Справа № 219/6851/16-ц
Провадження № 2/219/93/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.06.2017 Артемівський міськрайонний суд Донецької області

У складі судді Хомченко Л.І. Серетар Халаджи А.В.

За участю представника позивача-відповідача ОСОБА_1

Представника відповідача позивача ОСОБА_2Ш

Представника третьої особи ОСОБА_3

Представника третьої особи ОСОБА_4

Розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Бахмут цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 Про визначення місця проживання дитини та відібрання дитини Та за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про визначення місця проживання дитини

В С Т А Н О В И В :

13.07.2017 року позивачка звернулась до суду з позовом про відібрання дитини до відповідача посилаючись на те що вона , перебуває у шлюбі з ОСОБА_6, 11.06.1987 року народженця про що у Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний запис від 19 листопада 2007 року , у Шпанівській сільській раді, Рівненського району, Рівненської області, актовий запис № 42, яким видано свідоцтво про шлюб серії 1-ГЮ № 028991 . Від шлюбу мають сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, що засвідчується свідоцтвом про народження серії 1-НО № 243662 від 02.12.2008 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції, де зроблено відповідний актовий запис за № 858 в Книзі записів актів громадянського стану про народження. Сімейне життя між ними не склалося, оскільки чоловік зловживав спиртними напоями та наркотичними засобами. Шлюбні відносини фактично між ними припинені . Нажаль, її чоловік не здатний підтримувати нормальну моральну атмосферу в сімї, піклуватися про побутову сторону сімейних відносин. Спільне господарство не ведуть та разом не проживають.

Відповідно до ч.2 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. До теперішнього часу вона та її чоловік не дійшли згоди щодо місця проживання сина. В звязку з проведенням антитерористичної операції на території Донецької області, ОСОБА_6 виїхав до Росії та мешкає у своєї тітки у місті Краснознамянськ по проспекту Миру , 1, Московської області . В січні 2015 року чоловік звернувся до неї з проханням надати йому можливість поспілкуватися з сином. Вона погодилась і 31 січня 2015 року склала нотаріально посвідчену заяву , якою надала згоду на тимчасовий виїзд ОСОБА_7 з території України за кордон, до Росії, на відпочинок, в період з першого лютого дві тисячі пятнадцятого року по перше травня дві тисячі пятнадцятого року. Поїздка відбувалася в супроводі бабусі дитини - ОСОБА_8, якій вона повністю довіряла і яка пообіцяла після поїздки повернути дитину до неї в ОСОБА_3. Втім , через деякий час, маючи намір повернути ОСОБА_7 , вона поїхала до Росії за місцем тимчасового мешкання чоловіка. Однак, ОСОБА_6 повідомив, що дитини вона більше не побачить, хоча дозволив мені зустрітися з сином. Зараз дитина мешкає разом з батьком, ОСОБА_6 та його цивільною дружиною - ОСОБА_9 . Їй відомо, що ОСОБА_9 негативно впливає на дитину: налаштовує сина проти неї , розповідає дитині про те , що вона про нього не дбала , чого насправді не було . Крім цього прививає ОСОБА_7 ненависть до України як держави . Внаслідок чого, син відмовився з нею розмовляти по телефону, плакав. Вважає, що дитині батько та його співмешканка навязують своє негативне до неї ставлення, тим самим позбавляють сина можливості спілкуватися і зростати під опікою матері та важко травмують дитячу психіку. Також погрожують позбавити її батьківських прав, мотивуючи це тим, що вона ухиляюся від виховання дитини На теперішній час ситуація ще більш погіршилась: ОСОБА_6 не дає їй згоди на вїзд у місто Краснознам'янськ, який на сьогодні є закритим військовим містечком, не дозволяє їй спілкуватись з дитиною по телефону, навіть не дає банківські реквізити для перерахунку коштів для сина та не дає можливості надіслати синові одяг, речі, необхідні для школи, солодощі, іграшки, тощо. В той час їй відомо, що її син ОСОБА_10 часто залишається на весь день в квартирі без нагляду дорослих: ніхто не контролює його час перебування за компютером, режим харчування, та, з ким він спілкується, гуляє на вулиці тощо. Також звертає увагу на те , що на теперішній час син не досягнув десяти років та не може приймати участь щодо визначення місця свого проживання, шляхом надання особистої прихильності одному з батьків.

