Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 30 Доповідач Павицька Т. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Коломієць О.С., Миніч Т.І.,

секретаря Ковальської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Євро» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріального збитку завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07 квітня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року ТОВ «Торговий дім «Євро» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріального збитку завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позову вказувало, що 20.06.2014 року близько 17 год. 20 хв. на під'їзді до Омелянівського ДЛГ ОСОБА_1, керуючи автомобілем УРАЛ, державний номерний знак НОМЕР_1, не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням, здійснив зіткнення з автомобілем ФАВ, державний номерний знак НОМЕР_2, що належить ТОВ «Торговий дім «Євро», в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 19 грудня 2014 року ОСОБА_1 визнано винним у ДТП, провадження у адміністративній справі закрито у звязку із закінченням строків накладання адміністративного стягнення. Відповідно до звіту №12 від 07.07.2014 року, заподіяний пошкодженням транспортного засобу збиток становить 160 272 грн. 60 коп., який просило стягнути з відповідача.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07 квітня 2017 року позовні вимоги ТОВ «Торговий дім «Євро» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Торговий дім «Євро» 80136 грн. 30 коп. на відшкодування завданої шкоди то 801 грн. 56 коп. судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на те, що судом першої інстанції не було перевірено всіх фактів, які мають значення по справі, не визначено ступінь вини заподіювачів шкоди в процентному відношенні, просить змінити рішення суду, визначивши вину водія УРАЛ, державний номерний знак НОМЕР_1, у відсотковому співвідношенні 30%, та вину водія автомобіля ФАВ, державний номерний знак НОМЕР_2, 70%, та доповнити прийняте рішення вказавши, після сплати вказаних сум повернути відповідачу вузли та агрегати, які були замінені позивачем під час проведення ремонту; зменшити суму виплат за шкоду заподіяну автомобілю ФАВ, державний номерний знак НОМЕР_2, з урахуванням вини кожного з водіїв у відсотковому співвідношенні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 та 5 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки встановлено ст.1188 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 20.06.2014 року близько 17 год. 20 хв. на під'їзді до Омелянівського ДЛГ ОСОБА_1, керуючи автомобілем УРАЛ, державний номерний знак НОМЕР_1, не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням, здійснив зіткнення з автомобілем ФАВ, державний номерний знак НОМЕР_2, що належить ТОВ «Торговий дім «Євро». Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

Відповідно до положень ч. 1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

В пункті 8 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз'яснено, що спір про відшкодування шкоди, завданої самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного); у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування.

Частиною 4 ст. 61 ЦПК України передбачено, що вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07 червня 2016 року ОСОБА_1 звільнено від відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження по справі закрито. Постанова набрала законної сили 21.06.2016 року.

Вказаною постановою суду встановлено, що згідно висновку експерта №94/16-25 від 11.05.2016 року з технічної точки зору однією з причин виникнення дорожньо-транпортної пригоди є невідповідність дій водіїв автомобілів ФАВ та УРАЛ ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вимогам пункту 13.3 Правил дорожнього руху України. Вказаним висновоком встановлена вина двох водіїв, в тому числі і ОСОБА_1 Вина ОСОБА_1 також доводиться протоколом про вчинення адміністративного правопорушення, схемою місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно ч.2 ст.22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодження речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до звіту №12 від 07.07.2014 року складеного ПП ОСОБА_3, матеріальний збиток, завданий власнику колісного транспортного засобу ФАВ, державний номерний знак НОМЕР_2, в результаті його пошкодження при ДТП, на дату оцінки складає 160272 грн. 60 коп

Матеріали справи не містять інших розрахунків на підтвердження вартості матеріальної шкоди. Відповідачем не спростований вказаний звіт, будь-яких клопотань на спростування висновку останнім не заявлено.

Тому, відповідно до вимог ст.212, 213 ЦПК України суд першої інстанції ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів.

Враховуючи наведені вимоги закону та обставини справи, суд першої інстанції обгрутовано визнав наявність вини обох водіїв у скоєнні ДТП та визначив вину ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вчиненні ДТП як 50 % на 50 %.

За таких обставин суд першої інстанції всебічно та повно дослідив обставини справи та дійшов вірного висновку про задоволення позову частково.

Докази та обставини, на які посилається заявник у апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанцій і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення є закониим та обгрунтовани, відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді