13.07.2017 Єдиний унікальний № 371/685/17 Провадження № 2/371/441/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2017 року м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області в складі

головуючого судді Капшук Л.О.,

за участі позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

з секретарем Січкаренко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

У С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовною вимогою про розірвання шлюбу з відповідачем, посилаючись на ті обставини, що перебуває з ним у шлюбі з 03 вересня 2011 року. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Подружнє життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, втрату почуття любові та поваги один до одного. З травня 2017 року шлюбних стосунків не підтримують, проживають окремо. Шлюб існує формально, тому просила розірвати його.

У судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги, посилаючись на обставини, викладені у поданій до суду заяві. Суду пояснила, що відносини з відповідачем розладились через постійні сварки, оскільки відповідач не утримував сімю, застосовував до неї фізичне насильство. В даний час вона має іншого чоловіка.

Відповідач заявлені позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечив. Пояснив, що кохає дружину, бажає зберегти сімю і проживати з сином, проте позивач проти примирення категорично заперечує, його наміри залишаються безрезультатними.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити.

Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 03 вересня 2011 року, від шлюбу мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії 1-ОК № 217450, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції у Київській області, свідоцтвом про народження серії І-ОК № 230054, виданим 15 січня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції у Київській області.

Фактичні взаємовідносини подружжя є наступними.

Між подружжям фактично не існує сімейних відносин. З травня 2017 року сторони шлюбних стосунків не підтримують, мір до примирення не приймають, проживають окремо, позивач має іншого чоловіка. Сімейні відносини між подружжям припинились через різні погляди на життя, матеріальні проблеми сімї. Розлад в сімї не носить тимчасового характеру. Рішення позивача про небажання збереження шлюбу є категоричним.

Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, і не зможе створити нормальних умов для спільного сумісного життя подружжя. Заходи щодо примирення подружжя відповідно до статті 111 Сімейного кодексу України є непотрібними.

Зважаючи на викладене, відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку, що є достатня кількість підстав для розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем.

Відсутні підстави, які виключають можливість вирішення питання про розірвання шлюбу, встановлені статтею 110 Сімейного кодексу України.

Згідно зі статею 33 Конституції України кожна особа має право на вибір свого місця проживання. Сімейні відносини мають свою специфіку, оскільки малолітні та неповнолітні діти не можуть проживати самостійно, а батьки повинні брати участь у їх вихованні та утриманні.

За окремого проживання батьків місце проживання їх неповнолітніх дітей відповідно до ст. 160 Сімейного кодексу України визначається за згодою батьків. За відсутності такої згоди спір між батьками щодо місця проживання дітей може вирішуватися судом на вимогу одного з них.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» в заяві про розірвання шлюбу має бути зазначено серед інших обставин, чи є від шлюбу неповнолітні діти, при кому з батьків вони перебувають, пропозиції щодо участі подружжя в утриманні та вихованні дітей після розірвання шлюбу.

За відсутності спору між подружжям щодо місця проживання дитини після розірвання шлюбу суд вважає доцільним при ухваленні рішення про розірвання шлюбу зафіксувати спільне рішення батьків щодо місця проживання дитини.

Вимог про відновлення дошлюбного прізвища позивач не заявила.

Згідно з правилами частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

При подачі позову позивачем було сплачено 640 гривень судового збору.

Вказані витрати підтверджені документально та підлягають відшкодуванню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, ст.ст. 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57 - 60, 64, 179, 208, 209, 212 - 215, 218, 294, 296 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб, зареєстрований 03 вересня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції у Київській області між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Тітова)ОСОБА_4 за актовим записом № 74.

За згодою батьків визначити місце проживання їх дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матірю ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 640 гривень понесених судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Миронівський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя підпис ОСОБА_6

Згідно з оригіналом

Суддя Л.О. Капшук