Вона не згодна із тим, щоб їх син проживав із батьком, наполягає на відібранні малолітньої дитини ОСОБА_7, від батька ОСОБА_6 та повернення його до неї , його матері ОСОБА_11 за попереднім місцем проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, буд.54.Так, частиною 1 ст. 161 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Вважає, що в інтересах сина проживати саме з нею , а не з його батьком. Вона на цей час має постійну роботу та можливість відводити її дитину до школи, займатися із ним вечорами, гуляти та іншим чином піклуватися про нього. Має стабільний самостійний дохід та приватну власність і цим самим може у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Крім цього, її сестра ОСОБА_12, яка мешкає в с. Великий Олексин , Рівненського району, Рівненської області, зобовязується допомагати їй у випадку якщо в неї виникнуть фінансові труднощі , що підтверджується нотаріально посвідченою довідкою. В той час як ОСОБА_6 не має достатнього постійного доходу для матеріального забезпечення, умов проживання, мешкає не в Україні, у квартирі, яка не облаштована у повному обсязі всім необхідним для розвитку дитини, зловживає алкогольними речовинами та наркотичними засобами і не може забезпечувати умови для нормального розвитку дитини та його навчання. Звертає увагу, що на теперішній час наш син не досягнув десяти років та не може приймати участь щодо визначення місця свого проживання, шляхом надання особистої прихильності одному з батьків. Вона не згодна із тим, щоб їх син проживав із батьком, наполягає на відібранні малолітньої дитини ОСОБА_7, від батька ОСОБА_6 та повернення його до неї , його матері ОСОБА_11 за попереднім місцем проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, буд.54.Так, частиною 1 ст. 161 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо мати та батько , які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Вважає , що в інтересах сина проживати саме з нею , а не з його батьком. Вона на цей час маю постійну роботу та можливість відводити дитину до школи, займатися із ним вечорами, гуляти та іншим чином піклуватися про нього. Має стабільний самостійний дохід та приватну власність і цим самим можє у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити гармонійний розвиток його особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. В той час як ОСОБА_6 не має достатнього постійного доходу для матеріального забезпечення, умов проживання , мешкає у квартирі яку не облаштоване у повному обсязі всім необхідним для розвитку дитини, зловживає алкогольними речовинами та наркотичними засобами і не може забезпечувати умови для нормального розвитку дитини та його навчання. Таким чином, проживання сина разом зі нею відповідає його інтересам. Вона має можливість забезпечити йому належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дитини , чого ОСОБА_6 забезпечити не в змозі. Разом з тим, вона не чинитиме жодних перешкод для спілкування ОСОБА_6 із сином і готова зі свого боку усіма силами сприяти тому, щоб дитина через розлучення батьків не була позбавлення піклування батька. Спиртними напоями вона не зловживає, не пале , за місцем роботи і проживання характеризуюся позитивно, добре відноситися до сина. Вважає, що перебування сина в сім'ї ОСОБА_6 негативно впливає на його виховання та здоров'я. Хочу дати дитині освіту і добробут. Син також хоче жити з нею . За таких умов сину буде краще з нею .Відповідно до ст. 162 СК України, якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Дитина не може бути повернута лише тоді, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров'я або обставини змінилися так, що повернення суперечить її інтересам.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989року ( ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей,незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобовязуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя , беручи до уваги права й обовязки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Крім цього, принципом 6 «Декларації прав дитини» Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, передбачено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю.До того ж, головним критерієм при визначені місця проживання дитини, є інтереси цієї дитини, які повинні превалювати над інтересами батьків. Про це йде мова в рішенні Європейського суду з прав людини «Гофман проти Німеччини»(2001 р.), яким розкривається принципи ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Таким чином, заявляє про порушення моїх материнських прав та керуючись ст. 162 СК України, ст. З Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, «Декларацією прав дитини» Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року Просила Позовні вимоги про відібрання дитини, задовольнити. Відібрати малолітнього ОСОБА_7, від батька ОСОБА_6 та повернути його до матері ОСОБА_11 за попереднім місцем проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Крім того 19.08.2016 року позивач звернулась до відповідача з позовом про визначення місця проживання дитини ,посилаючись на те що від шлюбу мають сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, що засвідчується свідоцтвом про народження серії 1-НО № 243662 від 02.12.2008 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції, де зроблено відповідний актовий запис за № 858 в Книзі записів актів громадянського стану . Сімейне життя між нами не склалося, оскільки чоловік зловживав спиртними напоями та наркотичними засобами. Шлюбні відносини фактично між ними припинені. Нажаль, її чоловік не здатний підтримувати нормальну моральну атмосферу в сімї, піклуватися про побудову сторону сімейних відносин. Спільне господарство не ведуть та разом не проживають . Відповідно до ч.2 ст. 160 Сімейного кодексу України , місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. До теперішнього часу вона та її чоловік не дійшли згоди щодо місця проживання сина. В звязку з проведенням антитерористичної операції на території Донецької області та ухиленням від проходження військової служби , ОСОБА_6 виїхав до Росії та мешкає у своєї тітки по проспекту Миру, буд. №1, у місті Краснознам'янськ, Московської області, Росії.

В січні 2015 року чоловік звернувся до неї з проханням надати йому можливість поспілкуватися з сином . Вона погодилась і 31 січня 2015 року склала нотаріально посвідчену заяву, якою надала згоду на тимчасовий виїзд ОСОБА_7 з території України за кордон, до Росії, на відпочинок, в період з Першого лютого дві тисячі пятнадцятого року по Перше травня дві тисячі пятнадцятого року.Поїздка відбувалася в супроводі бабусі ОСОБА_8, якій вона повністю довіряла і яка пообіцяла після поїздки повернути дитину до неї в ОСОБА_3.

Проте, ОСОБА_8 разом із своїм сином, її чоловіком, ОСОБА_6, ввели її в оману і дитину їй не повернули.

Так, частиною 1 ст. 161 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.Вважає, що в інтересах сина проживати саме з нею а не з його батьком. Вона на цей час маю постійну роботу та можливість відводити дитину до школи, займатися із ним вечорами, гуляти та іншим чином піклуватися про нього. Має стабільний самостійний дохід та приватну власність і цим самим може у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Спиртними напоями вона не зловживає, не пале, за місцем роботи і проживання характеризуюся позитивно, добре відноситься до сина. Вважаю, що перебування сина в сім'ї ОСОБА_6 негативно впливає на його виховання та здоров'я. Хоче дати дитині освіту і добробут. Син також хоче жити з нею .Відповідно до положень статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до приписів до ч.2 ст. 161 СК У країни, орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1989 року і яка набула чинності для України з 27 вересня 1991 року передбачено:«Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору . Держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Просила визначити місце проживання дитини з матірю.

