Номер провадження: 22-ц/785/4855/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Кравця Ю.І.

при секретарі Ліснік Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 лютого 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Одеської міської ради про зобовязання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Одеської міської ради про зобовязання вчинити певні дії, посилаючись на те, що відповідно до рішення Виконавчого комітету Одеського міської ради №1171 від 25.12.2009 р., ДП «ОМТП» передало в комунальну власність територіальній громаді м. Одесі гуртожиток №5 (вул. Контр-адмірала Луніна 6) і гуртожиток №6 (вул. Контр-адмірала Луніна 9). Після передачі гуртожитків у власність територіальній громаді в них звільнилися кімнати, які захопили невідомі особи. В гуртожитку №5 в кімнатах №№ 1,25 і в гуртожитку №6 в кімнатах №№15,36 заселилися особи, які не є працівниками ДП «ОМТП» і не є членами територіальної громади м. Одеси, заселення відбувалося без участі виконавчого комітету Одеського міської ради і депутатської комісії. 17 серпня 2016 року він звернувся до Одеської міської ради з пропозицією прийняти рішення про розподіл та надання незаконно захоплених кімнат в гуртожитку №5 та №6, проте вказана заява залишилась без розгляду.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_2, просив суд встановити наявність компетенції (повноважень) виконавчого комітету ОМР на прийняття рішень про розподілення та надання кімнат у гуртожитках, переданих територіальний громаді м. Одеси ДП «ОМТП», зобовязати виконавчий комітет ОМР прийняти рішення про розподілення та надання кімнат №№1, 25 в гуртожитку №5 (вул. Контр-адмірала Луніна, 6) та кімнат №№15, 36 в гуртожитку №6 (вул. Контр-адмірала Луніна, 9).

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01 лютого 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до Виконавчого комітенту Одеської міської ради про зобовязання вчинити певні дії відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, а також, що судом порушені норми матеріального та процесуального права.

В судове засідання представник Виконавчого комітету Одеської міської радине зявився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, про що свідчить судова повістка (а.с. 63).

Згідно із ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.

Зі змістом ст.. 11 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд.

У відповідності до ст. 305 ч. 2 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно п. 3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 ЦПК України, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив матеріали справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 звертався до Голови Одеської міської ради з заявою, відповідно до якої просив прийняти рішення про надання кімнат №№1,25 у гуртожитку №5 та №№15,36 у гуртожитку №6 та заселення вказаних кімнат працівниками ДП «ОМТП», що потребують поліпшення житлових умов, також просив зобовязати виконавчий комітет Одеської міської ради прийняти рішення про розподіл та надання кімнати №1, №25 в гуртожитку №5 (вул. Контр. Адм. Луніна, 6) та кімнат №15,Ю №36 в гуртожитку №9 (вул. Контр. Адм. Луніна, 9).

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2 про зобовязання вчинити певні дії, суд першої інстанції виходив з наступного.

Згідно ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до ст. 16 ЖК України до компетенції виконавчих комітетів селищних, сільських Рад народних депутатів у галузі використання і забезпечення схоронності житлового фонду належить, зокрема, право здійснювати облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, а також контроль за станом цього обліку на підприємствах, в установах, організаціях, затверджують рішення про взяття громадян за місцем роботи на облік потребуючих поліпшення житлових умов; прийняття рішення про надання жилих приміщень у будинках житлового фонду Ради, затверджують спільні рішення адміністрації і профспілкового комітету підприємства, установи, організації про надання жилих приміщень у будинках відомчого жилого фонду; видають ордери на жилі приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду.

Згідно ст. 31 ЖК України громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР і Української РСР), як правило, у вигляді окремої квартири на сім'ю.

Згідно зі ст. 34 ЖК України, п.13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни: - які забезпечені жилою площею нижче за рівень, який визначається в порядку, встановленому виконавчими комітетами міських рад; - які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам; - які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв'язку з чим не можуть проживати в комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сім'ї; - які проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого будинку в будинках житлово-будівельних кооперативів; - які проживають не менше 5 років за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності; - які проживають у гуртожитках; - які проживають в одній кімнаті по дві і більше сім'ї, незалежно від родинних відносин, або особи різної статті старші за 9 років, крім подружжя (в тому числі якщо займане ними жиле приміщення складається більш як з однієї кімнати).

