РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

04.07.2017 року м.Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої судді Мартинишин М.О.

при секретарі Потюк В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за ОСОБА_1

до ОСОБА_2,

третя особа: орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради

про збільшення стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и в:

позивачка звернулася в суд з позовом про збільшення розміру аліментів та позбавлення батьківських прав. Свої вимоги мотивує тим, що до рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 13.03.2015 року з ОСОБА_2 призначено стягувати на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 700 гривень щомісячно, починаючи з 16 жовтня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття та до зміни матеріального становища сторін. Відповідач не регулярно сплачує присуджені аліменти, а також на даний час присуджена сума є недостатньою для утримання дитини, та не відповідає встановленому законодавством розміру, а тому вважає, що є всі підстави для збільшення розміру аліментів. Крім цього, відповідач не буре участі у вихованні дитини, не провідує, не цікавиться її здоров'ям, успіхами у навчанні, розвитком, морально та матеріально не підтримує, таким чином ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, а тому вважає, що є всі підстави для позбавлення його батьківських прав відносно дитини ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1. Просить позов задоволити.

У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні викладених у позові. Просить позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, заперечень на позов не подав, а тому згідно ч.4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд вирішує справу у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів в порядку заочного провадження, проти чого не заперечила позивачка та представник третьої особи.

Представник третьої особи в судовому засідання позов підтримав повністю, та пояснив, що відповідач не бере участі у вихованні дитини ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1, не провідує її, не надає матеріальної допомоги, не цікавиться станом здоров'ям та навчанням дитини. Виходячи з інтересів дитини вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача відносно дитини ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1. Крім цього, вважає, що позов в частині збільшення розміру аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 є підставний, оскільки на даний час присуджена сума є недостатньою для утримання дитини, та не відповідає встановленому законодавством розміру. Просить позов задоволити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу

За вимогами ст. ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що шлюб між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 07.11.2014 року рішенням Личаківського районного суду м.Львова розірваний. Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3 -ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно довідки з місця проживання про склад сім'ї і прописку №73/69 від 08.06.2017 року виданої ЖБК-73, що дитина ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з матір'ю за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 23.06.2017 року №35-5924 відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно доньки ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1

Із інформації про виконання батьківських обов'язків учениці 4-Г класу ССЗШ №46 ім. В. Чорновола м.Львова ОСОБА_3 від 11.05.2017 року вбачається., що батько дитини до шкоди не навідується, бачили його лише один раз на святі 1 вересня у 1 першому класі.

Як вбачається із розрахунку заборгованості по аліментах виданої старшим державним виконавцем Личаківського відділу державної виконавчої служби м.Львів ОСОБА_4, що станом на 01.05.2017 року заборгованість по сплаті аліментів відповідача становить 19550,00 гривень.

Із заяв ОСОБА_5 від 10.05. 2017 року та від 07.06.2017р.; ОСОБА_6 від 11,05.2017 року та від 09.06.2017р., що містяться у матеріалах справи, що відповідач не приймає участі у вихованні своєї доньки, не цікавитись її життям, станом здоров'ям, навчанням та матеріально її не підтримує.

Разом з тим, суд приймає до уваги, що між відповідачем та дитиною на час вирішення спору відсутній емоційно-психологічний контакт який повинен бути між батьком та дитини.

Крім цього, суд вважає, що відповідач свідомо самоусунувся від виховання батьківських обов'язків, не бажає виховувати та утримувати свою дитину, не вживав жодних заходів для виконання таких у будь-який спосіб та не бажає їх виконувати, що є підставою для позбавлення його батьківських прав.

Положеннями ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частина 8 ст.7 СК України також передбачає, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Як зазначено в Декларації ООН прав дитини(1959р.), «дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості».

Відповідно до ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Згідно ч.2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини.

У відповідності до ч.2 ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ч.ч. 2, 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

У відповідності з ч.2.ст.157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні.

Згідно ст.164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, що і було доказано позивачем та її представником, та допитаними свідками в судовому засіданні, що відповідач не займається вихованням і утриманням дитини.

Як роз'яснив у п. 15 Постанови "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року Пленум Верховного Суду України позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного і об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" ухиленням батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляють інтересу до її внутрішнього стану; не створюють умов для отримання нею освіти.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Згідно із ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Поведінка відповідача засвідчує, що він не проявляє до ОСОБА_3 -ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківської турботи, хоча має таку можливість, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, вихованням та навчанням дитини не займається та матеріально не підтримує, а тому суд вважає, що відповідач повинен бути позбавлена батьківських прав відносно своєї дитини.

Така поведінка відповідача є достатньою підставою для застосування такої крайньої міри до нього, як позбавлення батьківських прав, а тому слід позов позивачки в частин позбавлення батьківських прав відповідача задовольнити.

Згідно рішення Личаківського районного суду м. Львова від 13.03.2015 року з ОСОБА_2 призначено стягувати на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 700 гривень щомісячно, починаючи з 16 жовтня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття та до зміни матеріального становища сторін.

Згідно ст. 61 ч.3 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській, адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч.3 ст.80 СК України розмір аліментів, визнаний судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану.

Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язані забезпечувати належне утримання та виховання дітей.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути збільшено або зменшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального стану або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд в першу чергу враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини.

Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Згідно ч.1 ст.273 СК України, передбачено якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів.

На підставі ст. 183 СК України частка заробітку, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

З урахуванням матеріального становища дитини, дохід якої складається із суми сплачених аліментів станом на даний час в розмірі 700 грн. в місяць та враховуючи, що прожитковий мінімум на дитину віком від 06 років до 18 років з 01.05.2017 року становить 1777,00 грн., суд рахує, що дитина потребує більше коштів на своє утримання.

Із розрахунку заборгованості по аліментах виданої старшим державним виконавцем Личаківського відділу державної виконавчої служби м.Львів ОСОБА_4 підтверджується, що існуючий борг відповідача по сплаті аліментів також впливає на матеріальне становище як дитини так і позивачки.

Крім цього, відповідач доказів перебування на його утриманні інших дітей, непрацездатних осіб та інші обставини, що мають істотне значення для справи не надав суду. Окрім цього, не надав доказів, що між сторонами як батьками є узгодженість способу матеріального утримання у більшому розмірі дитини ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 у позасудовому порядку.

Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини у їх сукупності суд вважає, позов про збільшення стягнення розміру аліментів підлягає до задоволення, а тому із відповідача слід стягувати аліменти на користь позивача на утримання дитини ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1200 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення позивачки до суду з 20.06.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

На підставі ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 грн..

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 30, 57-61, 88, 169, 209, 212-215, 218, 224-225, 367 ЦПК України, ст.ст. 80, 150,166, 164-167, 181-183, 191, 192, 237 СК України, суд,-

в и р і ш и в :

позов задовольнити.

Збільшити розмір аліментів та стягувати з ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1200 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення позивачки до суду з 20.06.2017 року і до досягнення дитиною повноліття

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно дитини ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп. в дохід держави.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня його отримання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Мартинишин М.О.