________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/4582/17
Провадження № 6/520/258/17
У Х В А Л А

про відмову у визнанні виконавчого листа такими, що не підлягає виконанню

13.07.2017 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді Куриленко О.М.,

за участю секретаря Баранової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 до стягувача ОСОБА_2, зацікавлені особи Одеська міська рада, комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, Управління державної реєстрації ОСОБА_3 територіального Управління юстиції у Одеській області, Управління земельних ресурсів Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, Київський відділ Державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції в Одеській області, про визнання виконавчих листів, такими що не підлягають виконанню на підставі ч. 4 ст. 369 ЦПК України, які видані помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню.

В С Т А Н О В И В :

18 квітня 2017 року боржник ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою, яку в подальшому уточнила та згідно редакції від 26 квітня 2017 року просить суд: витребувати виконавчі листи № 2-1362/10 від 18.04.2014 року про стягнення щодо визначення порядку користування земельною ділянкою та щодо опису меж, що відділяють ділянки особистого користування співвласників домоволодіння по варіанту порядку користування земельною ділянкою з Київського відділу Державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції в Одеській області; визнати виконавчий лист № 2-1362/10, виданий Київським районним судом м. Одеси 18.04.2014 року, щодо визначення порядку користування земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Кондрашина, 15 згідно заключення судової будівельно-технічної експертизи № 16184 від 29 жовтня 2013 р., графічний варіант відображений у додатку № 6 та викладено у резолютивній частині рішення апеляційного суду Одеської області від 23.12.2013р. по цивільній справі № 22-ц/785/1580/13, таким, що не підлягає виконанню; визнати виконавчий лист № 2-1362/10, виданий Київським районним судом м. Одеси 18.04.2014 року, про опис меж, що відділяють ділянки особистого користування співвласників домоволодіння по варіанту порядку користування земельною ділянкою, який детально вказаний у резолютивній частині рішення апеляційного суду Одеської області по цивільній справі № 22- ц/785/1580/13, таким що не підлягає виконанню; стягнути з Стягувача - ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, все безпідставно одержане за виконавчим листом № 2-1362/10, виданим Київським районним судом м. Одеси 18.04.2014 року, про встановлення порядку користування земельною ділянкою, та за виконавчим листом № 2-1362/10, виданим Київським районним судом м. Одеси 18.04.2014 року про опис меж що відділяють ділянки особистого користування співвласників домоволодіння по варіанту порядку користування земельною ділянкою, який детально вказаний у резолютивній частині рішення апеляційного суду Одеської області по цивільній справі № 22-ц/785/1580/13, а саме повернути земельну ділянку у попередній стан, який існував до безпідставного одержання за вказаними виконавчими листами.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України.

У судове засідання, призначене на 13.07.2017 року, заявник ОСОБА_1 повторно не зявилась, звернулася до суду з заявою, в якій просить повести дане судове засідання у її відсутність, та надати можливість ознайомитися з письмовими запереченнями чи поясненнями учасників процесу.

Стягувач ОСОБА_2 також у судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений належним чином, 11.07.2017 року його представник ОСОБА_4 звернулась до суду з заявою про відкладення розгляду справи у звязку з її нібито зайнятістю в іншому судовому процесі.

Слід зазначити, що поважність причин другої неявки сторонами суду надано не було.

Інші сторони по справі у судове засідання не зявились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили.

У відповідності до ч. 3 ст. 369 ЦПК України суд розглядає заяву в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити стягнення за виконавчим листом, а також витребувати виконавчий лист.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заява задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа № 2-1362/19 за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні власністю, встановлення меж земельної ділянки в натурі, виділення частки земельної ділянки та визнання права власності на частку земельної ділянки, відшкодування моральної шкоди, треті особи - Управління земельних ресурсів Одеської міської Ради, КП «Одеське міжміське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості», та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Одеської міської Ради про встановлення порядку користування земельною ділянкою, усунення перешкод у здійсненні права на приватизацію земельної ділянки, відшкодування моральної та матеріальної шкоди, визнання права власності на побудовані споруди.

