Справа № 640/9459/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2017 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Сенаторова В.М.

при секретарі - Явнюк К.Р. .

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, про усунення перешкод у користуванні квартирою, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1В,, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернули до суду з позовною заявою, яку уточнили в судовому засіданні та просили усунути їм перешкоди у користуванні квартирою № 17 за адресою: м. Харкіз. Сумська, буд. № 112 шляхом визнання відповідача ОСОБА_4, таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням т а стягнути судові витрати.

В обгрунтування своїх вимог позивачі вказали, що їм на праві приватної власності належить квартира № 17 за адресою: м. Харків, вул. Сумська, буд. №112 відповідно до Свідоцтва про право власності на житло № 23-54-П2 від 24 лютого 1997 року, Свідоцтва про право на спадщину за законом НМО 686324 від 09 лютого 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_5 та зареєстрованого в реєстрі під № 1066 та Свідоцтва про право на спадщину за законом НМО 686323 від 09 лютого 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_5 та зареєстрованого в реєстрі під № 1064.

З 30 квітня 1998 року ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з відповідачем - ОСОБА_4 В подальшому сімейні відносини між подружжям не склалися і 28 квітня 2017 року Київським районним судом м. Харкова шлюб було розірвано,

Відповідач після розірвання шлюбу з жилого приміщення вибув за власною ініціативою, але залишився зареєстрованим в даній квартирі, добровільно знятися з реєстрації в квартирі не бажає, комунальні платежі не сплачує, участі в утриманні нерухомого майна не приймає, не є членом сім'ї власників та в квартирі не проживає.

Позивачі вважають, що відповідач порушує їх права як власників.

В судовому засіданні ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 підтримали уточнені позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, вказав, що він дійсно після розірвання шлюбу з позивачкою ОСОБА_1 з травня місяця 2017 року добровільно пішов зі спірної квартири, на даний час у нього не має місця для реєстрації, а тому і заперечує проти позову.

Суд, вислухав пояснення позивачів, відповідача, перевірив матеріали справи приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлені наступні юридично значимі факти та відповідні їм правовідношення.

ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві приватної власності належить квартира № 17 за адресою: м. . Харків, вул. Сумська, буд. №112 відповідно до Свідоцтва про право власності на житло № 23-54-П2 від 24 лютого 1997 року, Свідоцтва про право на спадщину за законом НМО 686324 від 09 лютого 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_5 та зареєстрованого в реєстрі під № 1066 та Свідоцтва про право на спадщину за законом НМО 686323 від 09 лютого 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_5 та зареєстрованого в реєстрі під № 1064. / а. с. 31, 32, 33 /

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 28 квітня 2017 року шлюб між позивачкою ОСОБА_1 та ОСОБА_4 розірвано. / а. с. 29 /

На підставі довідки відповідач ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 / а. с. 34, 35, /

На підставі даних паспортів сторони по справі зареєстровані за вищевказаною адресою / а.с.35, 38, 40 /

Відповідно до ч. І ст. 316 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю во: незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє. користується, розпоряджається своїм майно власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Частиною першою ст. 383 ЦК України та ст. 150 Житлового кодексу УРСР (надалі УРСР ) закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири) проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про пор: користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також ст. 405 ЦК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК УРСР до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені у частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з спільне господарство.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника (подружжя. їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Разом з тим, право на житло (користування ним. усунення перешкод у користуванні ) підлягає захисту у випадку порушення прав власника.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Статтею 386 ЦК України закріплено, що держава забезпечує рівний захист прав суб'єктів права власності. Власник, який мас підстави передбачати можливість порушення с права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобіг такому порушенню.

У силу ст. 391 ЦК України власник майна мас право вимагати усунення..перещкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Аналогічна правова позиція знайшла своє відображення у постанові Верховного суду України від 16 листопада 2016 року у справі .N1' 6--709.ЦСІ6.

Цивільне законодавство не передбачає збереження права користування житлом за громадянами, які хоча і правомірно вселилися у спірну квартиру власника, але на момент розгляду справи не є членом його сімї.

В даному в випадку вбачається, що власник може звертатися до суду з позовом саме про усунення перешкод у користуванні правом власності.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В силу ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Право на захист - це самостійне суб'єктивне право, яке з'являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорювання останнього.

Порушенням суб'єктивного права особи є створення будь-яких перепон у реалізації нею свого суб'єктивного права, що унеможливлюю ь одержання особою того, на що вона вправі розраховувати в разі належної поведінки зобов'язаної особи. Так само протиправним є покладення на особу додаткового обов'язку, який не випливає зі змісту конкретних правовідносин за участі цієї особи.

Отже, невідмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб'єктивних прав та обовязків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/ або виникнення додаткового обовязку, тобто порушення права позивачів вбачається саме у неможливості реалізації їх права власності.

З урахуванням наведеного відповідач опосередковано чинить перешкоду позивачам у здійсненні права власності на нерухоме майно та жодним чином не сприяє в її реалізації, а отже, відповідне право є порушеним.

Таким чином, га думку суду, відповідач, який втратив право користування квартирою, враховуючи відсутність на даний момент статусу «члена сім'ї» власників, не проживання добровільно останнього в даній квартирі, наявність реєстрації та не бажання добровільно знятися з реєстраційного обліку, порушує права власників квартири, перешкоджає позивачам в повній мірі використовувати право власності на належне їм майно, на користування та розпоряджання вказаною квартирою, примушує нести додаткові витрати на сплату комунальних послуг та на утримання квартири, а тому майнові права позивачів підлягають захисту шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Таким чином, уточнені вимоги позивачів підлягають задоволенню

Суд, стягує з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір 640 грн. 00 коп. за подання позовної заяви.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. З, 15, 16, 316, 317, 319, 321, 383 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 60, 61, 209 114, 118 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4,, Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Відділ реєстрації місця проживання у Київському районі м. Харкова Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради, про усунення перешкод у користуванні квартирою задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 у користуванні квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір 640 грн. 00 коп. за подання позовної заяви.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення через Київський районний суд м.Харкова.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя -