Дід і баба дитини по лінії батька - позивачі по справі - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживають та зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3

На звернення позивача ОСОБА_2 до Служби у справах дітей м. Рубіжне Луганської області з приводу ненадання відповідачем йому змоги спілкуватися з дитиною, рішенням комісії з питань захисту прав дитини Рубіжанської міської ради від 11 грудня 2015 року було рекомендовано батькам ОСОБА_7 порядок зустрічей, а листом від 06 липня 2016 року повідомлено про небажання відповідача добровільно вирішувати спірне питання (а.с. 8-12).

Частково задовольняючи позов про усунення перешкод позивачам у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та визнаючи способи участі батька та діда і бабки у спілкуванні та вихованні дитини, суд першої інстанції, застосувавши до правовідносин норми Сімейного кодексу України (ст.ст. 141, 153, 157, 159) та міжнародні норми про права дитини (ст.ст. 3, 18 Конвенції про права дитини), виходив з того, відповідач ОСОБА_6 на час виникнення спірних правовідносин та звернення до суду ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування та чинить перешкоди позивачам щодо їх участі у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Такі висновки суду відповідають вимогам закону та матеріалам справи з огляу на наступне.

Згідно зі ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 257 Сімейного кодексу України визначено, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні.

Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Статтею 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини передбачено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Оскільки судом вірно встановлено, що мати перешкоджає позивачам як батьку та діду і бабці дитини у вихованні та вільному спілкуванні з хлопчиком, ухиляється від виконання Рішення комісії з питань захисту прав дітей Рубіжанської міської ради Луганської області від 11.12.2015 року, то порушене право позивачів підлягає захисту шляхом визначення побачень та сумісного відпочинку з дитиною у певні дні та періоди.

Проте, судом не взято до уваги вимоги частин 4 та 5 статті 19 Сімейного кодексу України, якими передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі у вихованні дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до положень статті 214 Сімейного кодексу України, частини 1 статті 11 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" органами опіки та піклування є державні органи адміністрації районів, районів в містах Києві та Севастополі, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад.

Висновок органу опіки та піклування має бути оформлений на бланку державних адміністрацій районів, районів міст Києва та Севастополя, виконавчих органів міських чи районних у містах, сільських селищних рад, підписаний головою (заступником голови) та скріплений печаткою (згідно із роз'ясненнями, наданими у постанові ПленумуВерховного Суду України № 20 від 19 грудня 2008 року "Про внесення змін до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення і поновлення батьківських прав") .

Матеріали справи не містять такого висновку.

Тому, усуваючи допущене судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права, на виконання ухвали апеляційного суду було отримано Висновок Органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради Луганської області від 27 червня 2017 року №3221, яким було вирішено можливим визначти способи участі батька ОСОБА_2, діда ОСОБА_4 та баби ОСОБА_5 у вихованні малолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, а саме:

- побачення у другий та четвертий тиждень кожного місяця з 10 години п'ятниці до 08 години понеділка,

- побачення у період зимових канікул з 05 по 09 січня;

- сумісний відпочинок з дитиною на час літньої відпустки батька на протязі чотирнадцяти днів.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

В даному випадку у колегії суддів немає підстав для непогодження такого висновку Органу опіки та піклування в цілому, оскільки він зроблений з дотриманям принципу пріоритетності прав та інтересів дитини, з урахуванням обставини, що мають істотне значення, адже спірні правовідносини виникли саме через те, що відповідач не заперечуючи в цілому проти права батька та діда і баби брати участь у вихованні дитини, категорично заперечує проти ночівлі сина під час таких зустрічей.

Висновок Органі опіки та піклуванні в цій частині є цілком виваженим і обґрунтованим, адже жодного доказу на його спростування відповідач не надала. Оскільки дитина сторін проживає з матір'ю, участь позивачів у спілкуванні з дитиною та участю у її вихованні значно обмежена порівняно з відповідачкою, а тому обраний органом опіки та піклування спосіб участі батька, діда та баби у вихованні дитини якнайкраще відповідатиме інтересам не тільки їх інтересам, а й, що є найголовнішим - самої дитини. Запропоновані періодичні перебування з позивачами за місцем їх проживання надають дитині можливість спілкуватись з батьком в сімейній атмосфері, а також з родичами по лінії батька - позивачами у справі дідом та бабою.

Органом опіки та піклування при підготовці вказаного Висновку було обстежено житлово-побутові умови за місцем проживання батька дитини і окремо місця проживання баби та діда, згідно яких в квартирах створені всі умови для утриманя та виховання дитини, негативної інформації стосовно позивачів не надходило, вони позитивно характеризуються за місцем роботи на тпроживання, жорстокого поводження чи протиправних дій по відношенню до дитини вказані особи не вчиняли.

Ніяких аргументів щодо того, що таке спілкування негативно впливатиме на психоемоційний стан дитини, суду представлено не було.

