ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 196/1439/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" квітня 2017 р. Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Соловйова І.М., за участі секретаря судового засідання Столяренко Н.П., представників позивачів адвоката ОСОБА_1, представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4 та його адвоката ОСОБА_5, розглянувши в смт Петриківка у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_6 до ОСОБА_4, Прядівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Царичанська районна державна адміністрація Дніпропетровської області про встановлення факту, що має юридичне значення, та про визнання права власності на спадкове майно; та зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_7, що діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6, Прядівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Царичанська районна державна адміністрація Дніпропетровської області про визнання права власності на спадкове майно,-

Обставини справи:

18.11.2015 ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (далі Позивачі) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 (далі Відповідач), Прядівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Царичанська районна державна адміністрація Дніпропетровської області, яким з урахуванням уточнень від 30.03.2016, від 29.03.2017 просили:

- визнати житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по вул. Леніна, 2 в с. Прядівка, Царичанського району Дніпропетровської області обєктом права спільної сумісної власності Відповідача та ОСОБА_8.

- встановити факт, що частка померлої ОСОБА_8 в праві спільної сумісної власності з Відповідачем на майно:

1) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по вул. Леніна, 2 в с. Прядівка, Царичанського району Дніпропетровської області;

2) нежитлову будівлю кафе "Івушка", яке розташоване по вул. Калініна, 51 в с. Прядівка, Царичанського району Дніпропетровської області;

3) автомобіль НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу САЕ 549575, реєстраційний номер НОМЕР_2, рік випуску - 1988, дата реєстрації транспортного засобу 30.03.2011;

4) автомобіль марки ВАЗ 211540-110-20, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу АЕС 191289, реєстраційний номер НОМЕР_3 рік випуску - 2007, дата реєстрації транспортного засобу 05.09.2007;

5) комбайн марки СК-5, свідоцтво про реєстрацію машини АБ 058409, реєстраційний номер АА 21 739, рік випуску - 1991, дата реєстрації транспортного засобу 29.12.2003;

6) трактор колісний марки МТЗ-80, свідоцтво про реєстрацію машини АС 014 013, реєстраційний номер 197 85 АЕ, рік випуску - 1983, дата реєстрації транспортного засобу 15.03.2010;

7) причеп марки ПСЄ-20-1, свідоцтво про реєстрацію машини АБ 058410 на імя ОСОБА_4, реєстраційний номер АА 021 39, рік випуску - 1988, дата реєстрації транспортного засобу 29.12.2003;

становила 1/2.

- визнати за Позивачами за кожним по 1/6 частки на майно:

1) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по вул. Леніна, 2 в с. Прядівка, Царичанського району Дніпропетровської області;

2) нежитлову будівлю кафе "Івушка", яке розташоване по вул. Калініна, 51 в с. Прядівка, Царичанського району Дніпропетровської області;

3) автомобіль НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу САЕ 549575, реєстраційний номер НОМЕР_2, рік випуску - 1988, дата реєстрації транспортного засобу 30.03.2011;

4) автомобіль марки ВАЗ 211540-110-20, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу АЕС 191289, реєстраційний номер НОМЕР_3 рік випуску - 2007, дата реєстрації транспортного засобу 05.09.2007;

5) комбайн марки СК-5, свідоцтво про реєстрацію машини АБ 058409, реєстраційний номер АА 21 739, рік випуску - 1991, дата реєстрації транспортного засобу 29.12.2003;

6) трактор колісний марки МТЗ-80, свідоцтво про реєстрацію машини АС 014 013, реєстраційний номер 197 85 АЕ, рік випуску - 1983, дата реєстрації транспортного засобу 15.03.2010;

7) причеп марки ПСЄ-20-1, свідоцтво про реєстрацію машини АБ 058410 на імя ОСОБА_4, реєстраційний номер АА 021 39, рік випуску - 1988, дата реєстрації транспортного засобу 29.12.2003;

- визнати за Позивачами за кожним по 1/6 частки на квартиру № 41, що знаходиться в м. Дніпро, по вул. Будьонного, 47, 1/2 якої належала померлій 12.04.2015 ОСОБА_8.

