Справа №478/2033/16-ц 12.07.2017 12.07.2017 12.07.2017
Провадження №22-ц/784/1540/17
Справа 478/2033/16-ц
Провадження 22ц-784/1540/17 Головуючий по 1 інстанції Іщенко Х.В.
Категорія 39 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

12 липня 2017р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючий - Колосовський С.Ю.,

судді: Ямкова О.О., Локтіонова О.В.,

секретар судового засідання Богуславська О.М.,

розглянувши без участі сторін у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 29 травня 2017р.

за позовом ОСОБА_2 до Казанківської селищної ради Казанківського району Миколаївської області, Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області про визнання права на завершення процедури приватизації земельної частки (паю) в порядку спадкування,

встановила:

У вересні 2016р. ОСОБА_2 предявив позов до Казанківської селищної ради Казанківського району Миколаївської області і з врахуванням подальших уточнень (а.с.38) просив визнати право на завершення процедури приватизації земельної частки (паю) в порядку спадкування після смерті батька - ОСОБА_3, який помер 20 квітня 2015р.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 22 лютого 2017р. до участі у справі в якості співвідповідача залучено Казанківську районну державну адміністрацію Миколаївської області.

Рішенням цього ж суду від 29 травня 2017р. у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на незаконність рішення суду, просив його скасувати і ухвалити нове про задоволення його вимог.

У задоволенні клопотання позивача про відкладення розгляду справи відмовлено, а його неявка в судове засідання визнана неповажною у звязку з ненаданням жодного доказу з цього приводу.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.24 постанови від 16 квітня 2004р. №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного актана право колективної власності на землю, набуває

права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта,

і в разі його смерті успадкування права на земельний

пай здійснюється за нормами ЦК ( 435-15 ),

у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця

особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП

на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її

права на земельну частку.

При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з

колективної власності через відсутність необхідної для цього землі

остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8

серпня 1995 р. N720/95 ( 720/95 ) "Про порядок паювання земель,

переданих у колективну власність сільськогосподарським

підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу,

створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну

власність.

Відповідно до розяснень, даних в п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за

життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку

(пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до

списку, доданого до державного акта про колективну власність на

землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства

тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку

(пай) суд застосовує положення чинного на час існування

відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року

( 561-12 ), Указу Президента України від 8 серпня 1995 року

N 720/95 ( 720/95 ) "Про порядок паювання земель, переданих у

колективну власність сільськогосподарським підприємствам і

організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР ( 1540-06 ). У цьому

разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень

Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року ( 2768-14 )

сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до

виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості)

земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності

на землю.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 12 січня 1996р. КСП імені Петровського видано державний акт на право колективної власності на землю.

ОСОБА_3 не був включений до списку, що додається до

державного акта на право колективної власності на землю

названого сільськогосподарського підприємства.

За результатами розгляду клопотань сільськогосподарських підприємств про надання земельних часток (паїв) пропущеним та новоприбулим членам Казанківською селищною радою 30 березня 2000р. прийнято рішення №13/171 про передачу із резервного фонду у приватну власність земельних часток (паїв) по КСП імені Петровського, в тому числі й стосовно ОСОБА_3

Рішенням Казанківської селищної ради від 07 квітня 2000р. №14/176 із земель резервного фонду переведено в землі колективної власності земельну ділянку площею 291,43 га для пропущених та новоприбулих членів сільськогосподарських підприємств, в тому числі й стосовно ОСОБА_3

Цим же рішенням таких осіб було зобовязано у місячний термін звернутись до землевпорядної організації за розробленням відповідної документації.

20 квітня 2015р. у звязку зі смертю ОСОБА_3 відкрилась спадщина яку в установленому порядку прийняв ОСОБА_2

Постановою приватного нотаріуса Казанківського районного нотаріального округу Миколаївської області від 17 березня 2017р. ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва після смерті спадкодавця ОСОБА_3 у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів.

В позовній заяві ОСОБА_2 не посилався, а його представник в судовому засіданні не підтверджував відповідними доказами обставин звернення ОСОБА_3 щодо приватизації земельної ділянки.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 за життя не розпочинав процедуру приватизації земельної ділянки, то висновок суду про відсутність у його спадкоємця права на завершення такої процедури є правомірним.

Що ж стосується рішень Казанківської селищної ради від 30 березня 2000р. №13/171 та від 07 квітня 2000р. №14/176, то вони повязані лише з правом ОСОБА_3 на земельну частку (пай), яке передбачено Указом Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність

сільськогосподарським підприємствам і організаціям" і не

свідчать про початок процедури приватизації, яка на час ухвалення цих рішень могла бути лише відносно присадибних ділянок, ділянок для садівництва, дачного і гаражного будівництва (Декрет Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992р. №15-92 «Про приватизацію земельних ділянок»), а також на підстав Указу Президента України від 12 липня 1995р. №608/95 «Про приватизацію та оренду земельних ділянок несільськогосподарського призначення для здійснення підприємницької діяльності».

Оскільки суд ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, то апеляційна скарга в силу ч.1 ст.308 ЦПК підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 29 травня 2017р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: