Провадження № 2/521/1476/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2017 року м.Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Мазун І.А.,

за участю секретаря Бурдейного В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 В»ячеславович про визнання права власності в порядку спадкування за законом, витребування майна з чужого незаконного володіння, усунення перешкод у здійсненні права власності, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_5 В»ячеславович про визнання права власності в порядку спадкування за законом, витребування майна з чужого незаконного володіння, усунення перешкод у здійсненні права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_5 В»ячеславович про визнання права власності в порядку спадкування за законом, витребування майна з чужого незаконного володіння, усунення перешкод у здійсненні права власності, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Малиновського районного суду м.Одеси знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, витребування майна з чужого незаконного володіння, усунення перешкод у здійсненні права власності, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, витребування майна з чужого незаконного володіння, усунення перешкод у здійсненні права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, витребування майна з чужого незаконного володіння, усунення перешкод у здійсненні права власності

Уточнивши свої позовні вимоги ОСОБА_1 вказувала, що її бабуся ОСОБА_6 та її двоюрідний брат ОСОБА_7 за договором купівлі-продажу від 18.04.2003р. в рівних частках придбали квартиру АДРЕСА_1, в якій поселилися та мешкали до смерті. В цій квартирі мешкала і позивачка, яка доглядала за своєю бабусею. 15.11.2003р. помер ОСОБА_7, а 23.04.2006р. померла ОСОБА_6. Після її смерті позивачка, як спадкоємиця за правом представлення, звернулася до п»ятої Одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 З аналогічною заявою до нотаріальної контори звернулася і ОСОБА_3, яка також є онучкою ОСОБА_6 П»ятою Одеською державною нотаріальною конторою було відкрито спадкову справу. В 2009р. позивачка була засуджена до позбавлення волі і з лютого 2009р. по січень 2016р. відбувала покарання в місцях позбавлення волі. Звільнившись з місць позбавлення волі, позивачка приїхала до м.Одеси, однак потрапити до вказаної квартири не змогла, оскільки там мешкав чужий чоловік, який повідомив, що він є її власником. Від дільничного інспектора позивачці стало відомо, що квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 27.01.2005р., який було укладено між ОСОБА_4 М,М. і ОСОБА_5 ОСОБА_5 вказана квартира належала на підставі рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 04.01.2005р., за яким нібито ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продали спірну квартиру на підставі простого письмового договору ОСОБА_5, який був визнаний судом дійсним та за ОСОБА_5 було визнано право власності на цю квартиру. 27.01.2005р. ОСОБА_5 подарував квартиру АДРЕСА_3 М.М.

Не погодившись із вказаним рішенням, позивачка подала на нього апеляційну скаргу і рішенням Апеляційного суду Одеської області від 27.09.2016р. рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 04.01.2005р. було скасовано, постановлено нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_5 про визнання договору дійсним та визнання права власності відмовлено.

Таким чином, оскільки ОСОБА_8 не була стороною договору дарування спірної квартири, укладеного 27.01.2005р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, між ними відсутні зобов»язальні відносини, позивачка просила визнати за нею право власності на ? частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, яка померла 23.04.2006р., витребувати з володіння ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 ? частку квартири АДРЕСА_1, усунути перешкоди у здійсненні її права власності ? часткою квартири АДРЕСА_1, визнавши ОСОБА_4 таким, що втратив право користування квартирою №31 по вул..Болгарській,41 в м.Одесі та виселити його з квартири АДРЕСА_1.

В зустрічному позові ОСОБА_3 вказувала, що після смерті ОСОБА_6 вона також звернулася до п»ятої Одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, однак у неї не було правовстановлюючих документів на зазначену квартиру і з цього приводу вона звернулася до ОСОБА_8, яка їй повідомила про те, що спадкова квартира була нібито відчужена і що існує рішення Апеляційного суду Одеської області від 27.09.2016р., яким рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 04.01.2005р., згідно якому договір купівлі-продажу від 09.11.2003р. квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, визнано дійсним та за ОСОБА_5 визнано право власності на цю квартиру, було скасовано, постановлено нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_5 про визнання договору дійсним та визнання права власності відмовлено. Оскільки у ОСОБА_3 відсутні правовстановлюючі документи на зазначену квартиру, оформити свої спадкові права вона не має можливості, остання просила визнати за нею право власності на ? частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, яка померла 23.04.2006р., витребувати з володіння ОСОБА_4 на її користь ? частку квартири АДРЕСА_1, усунути перешкоди у здійсненні її права власності ? часткою квартири АДРЕСА_1, виселивши ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 в своєму зустрічному позові зазначав, що 15.11.2003р. помер його син ОСОБА_7. Після його смерті ОСОБА_2 звернувся до нотаріальної контори за прийняттям спадщини, однак свідоцтва про право на спадщину він отримати не може. В подальшому його стало відомо про існування рішення Апеляційного суду Одеської області від 27.09.2016р., яким рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 04.01.2005р., згідно якому договір купівлі-продажу від 09.11.2003р. квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7В./, визнано дійсним та за ОСОБА_5 визнано право власності на цю квартиру, було скасовано, постановлено нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_5 про визнання договору дійсним та визнання права власності відмовлено.