Свої вимоги мотивують тим, що 12.04.2015 померла ОСОБА_8, мати (ОСОБА_2О.) та бабуся (ОСОБА_6В.). Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається: з нежитлової будівлі кафе "Івушка", яке розташоване в с. Прядівка; ? частки квартири № 41, що знаходиться в м. Дніпро; а також спільне майно подружжя померлої ОСОБА_8 та ОСОБА_4, яке було набуте ними за час шлюбу та знаходиться у спільній сумісній власності без виділу часток, а саме: житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в с. Прядівка по вул. Леніна, 2; автомобіль НОМЕР_1; автомобіль марки ВАЗ 211540-110-20, комбайн марки СК-5, трактор колісний марки МТЗ-80, причеп марки ПСЄ-20-1. Оскільки ОСОБА_4 та померла ОСОБА_8 проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, грошові кошти на придбання переліченого збирали разом, а тому вказане майно придбане за рахунок сумісних коштів, тому їх частки у майні є рівними. Спадкоємцями першої черги після померлої ОСОБА_8 є її донька ОСОБА_2, її чоловік ОСОБА_4, та онук ОСОБА_6В, який має право на частку спадщини, яка б належала за законом після смерті ОСОБА_8 його матері ОСОБА_9, яка померла 20.05.2009. Після смерті ОСОБА_2 вони звернулися до державного нотаріуса із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину, проте останнім було відмовлено у його видачі.

24.11.2015 Відповідач подав фактично зустрічну позовну заяву до ОСОБА_2, ОСОБА_7, що діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6, якою з урахуванням уточнень від 03.12.2015, від 03.02.2016, від 26.02.2016 просив:

- визнати за ним право власності за законом в порядку спадкування на 2/3 частки у спадковому майні, яке складається з нежитлової будівлі кафе "Івушка",яке розташоване по вул. Калініна, 51 в с Прядівка Царичанського району Дніпропетровської області, яке належало на праві власності померлій 12.04.2015 його дружині ОСОБА_8;

- визнати за ним право власності за законом в порядку спадкування на 1/6 частки у спадковому майні, яке складається з квартири №41 розташованої по вул. Будьоного, 47 в м Дніпро, 1/2 якої належала на праві власності померлій 12.04.2015 його дружині ОСОБА_8.

Свої вимоги мотивує тим, що 01.03.2002 він одружився з ОСОБА_8 За час шлюбу ними за спільні кошти було придбано нежитлову будівлю кафе "Івушка" розташованого в с. Прядівка. Всі правовстановлюючі документи на придбану нежитлову будівлю кафе "Івушка" були оформлені на його дружину ОСОБА_8 12.04.2015 його дружина ОСОБА_8 померла. Після її смерті залишилось спадкове майно, що складається з нежитлової будівлі кафе "Івушка", комбайна марки СК-5, ? частки квартири № 41, що знаходиться за адресою: м. Дніпро вул. Будьонного, буд. 47. Звернувшись до Царичанської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, йому постановою нотаріуса було відмовлено у видачі такого свідоцтва.

Позивачі та їх представники позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Натомість у зустрічному позові відмовити повністю. Явку ОСОБА_6 було визнано обовязковою, однак останній скористався своїм правом та надав заяву про розгляд справи за його відсутності за участі його представника.

Відповідач та його представник просили задовольнити зустрічний позов повністю; проти первісного позову заперечували, зазначивши, що позовні вимоги щодо збільшення у своїй вартості внаслідок спільних трудових та грошових затрат на реконструкцію та добудову житлового будинку з по господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область Царичанський район с. Прядівка по вул. Леніна, 2 не обґрунтовані, а саме Позивачами не доведені обставини, на підставі яких це майно повинно бути визнане спільним майном подружжя. Вказали, що даний житловий будинок не є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки він успадкований ОСОБА_4 після померлої 06.03.1990 його матері ОСОБА_10. За час спільного проживання в даному володінні воно не збільшувалось у своїй вартості, внаслідок спільних трудових та грошових затрат, як зазначалось ОСОБА_2, так як все було побудовано до шлюбу, що підтверджується правовстановлюючими документами. При цьому щодо техніки, окрім трактора та причепа, не заперечували, що вона придбана під час шлюбу, є спільною сумісною власністю та є обєктом спадкування. Однак трактор та причеп отримано Відповідачем під час паювання майна колективного господарства, а тому є його особистою власністю.

