Справа № 712/2788/17
Провадження № 2/712/1142/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2017 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Романенко В.А.

при секретарі Таран А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Соснівського районного суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним і зняття його з реєстрації, та внесення змін до іншого свідоцтва про право на спадщину, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним і зняття його з реєстрації, та внесення змін до іншого свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на те, що 26 квітня 2012 року померла його мати ОСОБА_4.

На день смерті ОСОБА_4 проживала та була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1.

26 квітня 2012 року відкрилася спадщина після ОСОБА_4 у вигляді квартири АДРЕСА_1.

Спадковим майном є квартира АДРЕСА_1, яка належала спадкодавці на підставі договору купівлі-продажу квартири посвідченого Першою Черкаською державною нотаріальною конторою за р. №1-1530 від 25.03.1997 року.

Вказану квартиру спадкодавця ОСОБА_4 подарувала йому, що підтверджується договором дарування від 18 серпня 2006 року, який посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_5.

Він не здійснив реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 в реєстрі прав власників то на момент відкриття спадщини після ОСОБА_4 в реєстрі прав власників вона рахувалася як власниця.

На день смерті ОСОБА_4 разом з нею буз зареєстрований ОСОБА_6 - його батько, та чоловік спадкодавці, який фактично прийняв спадщину, але юридично не оформив.

06 квітня 2015 року помер його батько ОСОБА_6. Після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_6 крім нього спадкоємцем є також відповідач, його рідний племінник ОСОБА_2, який є сином його рідного брата ОСОБА_7, який помер.

В квітні 2016 року він звернувся до реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції аби здійснити реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1. 27 квітня 2016 року отримав рішення державного реєстратора Черкаського міського управління юстиції про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

19.10.2015 року відповідачу ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 5/6 частин квартири АДРЕСА_2;

09.11.2015 року відповідачу ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_3.

17.02.2017року апеляційний суд Черкаської області у справі № 22-ц/793/439/2017 ухвалив рішення, яким йому визначено додатковий строк для прийняття спадщини, що відкрилась після смерті батька, ОСОБА_6, який помер 06.04.2015 року, тривалістю у три місці.

На виконання вищевказаного рішення суду ним подано заяву про прийняття спадщини за місцем відкриття спадкової справи, але нотаріус повідомив його про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину батька.

Вважає, що відповідач ОСОБА_2 у своїй заяві про прийняття спадщини свідомо не надав нотаріусу даних про нього, як про іншого спадкоємця першої черги за законом, використав своє право на шкоду його правам та інтересам, скрив в подальшому факт того, що все спадкове майно вже оформлено на нього, а нотаріус не перевірив належним чином коло спадкоємців, як того вимагає Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій.

Вважає, що він разом із відповідачем має рівні права на 5/6 часток у власності на квартиру АДРЕСА_4, на яку відповідачу видано свідоцтво про право на спадщину і яка на даний час знаходиться у повному володінні та розпорядженні відповідача, і він не бажає добровільно задовольнити його законну вимогу на отримання частини належної йому спадщини батька.

Просить суд скасувати свідоцтво про право на спадщину від 09.11.2015 року, реєстр. № 1232 (спадкова справа 8-2015), видане ОСОБА_2, на квартиру АДРЕСА_5 та зняти його з державної реєстрації. Внести зміни до свідоцтва про право на спадщину на 5-6 частин квартири АДРЕСА_6, яка відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 19.10.2015 року, реєстр № 1147 (спадкова справа 8-2015) належить ОСОБА_2, встановивши за ним та відповідачем право на спадщину на 5/12 частин вказаної квартири кожному.

В судове засідання представник позивача не зявився, скерував до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не зявився, належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи, ухилився від отримання кореспонденції суду. Неодноразово звертався до суду з заявами про відкладення розгляду справи, а саме заявами від 24.05.2017 року, 14.06.2017 року, 23.06.2017 року, 07.07.2017 року.

Неявка представника в судове засідання без поважних причин не є перешкодою для розгляду справи. (с. 2 ст. 169 ЦПК України).

Відповідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до відповіді КЗ «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради»від 10.07.2017 року № 01-28/1087 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 перебував на стаціонарному лікуванні в офтальмологічному відділенні КЗ «ЧОЛ Черкаської обласної ради» в період з 13.06.2017 року по 26.06.2017 року.

Приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, скерувала до суду заяву про розгляд справи без її участі.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини:

Судом встановлено, що 26 квітня 2012 року померла мати ОСОБА_1 - ОСОБА_4, що підтверджено свідоцтвом про смерть СР № 283885.

На день смерті ОСОБА_4 проживала та була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1

26 квітня 2012 року відкрилася спадщина після ОСОБА_4 у вигляді квартири АДРЕСА_7, яка належала спадкодавці на підставі договору купівлі-продажу квартири посвідченого Першою Черкаською державною нотаріальною конторою за р№1-1530 від 25.03.1997 року.

18 серпня 2006 року вказану квартиру спадкодавця ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_1, що підтверджується договором дарування між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 та посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_5

ОСОБА_1 не здійснив реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_7 в реєстрі прав власників та на момент відкриття спадщини після ОСОБА_4 в реєстрі прав власників власницею квартири рахувалася ОСОБА_4.

На день смерті ОСОБА_4, разом з нею буз зареєстрований ОСОБА_6 батько позивача, та чоловік спадкодавці, який фактично прийняв спадщину, але юридично не оформив.

06 квітня 2015 року помер батько позивача ОСОБА_6, що підтверджено копією свідоцтва про смерть № 256639.

Згідно ст. 1261 ЦК України позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги після ОСОБА_4 та ОСОБА_6, оскільки є їхнім рідним сином.

Після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_6 крім позивача ОСОБА_1 спадкоємцем є відповідач ОСОБА_2, який є сином рідного брата ОСОБА_7, (померлий).

19.10.2015 року відповідачу ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 5/6 частин квартири АДРЕСА_2.

09.11.2015 року відповідачу ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_3.

В квітні 2016 року позивач звернувся до реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції аби здійснити реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_7, однак 27 квітня 2016 року позивачем ОСОБА_1 було отримано рішення державного реєстратора Черкаського міського управління юстиції про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, оскільки право власності на квартиру зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2

17.02.2017 року апеляційний суд Черкаської області у справі № 22-ц/793/439/2017 ухвалив рішення, яким позивачу ОСОБА_1 визначено додатковий строк для прийняття спадщини, що відкрилась після смерті батька, ОСОБА_6, який помер 06.04.2015 року, тривалістю у три місці.

02.03.2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_3 з приводу оформлення спадщини, однак йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії.

В судовому засіданні встановлено, що було заведено спадкову справу після смерті матері ОСОБА_4 та після смерті батька ОСОБА_6 у приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 09.11.2015 року, серія та номер 1232, на квартиру АДРЕСА_1 на імя відповідача ОСОБА_2, та свідоцтво про право на спадщину від 19.10.2015року, реєстр. № 1147 на 5/6 частин квартири АДРЕСА_8.

Даний факт підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.06.2016 року.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що у позивача ОСОБА_1 є в наявності оригінал договору дарування від 18 серпня 2006 року, на підставі якого він є власником квартири АДРЕСА_1. З 08.08.1997 року по даний час ОСОБА_1 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_3 та постійно в ній проживає.

Відповідно до ч. 1 ст. 1300 ЦК України за згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріус за місцем відкриття спадщини може внести зміни до свідоцтва про право на спадщину.

Згідно ч. 2 ст. 1300 ЦК України на вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину.

Статтею 1301 ЦК України передбачено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видано, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Пунктом 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 зазначено, що відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 722 ЦК України, право власності обдарованого на дарунок виникає з моменту його прийняття, а відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України в редакції, на момент укладання договору дарування, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Згідно ч. 3 ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 15 лютого 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 Едуарада Івановича до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за законом встановлено: «З позовної заяви та встановлених обставин по справі вбачається, що в установлений законом термін позивач не звернувся до нотаріальної контори та не подав заяву про прийняття спадщини після ОСОБА_4, яка померла 26 квітня 2012 року та ОСОБА_6, який помер 06 квітня 2015 року, оскільки у нього не виникало потреби в подачі заяви про прийняття спадщин, бо був впевнений, що він є власником квартири АДРЕСА_9 на підставі договору дарування від 18 серпня 2006 року. Крім того, ОСОБА_1, проживав в даній квартирі і ніхто не перешкоджав йому в цьому.»

