АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/5300/17 Головуючий 1 інст. - Григор'єв Б.П.
Справа № 641/2390/17-ц Доповідач - Кругова С.С.
Категорія: відшкодування шкоди
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2017 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Пилипчук Н.П.,

Піддубного Р.М..,

секретаря Прологаєвої А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та прокуратури Харківської області на рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 28 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Прокуратури Харківської області, Державної казначейської служби України, треті особи: Голова Вищої ради правосуддя ОСОБА_3, Народний депутат України ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

У квітні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточненої позовної заяви , просив:

- стягнути з Державного бюджету України на його користь 512 000,00 грн як компенсацію за моральну шкоду, завдану йому внаслідок злочинної бездіяльності посадових осіб прокуратури Харківської області при проведенні перевірки в рамках кримінального провадження № 0000010 за період з 26.12.2012 року по 12.04.2017 року;

- зобов'язати Державну казначейську службу України перерахувати 512 000,00 грн. як компенсацію за моральну шкоду завдану ОСОБА_2 внаслідок злочинної бездіяльності посадових осіб прокуратури Харківської області при проведенні перевірки в рамках кримінального провадження № 0000010 за період з 26.12.2012 року по 12.04.2017 року на рахунок громади Ікони Ієрусалимської Божої Матері для використання їх в будівництві храму на честь Ікони Різдва Пресвятої Богородиці та Святителя Миколая, який будується за адресою: м. Харків, вул. С.Грицевця, 40, надати йому на руки оригінал платіжної квитанції, яка буде свідчити про виконання даної позовної вимоги.

Рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 28 липня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 7000 грн. 00 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати вказане рішення в частині незадоволених позовних вимог, ухвалити нове, яким задовольнити його позов у повному обсязі.

В обґрунтування скарги посилається на неповне з'ясування судом обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Суд першої інстанції правильно застосовуючи норми закону щодо відшкодування моральної шкоди, спотворив обставини справи, а на ключові моменти взагалі не звернув уваги.

Вважає, що матеріали справи містять достатньо доказів на підтвердження спричинення йому прокуратурою Харківської області моральної шкоди у заявленому розмірі.

Підкреслює, що суд першої інстанції не звернув увагу на такі моменти, як неодноразове винесення постанов про закриття кримінального провадження, які були скасовані судами. Всупереч ст. 60 Конституції України працівники прокуратури Харківської області не направили кримінальне провадження за підслідністю згідно ч. 5 ст. 216 КПК України.

В апеляційній скарзі Прокуратура Харківської області просить скасувати вказане рішення в частині задоволених позовних вимог, ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В іншій частині оскаржуване рішення залишити без змін.

В обґрунтування скарги посилається на те, що рішення суду в оскаржуваній частині є таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Суд не врахував, що органи прокуратури та їх посадові особи не відносяться до суб'єктів відповідальності за застосованими ним нормами, оскільки органи прокуратури не є органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Нормативною основою для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю саме органу дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду є ст.1176 ЦК України та Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», а не ст.ст.1173,1174 ЦК України.

Сам факт скасування постанов слідчого не може свідчити про протиправність дій органів прокуратури, наявність моральної шкоди та причинного зв'язку між ними.

Вказує, що суд першої інстанції безпідставно, без посилання на належні та допустимі докази, вказує на підтвердження факту спричинення ОСОБА_2 моральної шкоди та без зазначення належних розрахунків, визначив компенсацію моральної шкоди у розмірі 7 000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційних скарг та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що спричинення моральної шкоди позивачем доведено, проте виходячи із принципу розумності і виваженості, з огляду на конкретні обставини справи, розмір відшкодування моральної шкоди становить 7 000 грн.

З таким висновком суду, колегія суддів погоджується, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.03.2012 року постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова задоволена скарга ОСОБА_2, постанова прокуратури Комінтернівського району м. Харкова від 19.01.2012 року про відмову в порушенні кримінальної справи в відношенні посадових осіб ХНУВС на підставі ст. 6 п. 2 КПК України в зв'язку з відсутністю в їх діях складу злочинів передбачених ст. ст. 172, 175, 364, 365, 366, 382 КК України скасована. Матеріали надіслані для додаткової перевірки.

23.11.2012 року постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова постанова прокуратури Комінтернівського району м. Харкова від 08.06.2012 року про відмову в порушенні кримінальної справи відносно посадових осіб ХНУВС на підставі ст. 6 п. 2 КПК України в зв*язку з відсутністю в їх діях складу злочинів передбачених ст. ст. 172, 175, 364, 365, 366, 382 КК України скасована. Матеріали надіслані для додаткової перевірки.