Представник відповідача Прядівська сільська рада Царичанського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, проте надав до суду заяву, про розгляд справи за його відсутності. Зокрема зазначивши, з урахуванням акту опитування свідків (сусідів та односельців гр. ОСОБА_4І.) що уточнені позовні вимоги ОСОБА_2 щодо житлового будинку, що знаходиться за адресою: Царичанський район с. Прядівка по вул. Леніна, 2 не визнають, оскільки зазначений житловий будинок ОСОБА_4 успадкував після смерті своєї матері ОСОБА_10, яка померла 06.03.1990. Житловий будинок з усіма по господарськими спорудами та будівлями був побудований ОСОБА_10, проведені достройки та перестройки будівель та приміщень та капітальні роботи самим ОСОБА_4 до шлюбу з ОСОБА_8 Крім того, позовні вимоги ОСОБА_4 визнають в повному обсязі.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, проте надав до суду заяви, про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги ОСОБА_2 підтримують та заперечень не мають. Щодо зустрічного позову ОСОБА_4 вважають, що не відповідає інтересам неповнолітнього ОСОБА_6, які вони підтримують, а тому позовні вимоги є необґрунтованими.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-

встановив:

Згідно ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

01.03.2002 ОСОБА_4 уклав шлюб з ОСОБА_8, який зареєстрований виконкомом Бабайківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, актовий запис № 5, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії І-КИ № 192423 видане повторно 17.10.2003. Після укладення шлюбу прізвище дружини залишилося "Лебідь".

В період шлюбу, ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 27.05.2004, посвідченого приватним нотаріусом Царичанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_11, зареєстрованого в реєстрі за № 769 придбала нежитлову будівлю кафе "Івушка", що розташоване за адресою: Дніпропетровська область Царичанський район с. Прядівка вул. Калініна, буд. 51. Зазначена нежитлова будівля кафе "Івушка" зареєстрована в ОКП "Царичанське БТІ" 02.06.2004, за ОСОБА_8, про що свідчить витяг № 3742372 про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 02.06.2004;

Також під час шлюбу, ОСОБА_8 набула право власності у порядку спадкування за законом на 1/2 частки квартири № 41, що знаходиться за адресою: м. Дніпро по вул. Будьонного, буд. 47, після смерті своєї доньки ОСОБА_9

На підставі документів долучених до справи за ОСОБА_4 (чоловік ОСОБА_8І.), як власником зареєстрована така техніка:

- комбайн марки СК-5, відповідно до свідоцтва про реєстрацію машини серії АБ 058409, реєстраційний номер АА 21 739, рік випуску - 1991, дата реєстрації транспортного засобу 29.12.2003;

- причеп марки ПСЄ-20-1, відповідно до свідоцтво про реєстрацію машини серії АБ 058410, реєстраційний номер АА 021 39, рік випуску - 1988, дата реєстрації транспортного засобу 29.12.2003;

- автомобіль марки ВАЗ 211540-110-20, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АЕС 191289, реєстраційний номер НОМЕР_3 рік випуску - 2007, дата реєстрації транспортного засобу 05.09.2007;

- трактор колісний марки МТЗ-80, відповідно до свідоцтва про реєстрацію машини серії АС 014013, реєстраційний номер 197 85 АЕ, рік випуску - 1983, дата реєстрації транспортного засобу 15.03.2010;

- - автомобіль НОМЕР_1, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САЕ 549575, реєстраційний номер НОМЕР_2, рік випуску - 1988, дата реєстрації транспортного засобу 30.03.2011.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов'язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права й обов'язки визначаються на підставах, передбачених СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 22, ч. 1 ст. 24, ст. 25, ч. 1 ст. 28 Кодексу про шлюб та сім'ю України (далі - КпШС України) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Якщо майно, яке було власністю одного з подружжя, за час шлюбу істотно збільшилося у своїй цінності внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох, воно може бути визнане судом спільною сумісною власністю подружжя. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Аналогічно ці правовідносини врегульовані Сімейним кодексом України.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначається за правилами ст. 70 СК України.

Таким чином, оскільки кафе "Івушка", комбайн, причеп, автомобіль марки ВАЗ, трактор колісний, автомобіль марки КАМАЗ, набуті в період шлюбу, тому вказане нерухоме майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_8

Згідно ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Щодо заперечень з боку Відповідача, що спірні причеп та трактор (т.1 а.с. 33-34) отримані ним за результатами паювання. Суд оцінює критично, оскільки це не підтверджується належними та допустимими доказами. Так, в підтвердження своїх доводів ним надано накладні №276 від 17.04.2001 (щодо причепу) та №278 від 19.04.2001 (щодо трактору) (т.2 а.с. 53-54). Однак, як вбачається з свідоцтв про реєстрацію машин причеп зареєстровано 29.12.2003, а трактор 15.03.2010, тобто під час перебування Відповідача у шлюбі зі спадкодавцем. При цьому, згідно особливих відміток у свідоцтві про реєстрацію трактора зазначено про договір-купівлі продаж №968029 від 13.03.2010, тим самим спростовано твердження щодо підстав набуття у власність. Інших доказів Відповідачем в порушення вимог статей 10 та 60 ЦПК України суду не надано, а матеріали справи таких не містять.