18 квітня 2014 року Київським районним судом м. Одеси на примусове виконання рішення апеляційного суду Одеської області від 23.12.2013 року було видано виконавчі листи № 2-1362/10.

Однак, 25 квітня 2014 року старшим державним виконавцем Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції було відмовлено у відкритті виконавчого провадження. Підставою для відмови стало те, що виконавчим документом не встановлено заходи виконання рішення, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Проте, 30.12.2014 року старшим державним виконавцем Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції були відкриті виконавчі провадження №№ 45942822 та 45942360 з примусового виконання рішення Апеляційного суду Одеської області від 23.12.2013 року, було видано виконавчі листи № 2-1362/10.

Та в подальшому 31 березня 2017 року головним державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції в Одеській області були винесені постанови про закінчення виконавчих проваджень №№ 45942822 та 45942360, у звязку з тим, що вимоги виконавчих документів фактично виконано.

Підставою для звернення до суду з вказаною заявою стало те, що, на думку заявника, виконавчі листи № 2-1362/10 видані помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню.

Однак, вказане не відповідає дійсності, оскільки статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом; виконавчих написів нотаріусів; посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди; постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; рішень (постанов) субєктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Згідно статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; ) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обовязку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

А стаття 62 вказаного Закону визначає порядок виконання рішень, за якими боржник зобовязаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, згідно якої: за рішеннями, за якими боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Окрім того слід зазначити, що частина перша статті 369 ЦПК України передбачає, що виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження". А частина друга ст.369 ЦПК України передбачає, що суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Зі змісту ст.369 ЦПК України слідує, що в разі виявлення невідповідності виконавчого листа вимогам, що ставляться до виконавчого документа або в разі виявлення в ньому помилок, суд може вчинити дві альтернативні дії, які направлені на те, щоб привести виконавчий документ у відповідність вимогам, що ставляться до виконавчого документу: 1) виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі; 2) визнати виконавчий лист, таким що не підлягає виконанню. Це вказує на те, що такі помилки та невідповідності мають існувати саме на час оформлення та видачі виконавчого документу.

Між тим, виконавчий документ на час його оформлення та видачі відповідав вимогам, що ставляться до виконавчого документу і не містив в собі помилок.

При поданні заяви та протягом розгляду цивільної справи заявник не надав до суду жодного належного та допустимого доказу, який би містив інформацію щодо предмету доказування.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 58 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 2. ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 Цивільного процесуального кодексу України, засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже з урахуванням вказаного суд вважає, що заявник у своїй скарзі не навела обставин відповідно до ч.4 ст. 369 ЦПК України для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Іншого судом не встановлено.

Враховуючи встановлені обставини, суд доходить висновку, що заява ОСОБА_1 до стягувача ОСОБА_2, зацікавлені особи Одеська міська рада, комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, Управління державної реєстрації ОСОБА_3 територіального Управління юстиції у Одеській області, Управління земельних ресурсів Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, Київський відділ Державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції в Одеській області, про визнання виконавчих листів, такими що не підлягають виконанню на підставі ч. 4 ст. 369 ЦПК України, які видані помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню, є необґрунтованою та безпідставною, а від так задоволенню не підлягає.

Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, ст.1 ЦПК України задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов'язковість рішень суду до виконання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 369 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 до стягувача ОСОБА_2, зацікавлені особи Одеська міська рада, комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, Управління державної реєстрації ОСОБА_3 територіального Управління юстиції у Одеській області, Управління земельних ресурсів Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, Київський відділ Державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції в Одеській області, про визнання виконавчих листів, такими що не підлягають виконанню на підставі ч. 4 ст. 369 ЦПК України, які видані помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню відмовити в повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси.

Суддя Куриленко О. М.