Справа № 646/9548/16-ц
№ провадження 2/646/349/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.06.2017 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м.Харкова в складі:

головуючого судді - Шелест І.М., за участю секретаря - Ушакової Г.В.,

представника позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Харкові, третя особа ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю, як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, визнання права на отримання одноразової виплати та зобов'язання управління виконавчої дирекції Фонду призначити виплату одноразової допомоги, як члена сім'ї потерпілого від нещасного випадку на виробництві,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулась до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю з ОСОБА_4 як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу та визнання права на отримання одноразової виплати, як члена сім'ї потерпілого від нещасного випадку на виробництві, який в подальшому уточнила.

В обґрунтування позову зазначила, що з ІНФОРМАЦІЯ_3, перебуваючи на роботі ТОВ «Немо ЛТД», виконуючи свої трудові обов'язки, трагічно помер ОСОБА_4, з яким вони проживали однією сім'єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу кінця серпня 2012 року. Проживали вони разом у квартирі за адресою: АДРЕСА_1. Відповідно до ч. 6 ст. 42 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві виплачується одноразова допомога його сім'ї, тому ОСОБА_3 звернулася до Фонду та просила виплатити належні страхові виплати, однак відповіді на своє звернення не отримала.

Для встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права на одноразову допомогу, як члена сім'ї потерпілого від нещасного випадку на виробництві була змушена звернутися до суду.

Позивач та її представник ОСОБА_1 в судовому засіданні уточнений позов підтримали в повному обсязі, наполягали на їх задоволенні, зазначили, що встановлення факту необхідно для реалізації права на отримання допомоги, як члена сім'ї потерпілого від нещасного випадку на виробництві або оскарження рішення про відмову у наданні такої допомоги.

Представник відповідача Балла Н. заперечувала проти задоволення позову, зазначила, що згідно акту форми Н-5 від 27.12.2016 випадок, що стався ІНФОРМАЦІЯ_3 з ОСОБА_4 комісія не визнала пов'язаним з виробництвом. Тому відсутні підстави для виплат від Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Враховуючи, що це є обов'язковою умовою для розгляду судом питання про встановлення факту що має юридичне значення - позов втрачає свою обґрунтованість.

Третя особа - ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову не заперечувала, зазначила, що її син ОСОБА_4 працював водієм на маршрутному таксі. Із серпня 2012 року став проживати без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 З нею вона не спілкувалась, бачилась лише 2 рази. Коли сварився син приїжджав до неї, потім повертався, вони збиралися одружитися. Похованням сина займалася адміністрація, а вони з ОСОБА_3 організовували поминки.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що з серпня 2012 позивач ОСОБА_3 проживала без реєстрації шлюбу однією сім'єю з ОСОБА_4 до моменту його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок нещасного випадку, що підтверджується свідоцтвом про поховання, виданого Черкасько-Лозівською сільською радою Дергачівського району, Харківської області № 537 від 18.06.2016 (а.с. 6).

Зазначені обставини у судовому засіданні підтвердили свідки.

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у суді дала свідчення про те, що з ОСОБА_3 дружить багато років. Влітку 2011 року вона познайомилася з ОСОБА_4. Приблизно через рік вони стали жити разом однією сім'єю. Вдвох були у неї на весіллі у 2013 році. ОСОБА_4 жив в квартирі у ОСОБА_3, там же були всі його речі. Був такий період, коли ОСОБА_3 приблизно місяців шість не працювала і була на утриманні у ОСОБА_4, разом купували електричну плиту. Робили проводи його у АТО.

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, у суді пояснив, що він є сином ОСОБА_3, з ОСОБА_4 познайомився на своєму дні народження приблизно у 2012 році, мати познайомила його з родиною. Через 2 тижні став проживати разом з ними, перевіз свої особисті речі. У матері та ОСОБА_4 був спільний бюджет, вони разом подорожували з 2012 року.

З інформації ТОВ фірми «НЕМО ЛТД» вбачається, що ОСОБА_3 отримувала заробітну плату водія ОСОБА_4 з лютого 2015 по березень 2016 року, на підставі довіреності від його імені (а.с. 11).

Представником гаражного кооперативу «Чорнобилець» підтверджено, що ОСОБА_4 фактично користувався гаражем Гаражного кооперативу «Чорнобилець», який належить члену кооперативу - ОСОБА_8 за згодою останньої та здійснював обов'язкові внески (а.с. 14).

За нормами ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Оскільки підставою для визнання осіб однією сім'ю є встановлення взаємовідносин, визначених ст. 3 СК України, то для підтвердження факту проживання однією сім'єю можуть прийматися будь-які, передбачені ст. 57 ЦПК України докази. Надані позивачкою докази відповідають вимогам ст. ст. 57, 58, 59 ЦПК України й у своїй сукупності переконують суд в доведеності факту проживання позивача з ОСОБА_4 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з серпня 2012 року по день смерті ОСОБА_4, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3.

Щодо позовних вимог про визнання права позивача на отримання одноразової допомоги, що виплачується у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві відповідно до п.6 ст.42 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 7 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (далі - Закон) до складу страхових виплат входить, зокрема, страхова виплата в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім'ї та особам, які перебували на утриманні померлого).

Відповідно до ч. 6 ст. 42 Закону у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві виплачується одноразова допомога його сім'ї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату.

Пункт 6.1.1 «Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат», затвердженого Постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України №24 від 27 квітня 2007 року, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22 червня 2007 року за №715/13982, визначає перелік документів, які необхідні для призначення одноразової допомоги та щомісячних страхових виплат.

Аналіз вищезазначеного Порядку дає підстави вважати, що встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім'єю без реєстрації шлюбу є лише одним із документів, який визначений у вищезазначеному Порядку.

Таким чином одне лише рішення суду про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім'єю без реєстрації шлюбу не надає безумовне право на отримання вищезазначеної допомоги.

У зв'язку з чим, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог в частинні визнання права на отримання одноразової допомоги, що виплачується у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві відповідно до п.6 ст.42 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» слід відмовити.

Під час розгляду справи разом з запереченнями представником відповідача надано акт проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався ІНФОРМАЦІЯ_3 о 20-00 годин, згідно якого комісія дійшла висновку не вважати нещасний випадок з водієм фірми «Немо ЛТД» ТОВ ОСОБА_4 пов'язаним з виробництвом (а.с. 57-60).

Таким чином, підстави для визнання права ОСОБА_3 на одноразову допомогу, як члена сім'ї потерпілого від нещасного випадку на даний час не має.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 21 СК України, ст.16 ЦК України, ст.ст. 4, 11, 57, 58, 59, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Харкові, третя особа ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю, як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, визнання права на отримання одноразової виплати та зобов'язання управління виконавчої дирекції Фонду призначити виплату одноразової допомоги, як члена сім'ї потерпілого від нещасного випадку на виробництві - задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сім'єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_3, за адресою: АДРЕСА_1 з серпня 2012 року по ІНФОРМАЦІЯ_3

В іншій частині позову -відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Харківської області через Червонозаводський районний суд м. Харкова.

Суддя: І.М. Шелест