4.01.2017 року ОСОБА_6 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_5 про визначення місця проживання дитини ,посилаючись на те що до 20 вересня 2016 року він перебував у шлюбі з ОСОБА_13 . Від шлюбу в них є син ОСОБА_10 ,який мешкає з ним. В квітні 2014 року він припинив шлюбні відносини з ОСОБА_13,так як вона почала мешкати з іншим чоловіком,залишив йому сина . На той час вони мешкали м. Васильков Київської області вул. Грушевського 20-91. 16.05.2014 року він з сином переїхали проживати до м Артемівськ до його батьків. Так як в м. Артемівськ він не зміг знайти роботу,а йому потрібно було утримувати сина та допомагати батькам, то він поїхав до своєї тітки у м. Краснознаменськ Московської області. Син на час його відсутності залишився мешкати з його батьками у м Артемівскь.2.06.2014 року він влаштувався на роботу у м Краснознаменськ до ЧП Шитков на посаду керуючого компанією. Він працював та раз на два тижня надсилав гроші батькам для забезпечення сина,кожного вечора спілкувався з сином по скапу та з батьками . В період з червня 2014 року по грудень 2014 року син відвідував дитячий садочок у м. Артемівськ -,, Сонечко ,, Він також сплачував за навчання у підготовчій школі,мати дитини за весь цей час не відвідувала сина ,не надавала допомоги на його утримання. На прикінці липня 2014 року його батько поїхав до родичів у м. Чехов та влаштувався там на роботу водієм Його батько за період з серпня по грудень 2014 року три рази приїжджав додому , та через нього він передавав гроші та подарунки для дитини.25.12.2014 року його батько загинув в автокатастрофі і його було поховано 29.12.2014 року На поховання приїжджала його мати ОСОБА_8 та мати його батько ОСОБА_14 .На цей час його син залишався з бабусею ОСОБА_15 у м Артемівськ. Після того як син став проживати у м Артемівськ відповідачка не виявляла до нього турботи. 25.12.2014 року коли їх син захворів відповідачка відмовилась приїхати до м. Артемівськ посилаючись на те що там військові дії і вона боїться їхати до цього міста. Так як він працював у Росії його мати у лютому 2015 року привезла сина до нього , та вони стали проживати разом. У лютому 2015 року відповідачка приїжджала зі своєю матірю до нього . Вона перебувала з сином у його родичів 1 добу . Казала що поїде до ОСОБА_2 ,і як йому відоме з березня по червень 2016 року вона дійсно перебувала у ОСОБА_2 . Для чого вона приїжджала він так і не зрозумів .З 1 вересня 2015 року ОСОБА_7 зарахували до 1 класу у школу №4 м Краснознаменська де він і навчається. Просив визнати місце проживання дитини з батьком .

Представник позивача - відповідача ОСОБА_1 підтримала у судовому засіданні заявлені вимоги ОСОБА_5 ,надала пояснення аналогічно викладеним у позові , просила визначити місце проживання ОСОБА_7 з матірю та відібрати його у батька. У позові ОСОБА_6 про визначення місця проживання дитини з батьком просила відмовити.

Представник відповідача позивача ОСОБА_6 у судовому засіданні у позові ОСОБА_5 про визначити місцем проживання ОСОБА_7 з матірю та відібрання його у батька просив відмовити,просив позов ОСОБА_6 про визначення місця проживання дитини з батьком задовольнити ,надав пояснення аналогічно викладеним у зустрічному позові .

Представник третьої особи ОСОБА_3 просила позов ОСОБА_6 про визначення місця проживання дитини з батьком задовольнити так як це відповідає інтересам дитини. У позві ОСОБА_5 просила відмовити.

Представник третьої особи ОСОБА_4 просила позов ОСОБА_6 про визначення місця проживання дитини з батьком задовольнити так як це відповідає інтересам дитини . У позві ОСОБА_5 просила відмовити.

Відповідач ОСОБА_6 допитаний у порядку окремого доручення поясни ,що позов ОСОБА_5 не визначає , так як дитина перебуває з ним тривалий час після припинення ними шубних відносин з квітня 2014 року , ,навчається добре у школі ,має друзів,відповідачка турботи про сина з цього часу не виявляла та не виявляє,матеріальних коштів на його утримання не надає ,вважає доцільним щоб син мешкав з батьком.