Посилаючись на викладене, просив визнати за ним право власності на ? частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, який помер 15.11.2003р., витребувати з володіння ОСОБА_4 на його користь ? частку квартири АДРЕСА_1, усунути перешкоди у здійсненні його права власності ? часткою квартири АДРЕСА_1, виселивши ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1.

В судовому засіданні ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4М та третя особа ОСОБА_5. в судове засідання не з»явилися, повідомлялися у відповідності до вимог чинного законодавства

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд прийшов до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18.04.2003р. ОСОБА_9 продав, а ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в рівних частках придбали квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 18.04.2003р., посвідченого ОСОБА_10, державним нотаріусом першої Одеської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №4-2880.

Згідно ст. ст.319, 328 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 04.01.2005р. у справі за позовом ОСОБА_5 В»ячеславовича до ОСОБА_6, ДПІ Малиновського району м.Одеси про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на квартиру визнано дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4, укладений 09.11.2003р. між ОСОБА_5 В»ячеславовичем та ОСОБА_6, ОСОБА_7. Визнано за ОСОБА_5 В»ячеславовичем право власності на квартиру АДРЕСА_4.

15.11.2003р. помер ОСОБА_7, про що свідчить копія свідоцтва про його смерть, яка наявна в матеріалах справи Після його смерті 06.04.2004р. його батько ОСОБА_2 звернувся до п»ятої Одеської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після його смерті та було заведено спадкову справу за №156/2004.

Згідно договору дарування від 27.01.2005р, який був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_11 та зареєстрований в реєстрі за № 406, ОСОБА_5 подарував ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_4.

23.04.2006р. померла ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про її смерть, яка є в матеріалах справи.

Згідно ст.ст. 1266, 1267 Цивільного кодексу України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

17.10.2006р. ОСОБА_1, як спадкоємиця за правом представлення, оскільки її батько ОСОБА_12, який є сином ОСОБА_6, та який помер 14.04.2000р., у відповідності до вимог ст.ст.1268,1269 Цивільного кодексу України звернулася до п»ятої Одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6

Крім неї, в липні 2013р. до п»ятої Одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 також звернулася і ОСОБА_3, як спадкоємиця за правом представлення, оскільки її мати ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище ОСОБА_6) ОСОБА_13, яка є донькою ОСОБА_6, померла 25.10.2002р., якій згідно рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 10 липня 2013 року визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_6, встановивши його терміном до 10.09.2006р. З приводу спадщини до майна ОСОБА_6 було заведено спадкову справу за №388/2006.

Вироком Малиновського районного суду м.Одеси від 28.12.2009р. ОСОБА_1 було засуджено до 7-ми років позбавлення волі.

Звільнившись з місць позбавлення волі, ОСОБА_1 дізналася про існування рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 04.01.2005р. у справі за позовом ОСОБА_5 В»ячеславовича до ОСОБА_6, ДПІ Малиновського району м.Одеси про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на квартиру, за яким визнано дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4, укладений 09.11.2003р. між ОСОБА_5 В»ячеславовичем та ОСОБА_6, ОСОБА_7 та визнано за ОСОБА_5 В»ячеславовичем право власності на квартиру АДРЕСА_4.

На вказане рішення ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу і рішенням Апеляційного суду Одеської області від 27.09.2016р. рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 04.01.2005р. було скасовано, постановлено нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ДПІ Малиновського району м.Одеси про визнання договору дійсним та визнання права власності відмовлено.

Згідно до ст.346 Цивільного кодексу Українип право власності припиняється у разі: 1) відчуження власником свого майна; 2) відмови власника від права власності; 3) припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; 4) знищення майна; 5) викупу пам'яток культурної спадщини.

Відповідно до ст. 330, 387-388 Цивільного кодексу України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Згідно до п.п.21, 22, 23, 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014р. спір про повернення майна, що виникає з договірних відносин або відносин, пов'язаних із застосуванням наслідків недійсності правочину, підлягає вирішенню відповідно до законодавства, яке регулює ці відносини. У разі коли між особами відсутні договірні відносини або відносини, пов'язані із застосуванням наслідків недійсності правочину, спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами статей 387, 388 ЦК. Якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню також за правилами статей 387, 388 ЦК. . Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 ЦК). Якщо в такій ситуації (саме так обґрунтовано підставу позову) пред'явлений позов про визнання недійсними договорів про відчуження майна, суду під час розгляду справи слід мати на увазі правила, встановлені статтями 387, 388 ЦК. У зв'язку із цим суди повинні розмежовувати, що коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 ЦК звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів. Відповідно до статті 387 ЦК та частини третьої статті 10 ЦПК особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. Відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК. Оскільки відповідно до статті 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, право на витребування майна від добросовісного набувача, передбачене статтею 388 ЦК, переходить до спадкоємців власника.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009р.. реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину.

