Номер провадження: 22-ц/785/5830/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Таварткіладзе О.М.

суддів: Дрішлюка А.І., Сєвєрової Є.С.

при секретарі: Бахірко А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 30 травня 2017 року про залишення зустрічного позову ОСОБА_2 без руху у цивільній справі за позовом ПАТ „Укрсоцбанк до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року представник ПАТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_4 звернувся до .Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20 липня 2015 року відкрито провадження у справі.

В судовому засіданні 30.05.2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ПАТ «Укрсоцбанк», третя особа ОСОБА_3 про визнання недійсним кредитного договору № 65/Ф03.7/109 від 14.05.2008 року, укладеного між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30 травня 2017 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 ОСОБА_5 «Укрсоцбанк», третя особа ОСОБА_3 про визнання недійсним кредитного договору № 65/Ф03.7/109 від 14.05.2008 року залишено без руху у звязку з несплатою позивачем судового збору.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_2 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 30 травня 2017 року скасувати та передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно з п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Залишаючи зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ПАТ «Укрсоцбанк», третя особа ОСОБА_3 про визнання недійсним кредитного договору № 65/Ф03.7/109 від 14.05.2008 року без руху з підстав не оплати ним судового збору, суд першої інстанції виходив з того, що дані вимоги не охоплюються Законом України «Про захист прав споживачів» і тому позивач не звільняється від сплати судового збору.

Проте даний висновок не ґрунтується на процесуальному законі. Згідно з частинами 1, 2 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно розяснень, які містяться в п. п. 1, 6, 7 постанови пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судові витрати - передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв'язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв'язку з вирішенням конкретної справи. Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» визначено пільги щодо сплати судового збору, відповідно до якої від його сплати звільняються позивачі за подання окремих позовів, а також деякі категорії осіб, визначені законом, незалежно від виду позову.

При цьому позивачі, які звільнені від сплати судового збору при пред'явленні окремих позовів, і деякі категорії осіб незалежно від виду позову звільняються від сплати судового збору не лише при пред'явленні позову, а й при поданні апеляційних чи касаційних скарг, заяв про перегляд судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами та Верховним Судом України.

Оскільки ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку пільг щодо сплати судового збору, то при визначенні таких пільг слід керуватися іншим законодавством України, наприклад, ст. 14 Закону України від 1 грудня 1994 року «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури і суду», ст. 22 Закону України від 22 жовтня 1993 року «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст. 22 Закону України від 12 травня 1991 року «Про захист прав споживачів».

Предявляючи позов, ОСОБА_2, посилаючись на положення Закону України «Про захист прав споживачів», просив зобовязати визнати укладений ним з Банком договір про надання споживчого кредиту недійсним, зазначаючи, що є споживачем банківських послуг, а використавши нечесну підприємницьку діяльність при укладенні з ним договору, ввівши його в оману щодо сукупної вартості кредиту, банк тим самим обмежив його у свідомому виборі щодо укладення даного договору споживчого кредиту і таким чином порушив його права.

Відповідно до п. 1.2. кредит виданий ОСОБА_2 для придбання квартири у будинку, що будується (інвестування будівництва житла).

Тобто за своєю сутністю та ціллю укладений кредитний договір є споживчим оскільки спрямований на задоволення споживчих потреб позичальника, який є фізичною особою громадянином і виступає споживачем послуг споживчого кредитування житла.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011 в аспекті конституційного звернення положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" від 12 травня 1991 року N 1023-XII з наступними змінами у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати державного мита за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Згідно з преамбулою вказаний Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Проте, покладаючи на позивача обов'язок зі сплати судового збору та залишаючи без руху з цих підстав позовну заяву, суд першої на вказане уваги не звернув та помилково вважав, що на дані правовідносини не розповсюджуються положення Закону України «Про захист прав споживачів».

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 30.05.2017 року скасуванню з передачею питання про прийняття зустрічного позову до суду першої інстанції на новий розгляд.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313, 317, 319 ЦПК України, судова колегія -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 30 травня 2017 року про залишення зустрічного позову без руху скасувати та передати питання про прийняття зустрічного позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа ОСОБА_3 про визнання недійсним договору кредиту до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.І. Дрішлюк

ОСОБА_6