Таким чином, виходячи з дати державної реєстрації машин, причеп та трактор є обєктом спільної сумісної власності подружжя, 1/2 частина яких належала спадкодавцю.

Оскільки за життя ОСОБА_8 її та її чоловіка частки, як співвласників у праві спільної сумісної власності на вищезазначене майно не виділені, між ними не було жодних домовленостей з приводу зміни рівності часток у праві спільної сумісної власності, також принцип рівності їх часток, як співвласників у праві спільної сумісної власності не змінений законом чи рішенням суду, тому частки кожного із них, як співвласників кафе "Івушка", комбайну, причепу, автомобіля марки ВАЗ, трактора колісного, автомобіля марки КАМАЗ є рівними, тобто кожному належить по 1/2 частці рухомого та нерухомого майна.

Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Таким чином, виходячи з аналізу вказаної норми та визначеним порядком встановлення юридичних фактів, вимоги про встановлення факту належності частки не відповідає цивільному законодавству, тому в цій частині вимоги підлягають задоволенню шляхом визначення, що частка померлого ОСОБА_8 в праві спільної сумісної власності подружжя становила -1/2.

12.04.2015 померла ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія І-КИ № 641226 видане повторно 06.08.2015.

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина, яка складається із ? частки квартири № 41, що знаходиться за адресою: м. Дніпро по вул. Будьонного, буд. 47 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 01.07.2011 державним нотаріусом Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_12, зареєстрованого в реєстрі за № 4-784, та належних їй за життя в праві спільної сумісної власності з ОСОБА_4 ? частки нежитлової будівлі кафе "Івушка", розташованої за адресою: Дніпропетровська область Царичанський район с. Прядівка вул. Калініна, буд. 51; ? частки автомобіля НОМЕР_1; ? частки автомобіль марки ВАЗ 211540-110-20; ? частки комбайна марки СК-5; ? частки трактора колісного марки МТЗ-80; ? частки причепу марки ПСЄ-20-1.

Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Оскільки ОСОБА_8 за життя розпорядження своїм майном на випадок смерті не здійснила, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 41026558 від 23.07.2015, тому її спадкоємці спадкують належне їй майно за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцями першої черги, в силу ст. 1261 ЦК України, після померлої ОСОБА_8 є її донька ОСОБА_2, чоловік ОСОБА_4, донька ОСОБА_9, (померла 20.05.2009).

Зазначене підтверджується копією свідоцтва про народження серія ІV-КИ № 379496 виданого повторно 19.03.1985, з якого вбачається що ОСОБА_2 являється донькою померлої, де в графі "батьки" матір`ю зазначено ОСОБА_8; копією свідоцтва про одруження серії І-КИ № 192423 видане повторно 17.10.2003, з якого вбачається, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 укладено шлюб.

Між тим, інша донька спадкодавця - ОСОБА_9 20.05.2009 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КИ № 286033. В померлої ОСОБА_9 на час її смерті залишився неповнолітній син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та відповідно онук померлої 12.04.2015 ОСОБА_8 Факт того, що ОСОБА_6 є сином померлої 20.05.2009 ОСОБА_9 та онуком померлої 12.04.2015 ОСОБА_8 встановлено рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 01.10.2015, яке набрало чинності 13.10.2015.

Таким чином, ОСОБА_6 є спадкоємцем за законом за правом представлення в порядку ст. 1266 ЦК України.

Згідно ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, мати ОСОБА_6, яка була донькою померлої 12.04.2015 ОСОБА_8, померла до відкриття спадщини, спадкодавцю на час смерті належало право власності на спірне майно, а тому ОСОБА_6 має право на спадкування спадщини, яка належала б за законом його матері, якби вона була живою на час відкриття спадщини.

Інших спадкоємців які б претендували на дане спадкове майно у спадщині згідно матеріалів Спадкової справи № 128/2015 судом не вбачається.

