АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2017 року Апеляційний суд міста Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Поливач Л.Д.,

ШаховоїО.В.,

при секретарі Гоін В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» Ларченко Ірини Миколаївни, ОСОБА_4; треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про захист прав споживача кредитних послуг та визнання кредитного договору недійсним, за апеляційною скаргою ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 21 березня 2017 року про відкриття провадження у справі,

у с т а н о в и л а:

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до ПАТ «Банк Форум», ОСОБА_4; треті особи: ОСОБА_5., ОСОБА_6, ОСОБА_7 про захист прав споживача кредитних послуг та визнання кредитного договору недійсним.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду міста Києва від 21 березня 2017 року, відкрито провадження у даній справі (том ІІ а.с.36).

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 21 березня 2017 року та передати справу на розгляд за підсудністю до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області.

Апеляційну скаргу мотивував, зокрема, тим, що судом не дотримано положення Глави 1 Розділу ІІІ ЦК України стосовно підсудності даній справи, з огляду на те, що відповідач ОСОБА_4 є фізичною особою та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, а тому у відповідності до ч.1 ст.109 ЦПК України справа підсудна Переяслав-Хмельницькому міськрайонному суду Київської області.

Крім того, позовна заява не відповідає вимогам ст.ст.119-210 ЦПК України, оскільки відповідачу не було направлено всіх копій документів, доданих до позовної заяви; при подачі позовної заяви не було сплачено судовий збір.

Також, позов пред'явлено до неналежного відповідача.

_______________________________________________

Справа № 755/4233/17

№ апеляційного провадження 22-ц/796/6410/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Гончарук В.П.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

В суді апеляційної інстанції, представник ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 за довіреностями - ОСОБА_11, просила апеляційну скаргу відхилити, з підстав, що оскаржувана ухвала є законною та постановлена з дотриманням норм та процесуального права.

ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_8 в судове засідання не з'явились, крім того, не з'явився представник ПАТ «Банк «Форум», про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, а тому у відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України колегія суддів вважала за можливе розглядати справу у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення ОСОБА_11, перевіривши законність оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Так, за загальним правилом підсудності відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України, позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Оскаржуючи ухвалу про відкриття провадження у справі, скаржник посилається, зокрема, на те, що відповідач ОСОБА_4 є фізичною особою та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, а тому у відповідності до ч.1 ст.109 ЦПК України справа підсудна саме Переяслав-Хмельницькому міськрайонному суду Київської області.

Разом з тим, згідно п.5 ст.110 ЦПК України, позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Зазначеною нормою передбачено альтернативну територіальну підсудність.

Згідно п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 19 квітня 1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» споживачем, права якого захищаються на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», є лише громадянин (фізична особа), котрий придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних потреб. Закон регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином - підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємства.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі щодо офіційного тлумачення положень пп. 22, 23 ст. 1, ст. 11, ч. 8 ст. 18, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв'язку з положеннями ч. 4 ст. 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) дія цього Закону поширюється і на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем за договором про надання споживчого кредиту), що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Як вбачається з матеріалів даної справи, предметом позову ОСОБА_2 є, зокрема, визнання недійсним Кредитного договору №0015/07/00-І від 30 березня 2007 року з наступними змінами, укладеного між ним і АКБ «Форум», правонаступником якого є ОСОБА_4

Згідно п.п.1.1, 2.1. Кредитного договору, кредит був виданий позичальнику для його особистих потреб, а саме на купівлю житлової нерухомості для власного проживання і проживання його родини, і є споживчим кредитом.

Отже, правовідносини, які виникли між сторонами, пов'язані з наданням фінансових послуг; позивач є споживачем таких послуг, а відтак, відповідно до ч. 5 ст. 110 ЦПК України, позивач мав право обрати підсудність справи за місцем свого проживання та реєстрації (Дніпровський район міста Києва).

Такого ж висновку дійшов ВССУ у своїх ухвалах №6-33978ск15 від 03 лютого 2016 року та №524/9410/15-ц від 28 вересня 2016 року.

Верховний суд України, провівши аналіз судової практики з розгляду цивільних справ про захист прав споживачів (Витяг від 01 лютого 2013 року) наголосив на тому, що вирішуючи питання територіальної підсудності, суди повинні керуватися нормами розд. III гл. 1 ЦПК (статті 107 - 117) і враховувати, що відповідно до ч. 5 ст. 110 ЦПК позивачу в справах про захист прав споживачів надано право на свій розсуд пред'являти позов: за місцезнаходженням відповідача, за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору (за винятком виключної підсудності).

Як вбачається з позовної заяви, серед позовних вимог в порядку застосування наслідків недійсного правочину є визнання недійсними договорів забезпечення - договорів іпотеки квартир, які знаходяться у Дніпровському районі міста Києва і щодо оскарження яких діють правила виключної підсудності (ст.114 ЦПК України).

Таким чином, враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції правил підсудності при відкритті провадженні у даній справі є безпідставними та необгрунтованими, у зв'язку з чим вони відхиляються колегією суддів.

Також, не приймаються до уваги доводи скаржника в частині пред'явлення ОСОБА_2 позову до неналежного відповідача, оскільки вибір, до якої особи пред'явити позов, є виключним правом позивача.

Такого ж висновку дійшов Пленум Верховного суду України у своїй постанові від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», згідно п. 8 якої пред'явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК України. У разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред'явлено позов, і позивач не погоджується на її заміну, суд залучає до участі в справі іншу особу як співвідповідача з власної ініціативи. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. ЦПК України не передбачає можливості заміни позивача за ініціативою суду.

Інші доводи апеляційної скарги жодним чином не впливають на правильність та законність висновків суду першої інстанції.

Таким чином, постановлена судом ухвала відповідає вимогам процесуального закону і не може бути скасована з підстав, наведених в апеляційній скарзі, а тому остання має бути відхилена на підставі п. 1 ч. 2 ст. 307 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_4 - відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 21 березня 2017 року про відкриття провадження у справі - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: І.М. Вербова

Судді: Л.Д.Поливач

О.В. Шахова