Заслухав пояснення сторін та дослідив матеріали справи суд встановив наступні обставини:

Батьками неповнолітнього ОСОБА_7 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 є позивач відповідач - ОСОБА_5А та відповідач - позивач - ОСОБА_6 Шлюб між сторонами розірвано 20.09.2016 року ,шлюбні стосунки припинено з квітня 2014 року . Неповнолітній ОСОБА_7 після припинення шлюбних відносин між сторонами мешкає з квітня 2014 року разом з батьком ,та починаючи з лютого 2015 року мешкає разом з батьком у АДРЕСА_1 ,умови для проживання дитини створені належні ,дитина має окрему кімнату та з 1.09.2015 року дитина навчається в МБОУ СОШ №4 м. Краснознаменська ,що підтверджується висновком щодо визначення місця проживання дитини від 30.01.2017 року управління опіки та піклування Міністерства освіти Московської області по Одинцовському муніципальному району і міському округу Краснознаменска (арк.с.133-132)

Відповідно до вимог ст. 161 СК якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них.

Якщо дитина не може бути передана жодній із цих осіб, суд на вимогу органу опіки та піклування може постановити рішення про відібрання дитини від особи, з якою вона проживає, і передання її для опікування органу опіки та піклування.

Враховуючи викладене і приймаючи до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з батьків , а саме що дитина після припинення шлюбних відносин між сторонами з квітня 2014 року залишилась проживати з батьком і проживає до теперішнього часу , вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини , а саме що дитина мешкає разом з батьком після припинення шлюбних відносин тривалий час , почала навчання та на даний час навчається в учбовому закладі в іншій країні , в нього склався круг для спілкування з однолітками за місцем навчання та мешкання ,він добре навчається ,батьком створені належні умови для фізичного розвитку дитини ,дитина забезпечена матеріально , що маює істотне значення та вважає за необхідне задовольнити позов ОСОБА_6 щодо визначення місця проживання дитини та визначити за доцільне проживання дитини разом з батьком.

У задоволенні позову ОСОБА_5 щодо визначення місця проживання дитини та відібрання дитини у батько слід відмовити ,так як він не знайшов свого підтвердження доказами у судовому засіданні , так як позивачем не надано жодного доказу які б підтверджували ту обставину , що батько дитини не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини , та не створює належних умов для розвитку дитини , або не забезпечує його матеріально ,а також те що перебування дитини з батьком завдає йому психологічної шкоди ,а також що батько викрав дитину , а робити висновок на припущеннях суд не може . Відповідно до довідки наркологічного диспансеру (арк.с.38 т.3 ) батько дитини на обліку в наркологічному диспансері не перебуває .

Суд також не погоджується з висновком щодо визначення місця проживання дитини від 25. 11 .2008 року управління опіки та піклування Міністерства освіти Московської області по Одинцовському муніципальному району і міському округу Краснознаменска (арк..с133-132) в тій частині щодо відсутні підстави для визначення місця проживання дитини ОСОБА_7 25.11.208 року народження з батьком , так як він не має постійного місця реєстрації на території Російської Федерації ,а має тільки тимчасову реєстрацію ,так як вважає його безпідставним в цій частині і такими що не відповідає інтересам дитини . Так з акту обстеження житлова побутових умов за місцем проживання дитині від 30.12.2016 року вбачається , що за місцем проживання неповнолітнього ОСОБА_7А за адресою м. Краснознаменськ вул. Октябрьская 4-58 створені належні умови для його проживання (арк.с.119 ) створені належні умови для його навчання ,що підтверджується табелем (арк.с121 )характеристикою з навчального закладу (арк.с.122) договорами найма житлового приміщення (арк.с.123-130,204)

Керуючись ст. ст. 15,30,62 ,2 0 3 -218 ЦПК Украйни ,ст. 162 СК України ,суд

ВИРІШИВ :

У позові ОСОБА_5 до ОСОБА_6 Про визначення місця проживання дитини та відібрання дитини відмовити.

Визначити місцем проживання неповнолітнього ОСОБА_7 , 25 . 11 .ІНФОРМАЦІЯ_4 з батьком - ОСОБА_6 .

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Донецької області протягом 10 днів шляхом подачі апеляційної скарги через Артемівський міськрайонний суд Донецької області .

Суддя: Л. І. Хомченко

Справа № 219/6851/16-ц

Провадження № 2/219/93/2017

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.06.2017

Суддя Л.І.Хомченко