Зазначене також узгоджується з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 23.07.2015, відомості про видані свідоцтва про право на спадщину, де спадкодавцем є ОСОБА_8 відсутні.

Звернувшись до нотаріальної контори про видачу Свідоцтв про право на спадщину за законом на майно померлої ОСОБА_8, спадкоємцям ОСОБА_2, ОСОБА_4, постановою державного нотаріуса від 19.10.2015, 03.11.2015 відмовлено у видачі таких Свідоцтв, оскільки у спадкоємців відсутні правовстановлюючі документи щодо належності майна спадкодавцеві. Крім того, нотаріус зазначив кожному окремо, що існують ще спадкоємці, які прийняли спадщину.

За приписами п. 4.15 п. 4 Глави 10 Розділу II "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" відсутність оригіналу правовстановлюючого документа є перешкодою позивачам в нотаріальному оформленні своїх спадкових прав.

Правовідносини, що є предметом спору регулюються Главою 29 "Захист права власності ЦК України та Книгою Шостою "Спадкове право" Цивільного кодексу України 2004 року, оскільки спадщина відкрилася після 1 січня 2004 року.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1268 ч.2 та 5, 328 ч. 2 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Право фізичної особи мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В підтвердження того, що ? частки квартири № 41, що знаходиться за адресою: м. Дніпро по вул. Будьонного, буд. 47 належала померлій ОСОБА_8, як доказ до матеріалів справи долучено копію Витягу про державну реєстрацію прав від 07.09.2011, з якого вбачається, що право власності зареєстровано за ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 01.07.2011 державним нотаріусом Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_12, зареєстрованого в реєстрі за № 4-784.

Окрім цього, судом встановлено належних їй за життя в праві спільної сумісної власності з ОСОБА_4 ? частки нежитлової будівлі кафе "Івушка", розташованої за адресою: Дніпропетровська область Царичанський район с. Прядівка вул. Калініна, буд. 51; ? частки автомобіля НОМЕР_1; ? частки автомобіль марки ВАЗ 211540-110-20; ? частки комбайна марки СК-5; ? частки трактора колісного марки МТЗ-80; ? частки причепу марки ПСЄ-20-1, як доказ до матеріалів справи долучено наступні правовстановлюючі документи:

-копію договору купівлі-продажу нежитлової будівлі кафе "Івушка" від 27.05.2004, посвідченого приватним нотаріусом Царичанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_11, зареєстрованого в реєстрі за № 769. Копію витягу № 3742372 про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 02.06.2004, з якого вбачається, що нежитлова будівля кафе Івушка" зареєстрована в ОКП "Царичанське БТІ" 02.06.2004, за ОСОБА_8;

-копію свідоцтва про реєстрацію машини серії АБ 058409 від 20.12.2003;

-копію свідоцтва про реєстрацію машини серії АБ 058410 від 29.12.2003;

-копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АЕС 191289, від 05.09.2007;

-копію свідоцтва про реєстрацію машини серії АС 014013 від 15.03.2010;

-копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САЕ 549575 від 30.03.2011.

Таким чином, виходячи з аналізу вищевказаних норм, враховуючи, що Позивачами за первісним позовом підтверджено право власності спадкодавця нерухомого майна, судом встановлено об'єкти (рухоме майно) права спільної сумісної власності подружжя, з метою забезпечення права на спадщину, суд вважає, що в даній частині вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_6 підлягають задоволенню шляхом визнання за кожним з них право власності по 1/6 частини спірного вищезазначеного майна, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8, померлої 12 квітня 2015 року, оскільки ОСОБА_2 є спадкоємицею першої черги, а ОСОБА_6 є спадкоємцем в порядку представлення.

Досліджені по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення в цій частині позовних вимог.

Щодо вимог про визнання житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по вул. Леніна, 2 в с. Прядівка обєктом спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на його частку спадкоємцями, суд зазначає таке.

Так дійсно у відповідності з ч.1 ст. 62 СК якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

В обґрунтування даних вимог позивачі зазначили, що хоча Відповідач і отримав цей будинок у спадок, однак за час шлюбу останнього та спадкодавця ОСОБА_8 (з 2001 по 2015 роки) внаслідок спільних трудових та грошових затрат на його реконструкцію та добудову, істотно збільшилася вартість вказаного житлового будинку. В підтвердження обґрунтованості позивачами заявлялося три клопотання про проведення судової експертизи.