18 серпня 2006 року укладений договір дарування квартири, відповідно до якого ОСОБА_4 подарувала а ОСОБА_1 прийняв у дар квартиру № 19, що знаходиться в місті Черкаси, вулиця Смілянська, 126/1.

Отже згідно з ч. 3 ст. 334 ЦК України ОСОБА_1 з даного часу набув право власності на спірну квартиру.

Державна реєстрація права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не є тотожною з державною реєстрацією правочинів у Державному реєстрі правочинів, яка з 1 січня 2013 року скасована відповідно до Закону «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень».

Згідно із ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Договір дарування від 18.08.2006 року у редакції, чинній на момент його підписання, підлягав нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до Тимчасового порядку державної реєстрації правочинів від 26 травня 2004 року було встановлено, що державна реєстрація правочинів проводиться одночасно з його нотаріальним посвідченням шляхом внесення нотаріусом запису до Державного реєстру правочинів. Разом з тим, згідно з ч. 2 ст. 220 ЦК України у випадку визнання договору дійсним за рішенням суду подальше нотаріальне посвідчення правочину не вимагається. До спірних правовідносин, підлягає застосуванню ч. 3 ст. 334 ЦК України, якою врегульовано особливий порядок виникнення права власності на майно за договором

Стаття 204 ЦК України регламентує принцип презумпції правомірності правочину, за змістом якого правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Правомірний правочин є підставою виникнення та підтвердженням наявності цивільних прав та обов'язків (ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Даний правочин вважається правомірним та згідно з ст.11 ЦПК України є підставою для виникнення цивільних прав та обовязків.

Таким чином, саме діями відповідача ОСОБА_2 позивачу ОСОБА_1 було створено перешкоди у реєстрації його права власності, оскільки відповідач, звертаючись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, не повідомив нотаріуса, про іншого спадкоємця 1-ої чергиза законом, що зобов'язаний був зробити, тим більше, що знав про те, що позивач ОСОБА_1 постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4, тим самим позбавив позивача можливості заявити про своє право на квартиру, подаровану матір'ю.

З урахуванням вказаних вище фактів та обставин, у зв'язку з видачею відповідачу свідоцтв про право на спадщину на квартири АДРЕСА_10, та свідоцтва про право на спадщину на 5/6 частин квартири АДРЕСА_8, фактично порушено права позивача ОСОБА_1 про прийняття спадщини на дане нерухоме майно.

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку що позивачем доведено в судовому засіданні обставини, на які він посилалися як на підставу своїх позовних вимог, а тому позов підлягає до задоволення, а саме скасування свідоцтва про право на спадщину від 09.11.2015 року, реєстр. № 1232 (спадкова справа 8-2015), виданого ОСОБА_2, на квартиру АДРЕСА_11.

Вимога позивача щодо вилучення запису з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності також підлягає до задоволення оскільки є похідною від вимоги про скасування свідоцтва про право на спадщину від 09.11.2015 року, реєстр. № 1232 (спадкова справа 8-2015), видане ОСОБА_2, на квартиру АДРЕСА_11, яка задоволена судом.

Також до задоволення підлягають позовні вимоги в частині внесення змін до свідоцтва про право на спадщину на 5/6 частин квартири АДРЕСА_8, які відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 19.10.2015 року, реєстр. № 1147 (спадкова справа 8-2015) належать ОСОБА_2, визнавши за позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 право на спадщину по 5/12 частин вказаної квартири.

Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.10, 60, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 1300, 1301 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним і зняття його з реєстрації, та внесення змін до іншого свідоцтва про право на спадщину задовольнити.

Скасувати свідоцтво про право на спадщину від 09.11.2015 року, реєстр. № 1232 (спадкова справа 8-2015), видане ОСОБА_2, на квартиру АДРЕСА_5

Зобовязати Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Черкаській області вилучити запис з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_11 за ОСОБА_2.

Внести зміни до свідоцтва про право на спадщину на 5/6 частин квартири АДРЕСА_8, які відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 19.10.2015 року, реєстр. № 1147 (спадкова справа 8-2015) належить ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право на спадщину на 5/12 частин квартири АДРЕСА_8.

Визнати за ОСОБА_2 право на спадщину на 5/12 частин квартири АДРЕСА_8.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий: