Справа № 2-6996/10
УХВАЛА

25.07.2017 суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда Шевченко І.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, -

встановила:

ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України встановленого ухвалою Ленінського районного суду міста Кіровоград від 05.08.2011 в межах виконання рішення Ленінського районного суду міста Кіровоград від 16.11.2010 про стягнення солідарно з відповідачів, зокрема ОСОБА_1, боргу на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в сумі 3477577,19 грн.

Розглянувши вказану заяву в порядку вирішення питання про відкриття провадження у справі, вважаю, що вона не підлягає призначенню до судового розгляду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Поряд з цим чинними нормами цивільного процесуального законодавства не передбачено розгляд судом питань щодо зняття тимчасового обмеження у праві на виїзд за межі України.

Разом з тим, відповідно до п. 5 розділу XIII. «Обмеження у праві виїзду за межі України та заборона в'їзду в Україну» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (далі - Інструкція), тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України особи знімається у разі винесення виконавцем постанови про: повернення виконавчого документа до суду, який його видав, на підставі частини першої статті 38 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII; закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1 - 3, 5 - 7, 9 - 12, 14, 15 частини першої статті 39 вказаного Закону; скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України - у разі належного виконання особою зобов'язань щодо сплати періодичних платежів.

Згідно положень п. 4 розділу III. «Прийняття до виконання та вилучення інформації з бази даних» Порядку взаємодії органів державної виконавчої служби та органів Державної прикордонної служби України під час здійснення виконавчого провадження, затвердженого спільним наказом Міністерства юстиції України та Міністерства внутрішніх справ України від 07.02.2014 № 288/5/102 (Порядок), тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України особи знімається у разі винесення державним виконавцем постанови про: повернення виконавчого документа до суду, який його видав, на підставі частини першої статті 38 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон); закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1 - 3, 5 - 7, 9 - 12, 14, 15 частини першої статті 39 Закону; скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України - у разі належного виконання особою зобов'язань щодо сплати періодичних платежів. Постанова підписується виконавцем та скріплюється печаткою і не пізніше наступного робочого дня з дня її винесення надсилається державним виконавцем до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України (далі - ГЦОСІ).

Відповідно до п. 3 розділу ІІІ. Порядку інформаціяпро встановлення тимчасового обмеження права особи виїзду з України вилучається ГЦОСІ з бази даних на підставі отриманої, засвідченої судом копії судового рішення, що набрало законної сили, про скасування тимчасового обмеження особи у праві виїзду з України або постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який (яка) його видав(ла), про закінчення виконавчого провадження або про скасування тимчасового обмеження в праві виїзду особи з України, у якій вказуються номер та дата винесення судового рішення про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду з України

При цьому слід звернути увагу на те, що у вказаному Порядку визначення судового рішення, як рішення про скасування тимчасового обмеження особи у праві виїзду з України застосовується в розумінні обовязкової підстави для вилучення ГЦОСІ відповідної інформації. Однак даний Порядок не є правовим актом процесуального законодавства та не наділяє суд повноваженнями по розгляду питань про скасування відповідного тимчасового обмеження.

Норми та положення вказаного Порядку є обовязковими для виконання органами держаних установ та їх посадових осіб центральними органами яких вони були прийняті та затвердженні. Вказані норми можуть бути розглянуті судом лише в світлі правомірності їх застосування вказаними органами чи їх посадовими особами при здійсненні останніми своїх повноважень.

Таким чином правом скасування (зняття) тимчасового обмеження у праві виїзду громадян за межі України наділені органи державної виконавчої служби, і чинними нормами цивільного процесуального законодавства не передбачено повноважень суду з розгляду питань щодо зняття тимчасового обмеження у праві на виїзд за межі України.

Аналогічна позиція викладена в Узагальненні судової практики щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України (ст. 377-1 ЦПК) Верховного Суду України від 01.01.2017 (Вісник Верховного Суду України, 2017, 00, № 2).

Разом з тим, враховуючи зміст заяви ОСОБА_1, вважаю за необхідне розяснити останньому, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їх права чи свободи, в порядку передбаченому розділом VII. «Судовий контроль за виконанням судових рішень» Цивільного процесуального кодексу України. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи (ч. 2 ст. 387 ЦПК України).

Згідно положень п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 122 ЦПК України, про відкриття провадження у справі чи відмову у відкритті провадження у справі суддя постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене та виходячи із системного аналізу змісту вищевказаних правових норм, вважаю, що вказані спірні правовідносини, які стали підставою звернення до суду, не підлягають у обраний заявником спосіб розгляду у порядку цивільного судочинства, а тому у відкритті провадження у даній справі слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст. 122, ст. 210 ЦПК України, -

постановила:

У відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України - відмовити.

Ухвала судді набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Ухвала судді може бути оскаржена до Апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом пяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на ухвалу постановлену без участі особи, яка її оскаржує, подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя

Ленінського районного суду

м. Кіровоград І.М. Шевченко