Норма частини першої статті 216 ЦК не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК. Рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації (статті 19, 27 Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень").

Оскільки ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не були стороною вказаного договору дарування зазначеної квартири від 27.01.2005р., укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, застосувати реституцію у разі визнання недійсним договору відчуження майна вони не мають змоги, а тому вони мають право пред»явити віндикаційний позов про витребування з незаконного володіння ОСОБА_4 спірної квартири.

Постановами п»ятої Одеської державної нотаріальної контори від 06.04.2004р. та від 17.10.2006р. ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на квартиру №31 по вул..Болгарській.41 в м.Одесі відмовлено у зв»язку з відсутністю всіх належних документів. Таким чином, у позивачки за первісним позовом та у позивачів за зустрічними позовами відсутня можливість отримати у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за законом, а отже їх вимоги щодо визнання за ОСОБА_1 права власності на ? частину квартири №31 по вул..Болгарській.41 в м.Одесі, визнання за ОСОБА_3 права власності на ? частину квартири №31 по вул..Болгарській.41 в м.Одесі, визнання за ОСОБА_2 права власності на ? частину квартири №31 по вул..Болгарській.41 в м.Одесі а також вимоги про витребування у ОСОБА_4 зазначених часток спірної квартири підлягають задоволенню.

Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Позивачкою за первісним позовом та позивачами за зустрічними позовами заявлені вимоги щодо усунення перешкод у здійсненні ними права власності шляхом виселення ОСОБА_4 із вказаної квартири.

Право користування вказаною квартирою виникло у ОСОБА_4 на підставі отриманого права власності на неї. Реєстрація місця проживання відповідача є похідною від права користування житлом. У разі припинення права власності право користування припиняється.

У відповідності до вимог ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, рішенням суду, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Зазначені вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки суд прийшов до висновку про визнання за ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 права власності на відповідні частки у квартирі АДРЕСА_1 (по ? частці за ОСОБА_1 та ОСОБА_3, ? частку за ОСОБА_2Є.), то виселення ОСОБА_4 може бути здійснено саме з відповідних часток квартири, права на яких судом визнані за сторонами. Вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про виселення ОСОБА_4 з усієї квартири задоволенню не підлягають, так як кожен з них не є власником всієї квартири, а є власниками її часток. Таким чином в задоволенні зазначених вимог суд відмовляє за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 319, 328, 330, 346, 387, 388, 391, 1266-1269 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 208-209, 212-215, 217-218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 В»ячеславович про визнання права власності в порядку спадкування за законом, витребування майна з чужого незаконного володіння, усунення перешкод у здійсненні права власності задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, яка померла 23.04.2006р.

Витребувати з володіння ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 ? частку квартири АДРЕСА_1.

Усунути перешкоди у здійсненні права власності ОСОБА_1 ? часткою квартири АДРЕСА_1, визнавши ОСОБА_4 таким, що втратив право користування ? часткою квартири АДРЕСА_1 та виселити ОСОБА_4 з ? частки квартири АДРЕСА_1.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_5 В»ячеславович про визнання права власності в порядку спадкування за законом, витребування майна з чужого незаконного володіння, усунення перешкод у здійсненні права власності задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на ? частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, яка померла 23.04.2006р.

Витребувати з володіння ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 ? частку квартири АДРЕСА_1.

Усунути перешкоди у здійсненні права власності ОСОБА_3 ? часткою квартири АДРЕСА_1, виселивши ОСОБА_4 з ? частки квартири АДРЕСА_1.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_5 В»ячеславович про визнання права власності в порядку спадкування за законом, витребування майна з чужого незаконного володіння, усунення перешкод у здійсненні права власності задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, який помер 15.11.2003р..

Витребувати з володіння ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 ? частку квартири АДРЕСА_1.

Усунути перешкоди у здійсненні права власності ОСОБА_2 ? часткою квартири АДРЕСА_1, виселивши ОСОБА_4 з ? частки квартири АДРЕСА_1.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Встановити порядок виконання рішення суду, яке, після набрання ним законної сили, є підставою для внесення відповідних змін до державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо скасування реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 та підставою для зняття з реєстрації ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_5.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк зі дня його проголошення.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А.МАЗУН