Справа № 333/2881/17
Провадження № 2/333/1655/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2017 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Герасименко С.Г.,

при секретарі Уляницькій Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства охорони здоровя України, третя особа: Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що вона з 26.05.1986 року по 16.06.1986 року була командирована в санепідемстанцію Поліського району, де приймала участь в проведенні робіт по ліквідації наслідків аварії в 30-кілометровій зоні небезпеки, в зоні підвищеної радіоактивності. Під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС вона отримала високу дозу радіоактивного опромінення, що стало наслідком ушкодження її здоровя та отримання чисельних захворювань: саркоми матки І ст. ІІ гр., раку правого яєчника І-а ст. ІІ-а гр., хронічного холециститу з гіпоматорною дискинезією желчного міхура, хронічного панкреатиту, НЦД по змішаному типу, гіпербілірубіномію, діоциркуляторну енцефалопатію ІІ ст., вертеброгенну цервикаргію, лімбальгію. Вказані хвороби повязані з виконанням робіт по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС та були приводом для неодноразових звернень до лікарні для проходження стаціонарного лікування, перебування на якому призводило до нетривалого покращення. Позивача щоденно турбують головні болі, часто виникає запаморочення, підвищення артеріального тиску, тяжкість в правому підреберї, болі в серці не повязані з фізичними навантаженнями, тахікардія, відчуття приливу, жару в тілі, болі в епігарстії натощак і після їжі, онімія, болі в ПОП, поганий сон, нестійкий настрій, виражена слабкість, пониження зору. В 2012 році їй безстроково було встановлено інвалідність ІІІ групи інвалідності зі стійкою 50% втратою працездатності. Вважає, що у зв'язку з отриманими захворюваннями, які пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, йому завдана моральна шкода, яку він оцінює в розмірі 240 000,00 грн., яку просить зазначену суду з Міністерства охорони здоровя України.

В судове засідання позивач не зявилась, але надав заяву про розгляд справи за його відсутності вказавши, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх з підстав вказаних в матеріалах справи.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про розгляд справи був повідомлений у встановленому законом порядку, подав до суду письмові заперечення проти позову.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про час, дату та місце слухання справи був повідомлений належним чином в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив.

Вивчивши матеріали справи, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 01.08.1985 року по 11.08.1987 року працювала в районній санітарно-епідеомілогічній станції.

У період з 26.05.1986 року по 16.06.1986 року вона на підставі наказу Міністерства охорони здоров'я Української ССР по Запорізькій області санепідемстанції від 26.05.1986 року № 265 була командирована в санепідемстанцію Полісського району, де приймала участь в проведенні робіт по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС і по роду своєї діяльності працювала в 30-кілометровій зоні небезпеки, в зоні підвищеної радіоактивності.

Згідно експертного висновку Дніпропетровської регіональної міжвідомчої комісії Головного управління охорони здоровя Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 12.12.2006 року № 10296 встановлено, що позивач має захворювання - саркому матки ст. І гр. ІІ, рак правого яєчника ст. Іа гр. ОСОБА_2, яке повязане з виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

В 2007 році ОСОБА_1 первинно встановлено інвалідність IІІ групи до 01.02.2010 року та встановлено втрату працездатності на 50%.

В січні 2010 року позивачу повторно встановлено інвалідність III групи до 01.02.2012 року та встановлено втрату працездатності на 50%.

В січні 2012 року ОСОБА_1 безстроково встановлено інвалідність III групи та встановлено втрату працездатності на 50%.

Вищевикладене підтверджено наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Суд констатує, що ОСОБА_1 дійсно є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, має захворювання повязані з виконанням робіт по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, та має право на соціальний захист, як особа постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Позивачка просить відшкодувати їй моральну шкоду, завдану ушкодженням здоровя, що повязано з Чорнобильською катастрофою.

Згідно ч. 1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, обов'язок надання яких покладається на сторони по справі.

Позивач не надала належних доказів того, що під час отримання ушкодження свого здоров'я через участь в проведенні робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 26.05.1986 року по 16.06.1986 року вона перебувала у трудових відносинах з Міністерством охорони здоровя України. Таким чином, Міністерство охорони здоровя України не може бути визнане особою, яка має нести відповідальність за спричинення моральної шкоди позивачу у даному випадку.

Порядок відшкодування моральної шкоди, визначений ст. 1167 ЦК України, передбачений для деліктної відповідальності та на спірні правовідносини не поширюється, оскільки питання відшкодування шкоди, заподіяної особам внаслідок участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, регулюються Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», цей закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв'язання пов'язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території.

Відповідно до п. 1 ст. 9 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків.

Згідно з ст. 13 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» держава взяла на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС та зобовязалась відшкодувати її за пошкодження здоровя або втрату працездатності громадянами та їх дітьми, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

На підставі статті 48 зазначеного Закону учасники ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС мають право на одержання одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоровю, та щорічну допомогу на оздоровлення у розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, всю відповідальність за шкоду, завдану громадянам внаслідок Чорнобильської катастрофи, взяла на себе держава шляхом визначення статусу постраждалих осіб та встановлення пільг, компенсацій і гарантій, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не встановлена відповідальність у вигляді відшкодування моральної шкоди, а шкода, завдана внаслідок Чорнобильської катастрофи компенсується у вигляді здійснення виплати одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоровю, та права на отримання щорічної компенсації на оздоровлення.

Таким чином, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 23, 1167 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства охорони здоровя України, третя особа: Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів після проголошення рішення суду апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Комунарського районного

суду м. Запоріжжя С.Г. Герасименко