Справа № 308/6295/17
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

06.07.2017 місто Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Світлик О.М., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до ПАТ «Закарпаттяобленерго» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 08.08.2016 року по 07.06.2016 року.

Нормами статті 119 ЦПК України регламентовано вимоги до форми і змісту позовної заяви.

Крім того, у пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 р. № 2 розяснено, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам ст. 119 ЦПК. У звязку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Водночас, позовна заява подана з порушенням вимог п. 5, 6 ч. 2, ч. 5 ст. 119 ЦПК України, а саме: у позовній заяві відсутній виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та не зазначено доказів, що підтверджують кожну обставину, до позовної заяви не долучено доказу сплати судового збору.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а за приписами п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

Однак, всупереч вимог п. 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява не містить викладу обставин щодо зазначення дати звільнення позивача, а є лише посилання на номер та дату наказу про його звільнення, також при зазначенні обставин щодо розрахунку середньоденної заробітної плати не зазначено кількість пропрацбованих робочих днів у лютому, березні 2016 року, періоду тимчасової непрацездатності позивача, яке охоплює 2 календарних місяці, що передували незаконному звільненню та не зазначено докази на підтвердження вказаних обставин, зазначення чого впливає на розрахунок середньоденного заробітку та, відповідно, суми позову, оскільки період, упродовж якого працівник відповідно до чинного законодавства або з інших поважних причин не працював і за ним не зберігся заробіток або зберігся частково, виключається з розрахункового періоду. Також, як встановлено з Єдиного державного реєстру судових рішень у провадженні судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Шепетко І.О. перебуває справа № 308/4756/16-ц за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» про визнання незаконним наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, судовий розгляд якої не завершено. Відтак, враховуючи, що позивач оспорює законність звільнення з роботи, у даній позовній заяві не обгрунтовано підстави звернення з вимогами про стягнення середнього заробітку.

Крім того, відповідно до вимог ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору. Разом з тим, позовна заява подана з порушенням вимог ч. 5 ст. 119 ЦПК України, а саме: до позовної заяви не додано документ, що підтверджує сплату судового збору.

За приписами ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду фізичною особою або фізичною особою-підприємцем позовної заяви майнового характеру встановлюється в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

У розумінні ст. 2 Закону України «Про оплату праці» і ст. 117 КЗпП України середній заробіток за своє суттю не є заробітною платою, при цьому, не відноситься і до неустойки та не є санкцією за невиконання грошового зобовязання,а є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку (постанова Верховного Суду України від 07.11.2012 року у справі №6-135цс12).

Відтак, судовий збір повинен бути сплачений, виходячи з визначеного позивачем розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку, що є вимогою майнового характеру, за розгляд якої судом позивач не звільняється від сплати судового збору. Пільги, визначені ст. 5 Закону України «Про судовий збір» на момент звернення з даним позовом, не стосуються вимоги про стягнення середнього заробітку, оскільки п. 1 ч. 1 ст. 5 цього закону регламентує звільнення позивачів від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях виключно у справах про стягнення саме заробітної плати та поновлення на роботі.

Враховуючи наведене, вважаю, що до даної позовної заяви слід застосувати правила ч. 1 ст. 121 ЦПК України та залишити її без руху, надавши позивачеві строк для усунення зазначених недоліків позовної заяви.

Керуючись ч. 1 ст. 121 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність усунення недоліків позовної заяви, зазначених у мотивувальній частині ухвали, протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

У випадку, якщо недоліки не будуть усунені в зазначений строк, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

Копію ухвали надіслати позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_2