Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/1245/17
Провадження № 2/382/656/17
РІШЕННЯ

Іменем України

/заочне/

27 жовтня 2017 року Яготинський районний суд

Київської області у складі:

головуючого судді Литвин Л.І.

при секретарі Чемерис С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготин справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: ОСОБА_5 опіки та піклування Яготинської районної державної адміністрації Київської області про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,

Встановив:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: орган опіки та піклування Яготинської районної державної адміністрації Київської області про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, в котрій зазначено, що на підставі рішення Яготинського районного суду Київської області від 8 вересня 1974 року та договору купівлі-продажу від 12 листопада 1976 року він являється власником житлового будинку по вул. Чернишевського, 14 (в минулому вул. Чернишевського, 21-а) в м. Яготин Київської області. З 28 лютого 2009 року в даному будинку зареєстровані відповідачі по даній справі: його невістка та її діти від першого шлюбу, однак жодного дня у вказаному будинку відповідачі не проживали. Згідно рішення Яготинського районного суду Київської області від 28 жовтня 2016 року шлюб між його сином ОСОБА_6 та його невісткою ОСОБА_2, було розірвано, однак, до цього часу в добровільному порядку з реєстраційного обліку відповідачі не знялися.В той же час, відповідачі будинком не цікавляться, не ставляться до нього як до свого постійного єдиного місця проживання, їх особистих речей в будинку немає. Укористуванні житлом їм ніхто ніколи не перешкоджав. За будинок і комунальні послуги відповідачі не сплачують. В свою чергу, він як власник житлового будинку повинен нести додаткові витрати, у зв'язку з оплатою житлово-комунальних послуг за зареєстрованих відповідачів, що порушує його права. Правова позиція Європейського суду з прав людини відповідно до п.1 ст.8 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеним чи позбавленим свого житла. Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сімї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України).Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В силу ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 6 СК України передбачено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Згідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27.02.1991 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Таким чином, з огляду на викладене вважаю, що дитина повинна проживати за місцем проживанням одного з його батьків та позбавлення права користування належним мені будинком не порушує прав дитини, крім того дитина проживає разом з матірю перебуває на її утриманні та забезпечена житлом. В силу положень частини першої статті 39 ЦПК України, права та інтереси малолітніх осіб захищають у суді їх батьки. У відповідності з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 12.04.1985 року суди розглядають позови про визнання наймача (власника) таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Крім того, з Постанови Верховного Суду України від 16 січня 2012 року, прийнятої в порядку п.1 ч.1 ст. 360-3, ч.1 ст.360-4, яка є обовязковою до виконання всім судами України, вбачається, що «Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.» На підставі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації особи можливе на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Просив визнати відповідачів такими,що втратили право користування житловим будинком № 14 по вул. Чернишевського, в м. Яготин Київської області.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, причини їх неявки суду не відомі.

Представник третьої особи проти позову не заперечував.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, враховуючи, що в справі є достатньо доказів для її заочного розгляду, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

В силу ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відпвідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення Яготинського районного суду Київської області від 8 вересня 1974 року та договору купівлі-продажу від 12 листопада 1976 року позивач є власником житлового будинку по вул. Чернишевського, 14 (в минулому вул. Чернишевського, 21-а) в м. Яготин Київської області, (а.с. 7-9). У вищевказаному будинку з 28 лютого 2009 року зареєстровані невістка позивача та її діти від першого шлюбу, (акт обстеження, а.с. 6, будинкова книга, а.с. 10,11), проте відповідачі у належному ОСОБА_1 будинку не проживали. Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 28 жовтня 2016 року шлюб між сином позивача-Єфіменко Є.С. та його невісткою-Єфіменко І.П. було розірвано, (а.с.5), однак, з реєстраційного обліку відповідачі не знялися. Належним позивачу будинком відповідачі не цікавляться, за комунальні послуги не сплачують, не ставляться до будинку, як до місця свого постійного проживання, в зв"язку з чим є всі підстави вважати, що вони втратили право користування вказаним будинком.

Згідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає вимоги позову обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 212,213-215, 218, 224,226 ЦПК України, ст. ст. 317,319, ч.2 ст. 405 ЖК України, суд

ВИРІШИВ

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: ОСОБА_5 опіки та піклування Яготинської районної державної адміністрації Київської області про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, такими, що втратили право на користування житловим будинком № 14 по вул. Чернишевського в м. Яготині Київської області.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів, котра може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі через Яготинський районний суд апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Литвин Л.І.