У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Закропивного О.В., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Полтавської міської ради, виконавчого комітету Полтавської міської ради, треті особи: Управління майном комунальної власності міста виконавчого комітету Полтавської міської ради, державне підприємство виробниче об'єднання «Знамя», прокуратура м. Полтави, Управління Державної казначейської служби України у м. Полтаві, комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація № 2», про відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 12 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 27 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що він є мешканцем квартири АДРЕСА_1. З жовтня 2013 року у зазначеному будинку відсутнє гаряче централізоване водопостачання у зв'язку з аварійним станом теплообмінної установки. Балансоутримувачем будинку та інженерних мереж є державне підприємство виробниче об'єднання «Знамя», яке не мало змоги замінити теплообмінну установку, оскільки знаходилося на стадії санації з 7 лютого 2002 року та має значні борги.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 9 липня 2014 року, що набрала законної сили, Полтавську міську раду зобов'язано усунути порушення вимог Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України«Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», Закону України «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності», ЦК України, причин і умов, що їм сприяють, шляхом прийняття у комунальну власність територіальної громади м. Полтави житлового будинку по АДРЕСА_1 балансовою вартістю 1 299 901 грн 74 коп. Судове рішення до цього часу не виконане.

Позивач вважав, що протиправна бездіяльність Полтавської міської ради, яка полягає у невиконанні судового рішення та неприйнятті у комунальну власність територіальної громади м. Полтави житлового будинку, завдала йому моральної шкоди, оскільки порушене його право на отримання комунальних послуг належної якості.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просив суд стягнути з Полтавської міської ради на його користь 5 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 12 січня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 27 лютого 2017 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, чинності.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_4, суди, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), вірно застосуваши положення ст. 23, 1167 ЦК України, врахувавши роз'яснення, надані судам у п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», дійшли до правильного висновку про те, що наявність рішення суду, яким зобов'язано Полтавську міську раду усунути відповідні порушення та його не виконання, саме по собі не є доказом завдання позивачу моральної шкоди, а, крім того, протиправної бездіяльності міської ради не встановлено.

При цьому позивач не довів належними та допустимими доказами факт завдання йому моральної шкоди, що є його обов'язком в силу ст. ст. 10, 60 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а в основному направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 12 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 27 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник
О.В. Закропивний С.Ф. Хопта