Відповідно до ст. 36 ЖК України облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, здійснюється, як правило, за місцем проживання у виконавчому комітеті районного, міської, районної в місті, селищної, сільської Рад народних депутатів.

Відповідно до п.22 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР потребуючими поліпшення житлових умов, громадяни вважаються взятими на квартирний облік за місцем роботи - з дня винесення спільного рішення адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації і відповідного профспілкового комітету, затвердженого виконавчим комітетом місцевої Ради.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Крім того, ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Обравши спосіб захисту, позивач у силу ст. 10 ЦПК України зобов'язаний довести правову та фактичну його підставу. Суд за власною ініціативою не може міняти предмет і підстави позову.

Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 57 ЦПК України).

Пунктом 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві. При цьому неправильно обраний спосіб захисту права власності чи іншого речового права не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви чи залишення її без руху, а в певних випадках за таких обставин може бути відмовлено в позові.

Висновки суду щодо предмету позову та способу захисту своїх прав, обраний позивачем, не відповідає встановленим законом або договором способам захисту прав, а відтак підстав для задоволення позову в обраний позивачем спосіб не має, вірні та відповідають, як дійсним обставинам справи так і вимогам Закону.

Щодо позовної вимоги про зобовязання виконавчий комітет Одеської міської ради прийняти рішення про розподіл та надання кімнати №1, №25 в гуртожитку №5 (вул. Контр. Адм. Луніна, 6) та кімнат №15,Ю №36 в гуртожитку №9 (вул. Контр. Адм. Луніна, 9), суд прийшов до обґрунтованого висновку, про те, що суд не може підміняти державний орган, приймаючи замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питання, які належать до компетенції такого суб'єкту владних повноважень.

З вказаними висновками суду першої інстанції, погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що ним до суду були надані докази того, що власником гуртожитків є Одеська міська рада, а тому розподіляти житло в цих гуртожитках має повноваження виконавчий комітет Одеської міської ради, однак суд не прийняв до уваги надані докази та встановлені обставини та зробив неправильний висновок про те, що відсутні підстави для задоволення позову, не приймаються судом до уваги, оскільки доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, однак надані докази не є належними та для вирішення справи значення не мають.

Також не приймаються судом до уваги доводи апелянта стосовно того, що висновки суду щодо предмету позову та способу захисту своїх прав, який був обраний позивачем, не відповідає встановленим законом або договором способам захисту прав, а відтак підстав для задоволення позову не має є невірними, так як він використав всі можливі способи захисту своїх прав, не приймаються судом до уваги, оскільки об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Також доводи апеляційної скарги стосовно того, що суд помилково встановив, що в позовній заяві зазначені вимоги про втручання суду у діяльність субєкта владних повноважень, про визнання законним або незаконним яких-небудь рішень замість субєкта владних повноважень, тобто зробив неправильний висновок про те, що він просить суд втручатися в процес прийняття рішення або прийняти рішення замість субєкта владних повноважень, не приймаються судом до уваги, оскільки обраний позивачем предмет позову та спосіб захисту своїх прав, не відповідає встановленим законом або договором способам захисту прав, а тому вимоги, викладені в позовній заяві, а також в апеляційній скарзі в обраний позивачем спосіб задоволенню не підлягають, так як позивач звертаючись до суду просив встановити наявність компетенції (повноважень) виконавчого комітету Одеської міської ради на прийняття рішень про розподіл та накладання кімнат у гуртожитку переданих територіальний громаді м. Одеси ДП «ОМТП» та зобовязати виконавчий комітет Одеської міської ради прийняти рішення про розподіл та надання кімнат, однак суд не може підміняти державний орган, приймаючи замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питання, які належать до компетенції такого суб'єкту владних повноважень.

Інші доводи апеляційної скарги також не приймаються до уваги, оскільки вони також спростовуються матеріалами справи, а письмових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до суду надано не було.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення рішення суду, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційної скарги доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги на увагу не заслуговують, та задоволенню не підлягають, підстав для ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в звязку з чим апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ ОСОБА_3