Ухвала

іменем україни

12 липня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Іваненко Ю.Г., Леванчука А.О.,

Ситнік О.М., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» до Миколаївської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 липня 2016 року та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 20 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик» (далі - ПАТ «КБ «Хрещатик») звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що згідно з договором застави від 13 липня 2007 року ОСОБА_3 передав у заставу банку автомобіль марки «Brilliance», 2007 року випуску, для забезпечення вимог за кредитним договором. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник помер, спадкоємців після його смерті немає. Посилаючись на те, що Миколаївська міська рада зволікає зі зверненням до нотаріальної контори про визнання спадщини відумерлою, позивач просив визнати таку бездіяльність протиправною та зобов'язати відповідача звернутися з відповідною заявою та прийняти автомобіль у власність Миколаївської міської ради.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 липня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 20 жовтня 2016 року апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» відхилено.

Змінено рішення суду першої інстанції у частині підстав відмови в задоволенні позову та визнано підставою для відмови в задоволенні позову недоведеність позовних вимог.

У касаційній скарзі уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» просить скасувати рішення судів першої й апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається в апеляційному суді за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Виходячи з вимог ст. 316 ЦПК України щодо змісту, рішення апеляційного суду повинно мати: мотивувальну частину із зазначенням мотивів зміни рішення, скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення; встановлених судом першої інстанції обставин, а також обставин, встановлених апеляційним судом, і визначених відповідно до них правовідносин; назви, статті закону, на підставі якого вирішено справу; резолютивну частину із зазначенням висновку апеляційного суду про зміну чи скасування рішення, задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково; висновку апеляційного суду по суті позовних вимог.

Рішення суду апеляційної інстанції відповідає наведеним нормам процесуального права, є законним та обґрунтованим.

Відмовляючи в задоволенні указаного позову, суд першої інстанції виходив із того, що заявлені позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії є необґрунтованими, разом із тим, нормами чинного законодавства не передбачено такого способу захисту порушеного права, як примус особи до звернення до суду та обов'язкове прийняття у власність майна.

Проте з такими висновками обґрунтовано не погодився апеляційний суд виходячи з наступного.

За загальним правилом місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч. 1 ст. 1221 ЦК України).

Відповідно до п. 1.12 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця відповідно до ст. 29 ЦК України. Якщо спадкодавець мав декілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у ст. 1219 ЦК України (ст. ст. 1218, 1231 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у ч. ч. 3, 4 ст. 1268, ст. 1269 ЦК України.

Так, згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1277 ЦК Україниобов'язок органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою настає у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом установлено, що 13 липня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Хрещатик», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Хрещатик», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 90-2007, за умовами якого банк надав останньому кредит у розмірі 142 533 грн строком до 12 липня 2012 року зі сплатою 17,5 % річних.

Того самого дня між тими самими сторонами укладено договір застави № 2/90-2007 на забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, за яким ОСОБА_3 передав у заставу банку автомобіль марки «Brilliance», 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

На підставі наявних у справі доказів апеляційний суд установив, що на момент смерті ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, за якою проживала його дружина ОСОБА_4

За таких обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що оскільки на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 із ним проживала його дружина ОСОБА_4, яка не відмовилася від спадщини, то остання вважається такою, що прийняла спадщину.

Виходячи з викладеного, правильним, законним та обґрунтованим є висновок апеляційного суду про відсутність підстав для задоволення указаних позовних вимог банку, пов'язаних із визнанням спадщини після смерті ОСОБА_3 відумерлою.

Увалюючи рішення у справі, апеляційний суд повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку згідно з положеннями ст. ст. 10, 57-60, 212 ЦПК України, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Наведені в касаційній скарзі доводи про неправильне застосування судом апеляційної інстанції ч. 3 ст. 1268 ЦК України є помилковими, спростовуються установленими судом обставинами справи на підставі зібраних у справі доказів та змістом оскаржуваного рішення апеляційного суду, згідно з яким суд правильно визначився із характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню, а ухвалене у справі рішення суду апеляційної інстанції - залишенню без змін з підстав, передбачених ст. 337 ЦПК України.

Оскільки апеляційним судом обґрунтовано скасовано оскаржуване рішення суду першої інстанції, то відсутні підстави залишати його без змін згідно зі ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» відхилити.

Рішення апеляційного суду Миколаївської області від 20 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.В. Дем'яносов

Судді: Ю.Г. Іваненко

А.О. Леванчук

О.М.Ситнік

О.В.Ступак