Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: Попович О.В., Коротуна В.М., Мазур Л.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юніної Аліни Анатоліївни, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», про скасування нотаріальної дії, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 на рішення Святошинського районного суду

м. Києва від 29 вересня 2016 року, ухвалу апеляційного суду м. Києва від

14 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила скасувати нотаріальну дію приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юніної А.А. щодо засвідчення заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (далі - ТОВ «Кей-Колект») від 01 лютого 2016 року, зареєстрованої в реєстрі за № 1301, до ОСОБА_4 про усунення порушення кредитних договорів та оплати грошових коштів (при цьому у випадку невиконання даної вимоги ТОВ «Кей-Колект» вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на предмет іпотеки (ст. 37 Закону України «Про іпотеку») або продажу від свого імені предмету іпотеки (ст. 38 Закону України «Про іпотеку»).

На обґрунтування заявлених позовних вимог зазначала, що нотаріусом при посвідченні вказаної заяви не було перевірено наявність договору про задоволення вимог іпотекодержателя (або відповідного застереження в договорі іпотеки). Крім того, в самій нотаріально засвідченій заяві зазначено дві адреси ТОВ «Кей-Колект», а саме: вул. Межигірська, буд. 22 та

вул. Межигірська, буд. 228, що свідчить про не перевірку нотаріусом в повному обсязі також реквізитів та фактичних даних ТОВ «Кей-Колект», чим, на її думку, допущено істотні порушення чинного законодавства України.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 29 вересня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від

14 грудня 2016 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 332 ЦПК Українисуд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до положень ст. 335 ЦПК Українипід час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що передавши вказану заяву ОСОБА_4, приватний нотаріус діяла відповідно до вимог Закону України «Про нотаріат»та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Даний висновок судів першої та апеляційної інстанцій є законним та обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, наданим сторонами доказам та вимогам закону.

Судами встановлено, що 01 лютого 2016 року приватним нотаріусом Київського міського округу Юніною А.А. на підставі отриманої від ТОВ «Кей Колект» заяви на адресу ОСОБА_4 була передана заява про усунення протягом 30 днів порушень кредитних договорів та оплати на користь ТОВ «Кей Колект» заборгованості по кредиту і відсотках за користування кредитом, повідомлено про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання даної вимоги.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, зокрема, передають заяви фізичних та юридичних осіб іншим фізичним та юридичним особам.

Згідно з п. 2 глави 20 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріус передає заяви фізичних та юридичних осіб іншим фізичним та юридичним особам, якщо вони не суперечать закону і не містять відомостей, що порочать честь гідність людини.

Звертаючись до суду із даним позовом ОСОБА_4 зазначала, що відповідачем порушено порядок вчинення зазначеної нотаріальної дії, оскільки не було перевірено наявність договору про задоволення вимог іпотекодержателя (або відповідного застереження в договорі іпотеки), а також реквізитів ТОВ «Кей-Колект».

Водночас, враховуючи, що 01 лютого 2016 року приватний нотаріус Київського міського округу Юніна А.А. вчинила нотаріальну дію щодо передачі ОСОБА_4 заяви ТОВ «Кей-Колект», правильним є висновок судів попередніх інстанцій про відсутність у нотаріуса правових підстав для перевірки наявності договору про задоволення вимог іпотекодержателя (або відповідного застереження в договорі іпотеки). При цьому враховуючи, що вказана заява не містить відомостей, що порочать честь гідність людини, правильним є висновок судів першої та апеляційної інстанцій про відмову в задоволенні позову.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, зводяться о переоцінки доказів та незгоди з висновками судів щодо їх оцінки.

Суди першої та апеляційної інстанцій вірно визначилися із характером спірних правовідносин, правильно застосували норму права, яка підлягає застосуванню, законно та обґрунтовано дійшли висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень, не дають підстав для висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 29 вересня

2016 року, ухвалу апеляційного суду м. Києва від 14 грудня 2016 року, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.В. Попович

В.М.Коротун

Л.М. Мазур