Між тим суду не надано жодного документу, який би підтверджував, що в будинку проводилася реконструкція: квитанції, чеки щодо придбання будівельних матеріалів, відповідні угоди щодо виконання робіт з реконструкції тощо, в тому числі та зокрема враховуючи положення ч.2 ст. 376 ЦК України дозвіл на будівництво (реконструкцію).

Відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Виходячи з вказаної норми самі по собі покази свідків в даному випадку не є допустимими доказами, які підтверджують факт реконструкції, тим паче, що свідки Відповідача та сам Відповідач заперечували проведення такої реконструкції.

Як зазначалося вище, суду не надано належних та допустимих доказів щодо проведення реконструкції будинку, а тому у суду не має правових підстав вважати, що за час шлюбу Відповідача та ОСОБА_8 істотно збільшилася вартість спірного будинку внаслідок спільних трудових та грошових затрат на його реконструкцію та добудову, тим самим відсутні правові підстави для визнання його обєктом спільної сумісної власності та спадкування.

З огляду на вказане у суду також відсутні підстави для застосування положень ст. 146 ЦПК України за наслідками не проведення судових експертиз.

Щодо зустрічного позову ОСОБА_4 враховуючи встановлені судом обставини, підтвердження ним права власності спадкодавця на нерухоме майно, що він є спадкоємцем першої черги, на час відкриття спадщини був в зареєстрованому шлюбі разом зі спадкодавцем, від спадщини не відмовився, а тому суд вважає, що позивач прийняв спадщину, яка відкрилася після смерті його дружини, з урахуванням двох інших спадкоємців, тому позов слід задовольнити частково та визнати за ним право власності на спадкове майно (в склад якого входить нерухоме майно) на 1/6 частки квартири, на 1/6 частки нежитлової будівлі кафе "Івушка" за вищезазначеними адресами в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8, померлої 12.04.2015.

При цьому вимоги щодо визнання права власності в порядку спадкування за законом на 2/3 частки нежитлової будівлі кафе "Івушка" є необґрунтованими. Як зазначено вище до спадкового майна належить лише 1/2 цього кафе, а тому в порядку спадкування за законом Відповідачу належить саме 1/6 частки цього майна. Інша частка (1/2) цього кафе належить Відповідачу на праві власності як частка у спільному майні подружжя.

Щодо розподілу судових витрат.

Позивачем ОСОБА_2 сплачено судовий збір: за подання позову 1781 грн., 4309 грн., тобто сплачено судовий збір в максимальному розмір, та за подання заяви про забезпечення позову 243,60 грн., а всього 6333,60 грн. Також нею понесені витрати по оплаті послуг судового експерта.

Враховуючи, що в задоволенні вимог, які стосувалися житлового будинку по вул. Леніна, 2 в с. Прядівка, відмовлено, судові витрати, які підлягають розподілу необхідно зменшити на суму пропорційно вимогам в задоволенні яких відмовлено.

Оскільки у суду відсутні дані щодо оцінки вказаного будинку на час розгляду справи, суд враховуючи дату його побудови (1965 рік) виходить із мінімальної ставки судового збору, який було необхідно сплатити при поданні позову 18.11.2015, а саме 487,20 грн. Також, так як судові експертизи призначалися щодо житлового будинку по вул. Леніна, 2 в с. Прядівка, понесені витрати на оплату послуг експерта відшкодуванню не підлягають.

Таким чином, обґрунтованими судовими витратами, які підлягають стягненню на користь ОСОБА_2 складають 5846,40 (1781+4309+243,60-487,20).

Між тим, судом також частково задоволено зустрічний позов ОСОБА_4 Всього ним сплачено судовий збір в розмірі 2651,37 грн. (т.1 а.с.44, 168).

Враховуючи, що вимоги, які стосувалися нежитлової будівлі кафе "Івушка", задоволені частково, судові витрати, які підлягають розподілу необхідно зменшити на суму пропорційно вимогам в задоволенні яких відмовлено. Так, позивачем за зустрічним позовом заявлено вимогу про визнання права в порядку спадкування на 2/3 частки, що відповідає судовому збору в розмірі 1925,84 грн. Вимоги в цій частині задоволенні щодо 1/6 частки, що відповідає судовому збору 481,46 грн. Таким чином різниця складає 1444,38 грн., тому саме на цю суму підлягає зменшенню сума судових витрат, які необхідно розподілити.