Погоджуючи в цілому вищезазначений висновок органу опіки та піклування, колегія суддів бере до уваги, що сторони проживають в різних містах однієї області, відстань між якими складає понад 11 км, крім того, дитина відвідує дошкільний дитячий заклад з певним розкладом дня (перебування з 8-ї, обідній сон з 13-ї до 15-ї), тому доцільним слід вважати перебування дитини з позивачами у другий та четвертий тиждень кожного місяці з 15-ї п'ятниці до 18-ї неділі, що є виправданим для подалання відстані між містами та з дотриманням розпорядку дня дитини і підготовки його матір'ю до сну о 21-й та наступного ранку відвідування садочка о 8-й.

Для реалізації сторонами своїх прав щодо рівності у вихованні дитини і спілкуванні з нею колегія суддів вважає також за необхідне, щоб позивачі повідомляли мати дитини про наступний літній відпочинок не пізніше ніж за 30 днів.

Наданий відповідачкою висновок психолога не може підміняти собою висновок органу опіки та піклування, який в даному випадку для правильного вирішення спору є обов'язковим.

Як не надала відповідач і доказів, які б свідчили про безвідповідальне ставлення батька, діда та баби до дитини. Особисті якості позивачів, відображені в характеристиках, також не дають підстав сумніватись, у тому, що вони можуть допустити або допускали безвідповідальне ставлення до дитини. У зв'язку з чим колегія суддів вважає ці доводи суб'єктивним судження відповідачки, у якої після розлучення із чоловіком - позивачем по справі ОСОБА_2 та його батьками склалися неприязні стосунки.

Саме для запобігання виникнення конфліктних ситуацій між сторонами спілкування дитини із позивачами доречне за відсутності матері.

Тому в наведеній частині рішення суду з огляду на вимоги п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України за доводами апеляційної скарги підлягає зміні, і оскільки позивачами заявлено спільні вимоги, то рішення слід змінити в цілому.

Що стосується доводів апеляційної скарги про не розгляд судом першої інстанції позовних вимог ОСОБА_2 про покладання на відповідачку обов'язку усунути перешкоди у спілкуванні з дитиною та участі у її вихованні, то вони є помилковими, оскільки суд в мотивувальній частині зазначив про наявність таких перешкод з боку матері та ухвалив рішення про часткове задоволення позову про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною шляхом визначення способу такої участі, про що прямо зазначив у резолютивній частині.

Також підлягає зміні рішення суду в частині розподілу судових витрат, які судом першої інстанції розподілені без врахування ставки судового збору, яка підлягала сплаті на момент звернення до суду. Крім того судовий збір безпідставно стягнуто з відповідачки на користь позивачів ОСОБА_4 та ОСОБА_8, які судовий збір не сплачували.

За подання позову до суду підлягав сплаті судовий збір у розмірі 640 гривень за ставкою, яка була встаовлена з 01 січня 2017 року. Судовй збір сплачений позивачем ОСОБА_2 за старою ставкою у розмірі 551,20 гривень. Таким чином, недоплата судового збору становить 88,80 гривень, які підлягають стягненню на користь держави з позивача ОСОБА_2

Апеляційний суд вважає, що за розгляд справи про визначення способів участі у спілкуванні з дитиною кожна із сторін повинна нести рівни витрати по сплаті судового збору, у звязку з чим понесені позивачем ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в загальному розмірі 1255,20 гривень (551,20 + 704) підлягають відшкодуванню в рівних частках позивачами ОСОБА_4, ОСОБА_8 та відповідачкою ОСОБА_6

Підсумовуючи наведене, керуючись п.3 ч.1 ст. 307, п.4 ч.1 ст.309, ст.ст.313-317, ст.319, ст.ст.323-325, ст.327 ЦПК України,

вирішив

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Кремінського районного суду Луганської області від 19 квітня 2017 року змінити та встановити наступні способи участі ОСОБА_2 (батька), ОСОБА_4 (діда), ОСОБА_5 (баби) у спілкуванні з дитиною ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1:

у другий та четвертий тиждень кожного місяця з 15 години п'ятниці до 18 години неділі з можливістю проживання/гостювання дитини за місцем проживання батька, діда, баби, з можливістю відвідувати культурно-масові, спортивні, розважальні та оздоровчі заходи, у відсутності матері дитини;

щорічно проживання/гостювання дитини за місцем проживання батька, діда, баби у період зимових канікул з 05 по 09 січня;

щорічно сумісний відпочинок з дитиною на час літньої відпустки батька на протязі чотирнадцяти днів з виїздом до місць відпочинку в межах України, з попереднім (не пізніше 30 днів) повідомленням матері дитини.

Змінити рішення суду в частині розподілу судових витрат:

стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 у відшкодування витрат по сплаті судового збору по 313 гривень 80 копійок з кожного;

стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 88 гривень 80 копійок.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції - Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Авалян Н.М

Судді Назарова М.В.

Орлов І.В.