14.12.2012 року постановою Печерського районного суду м. Києва постанова старшого прокурора першого наглядового відділу управління нагляду за розслідуваннями кримінальних справ слідчими органів прокуратури Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 від 15.11.2012 року про відмову в порушенні кримінальної справи за заявою ОСОБА_2 від 19.03.2011 року скасована. Матеріали повернуті до Генеральної прокуратури України для додаткової перевірки.

16.09.2015 року ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова скасована постанова слідчого з ОВС першого слідчого відділу СУ прокуратури Харківської області Панова О.О. від 27.08.2015 року про закриття кримінального провадження № 000010 від 26.12.2012 року. Матеріали кримінального провадження повернуті прокурору для відновлення досудового розслідування.

04.12.2015 року ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова скасована постанова слідчого з ОВС першого слідчого відділу СУ прокуратури Харківської області ОСОБА_8 від 30.09.2015 року про закриття кримінального провадження № 000049 від 10.07.2015 року скасована. Матеріали кримінального провадження повернуті слідчому для проведення досудового розслідування.

11.07.2016 року ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова постанова слідчого прокуратури Харківської області ОСОБА_9 від 28.04.2016 року про закриття кримінального провадження № 0000495 скасована.

04.07.2016 року ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області, ухвала слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27.05.2016 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_2 на постанову слідчого з ОВС першого слідчого відділу Слідчого уравління прокуратури Харківської області Панова О.О. від 28.03.2016 року про закриття кримінального провадження № 000010 скасована. Постановлена нова ухвала. Скарга ОСОБА_2 на постанову постанову слідчого з ОВС першого слідчого відділу Слідчого уравління прокуратури Харківської області Панова О.О. від 28.03.2016 року про закриття кримінального провадження № 000010 задоволена, постанова слідчого скасована, а матеріали направлені прокурору Харківської області для організації досудового розслідування.

21.03.2017 року ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова зобов'язано уповноважених осіб прокуратури Харківської області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_2 від 21.10.2016 року про що повідомити заявника.

Усі ухвали суду набрали законної сили.

Згідно ч. 6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно - розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури відшкодовується на загальних підставах.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній особі чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, тобто заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. При відшкодуванні моральної шкоди необхідно з'ясовувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних страждань, а також в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керується.

Під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за ст.ст. 1166, 1167 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв'язок між протиправною дією та негативним наслідками.

У п. 5 вказаної постанови Пленуму Верховний Суд України зазначив, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України.

Так, спричинення моральної шкоди ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що він протягом тривалого часу переносив глибокі моральні страждання, був позбавлений відчуття безпеки, правової стабільності, його психічне благополуччя було порушено. З вини відповідача він був змушений витрачати свій особистий час і звертатися за захистом своїх прав, гарантованих йому Конституцією України, що призвело до погіршення і позбавлення можливості реалізації своїх звичок і бажань, неможливості продовжувати активне особисте і суспільне життя, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Надаючи оцінку цим поясненням позивача, судова колегія вважає доведеною наявність моральної шкоди спричиненої позивачу у вигляді душевних страждань, які він зазнав, що за правилами ст. 23 ЦК України підлягає відшкодуванню.

При цьому, судова колегія вважає, що заявлений розмір відшкодування моральної шкоди не обґрунтований позивачем у повній мірі та погоджується з висновками суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_2 7 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Погоджуючись з визначеним судом розміром моральної шкоди, та відхиляючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, судова колегія наголошує, що моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю.

Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є і не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний характер.

При вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов'язковому з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Як правильно зазначив суд першої інстанції зі змісту мотивувальних та резолютивних частин вищезазначених ухвал вбачається, що постанови відповідача скасовувались з підстав проведення неповної перевірки за заявами позивача, попередні вказівки суду не повністю виконувались, або не виконувались взагалі, що свідчить про бездіяльність органів прокуратури Харківської області.

Отже, оскаржуване рішення ухвалено судом з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України є підставою для залишення його без змін і відхилення апеляційних скарг, доводи яких висновків суду не спростовують.

Так, прокуратура Харківської області зазначає, що суд вирішив справу на підставі ст.ст.1173,1174 ЦК України, що не відповідає дійсності. Зі змісту рішення вбачається, що суд згадував ці норми матеріального права , але рішення обгрунтоване ч.6 ст.1176 ЦК України щодо відповідальності органу прокуратури на загальних підставах згідно ст.23,1167 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та прокуратури Харківської області - відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 28 липня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий С.С. Кругова

Судді Н.П. Пилипчук

Р.М. Піддубний