Також, оскільки судом частково задоволено як первісний, так і зустрічний позови, судові витрати понесені сторонами, та які підлягають розподілу необхідно взаємозарахувати, тобто від витрат позивача відняти витрати відповідача (5846,40-1206,99=4639,41 грн.). Отже до стягнення підлягають витрати з Відповідача на користь ОСОБА_2, яка безпосередньо несла судові витрати.

Щодо заходів забезпечення позову встановлених ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 16.01.2016, враховуючи вимоги ст. 154 ЦПК підстав для їх скасування суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 57, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 та ОСОБА_6 задовольнити частково.

Встановити, що частка померлої ОСОБА_8 в праві спільної сумісної власності з ОСОБА_4 на майно становила 1/2:

1) нежитлову будівлю кафе "Івушка", яке розташоване по вул. Калініна, 51 в с. Прядівка, Царичанського району Дніпропетровської області;

2) автомобіль НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу САЕ 549575, реєстраційний номер НОМЕР_2, рік випуску - 1988, дата реєстрації транспортного засобу 30.03.2011;

3) автомобіль марки ВАЗ 211540-110-20, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу АЕС 191289, реєстраційний номер НОМЕР_3 рік випуску - 2007, дата реєстрації транспортного засобу 05.09.2007;

4) комбайн марки СК-5, свідоцтво про реєстрацію машини АБ 058409, реєстраційний номер АА 21 739, рік випуску - 1991, дата реєстрації транспортного засобу 29.12.2003;

5) трактор колісний марки МТЗ-80, свідоцтво про реєстрацію машини АС 014 013, реєстраційний номер 197 85 АЕ, рік випуску - 1983, дата реєстрації транспортного засобу 15.03.2010;

6) причеп марки ПСЄ-20-1, свідоцтво про реєстрацію машини АБ 058410 на імя ОСОБА_4, реєстраційний номер АА 021 39, рік випуску - 1988, дата реєстрації транспортного засобу 29.12.2003.

Визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_6 право власності у порядку спадкування за законом, за кожним по 1/6 частки на майно:

1) нежитлову будівлю кафе "Івушка", яке розташоване по вул. Калініна, 51 в с. Прядівка, Царичанського району Дніпропетровської області;

2) автомобіль НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу САЕ 549575, реєстраційний номер НОМЕР_2, рік випуску - 1988, дата реєстрації транспортного засобу 30.03.2011;

3) автомобіль марки ВАЗ 211540-110-20, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу АЕС 191289, реєстраційний номер НОМЕР_3 рік випуску - 2007, дата реєстрації транспортного засобу 05.09.2007;

4) комбайн марки СК-5, свідоцтво про реєстрацію машини АБ 058409, реєстраційний номер АА 21 739, рік випуску - 1991, дата реєстрації транспортного засобу 29.12.2003;

5) трактор колісний марки МТЗ-80, свідоцтво про реєстрацію машини АС 014 013, реєстраційний номер 197 85 АЕ, рік випуску - 1983, дата реєстрації транспортного засобу 15.03.2010;

6) причеп марки ПСЄ-20-1, свідоцтво про реєстрацію машини АБ 058410 на імя ОСОБА_4, реєстраційний номер АА 021 39, рік випуску - 1988, дата реєстрації транспортного засобу 29.12.2003.

Визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_6 право власності у порядку спадкування за законом, за кожним по 1/6 частки на квартиру № 41, що знаходиться в м. Дніпро, по вул. Будьонного, 47, 1/2 якої належала померлій 12.04.2015 ОСОБА_8.

В іншій частині позову ОСОБА_2 та ОСОБА_6 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в розмірі 4639 (чотири тисячі шістсот тридцять дев'ять) грн. 41 коп.

Зустрічний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_4 право власності у порядку спадкування за законом на 1/6 частки нежитлової будівлі кафе "Івушка", яке розташоване по вул. Калініна, 51 в с Прядівка Царичанського району Дніпропетровської області, яке належало на праві власності померлій 12.04.2015 ОСОБА_8.

Визнати за ОСОБА_4 право власності у порядку спадкування за законом на 1/6 частки квартири № 41, що знаходиться в м. Дніпро, по вул. Будьонного, 47, 1/2 якої належала померлій 12.04.2015 ОСОБА_8.

В іншій частині позову ОСОБА_4 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення буде виготовлено та підписано 18.04.2017.

Суддя ОСОБА_13