Справа №489/2441/17
Провадження №2/489/1602/17
УХВАЛА

іменем України

04 липня 2017 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Кирильчука О.І., за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,

встановив:

Ухвалою Ленінського районного суд міста Миколаєва від 04 липня 2017 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики в розмірі 350000 дол. США, що в еквіваленті становить 9205000,00 грн. Позивач просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на рухоме і нерухоме майно відповідача - житловий будинок, та земельну ділянку по вул.Потьомкінська, 126/1 в м.Миколаєві, нежитлову будівлю за адресою бульвар Шкільний, буд.7 в м.Южноукраїнську Миколаївської області, транспортні засоби: автомобіль марки BMW, МОДЕЛЬ 730D, 2009 року випуску, автомобіль RENAULT, модель MASTER, 2010 року випуску.

Відповідно до ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України заходи забезпечення позову мають на меті забезпечити виконання судового рішення, якщо існує загроза неможливості чи створення перешкод для його виконання.

За змістом п. 4 Рішення Конституційного Суду України від 31 травня 2011 року №4-рп/2011 інститут забезпечення позову передбачає можливість захисту особою порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Разом з тим у Кодексі встановлено систему захисту прав особою, щодо якої застосовано заходи забезпечення позову. Складовими такої системи є: співмірність видів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами; можливість суду вимагати від позивача забезпечити його вимогу заставою; відшкодування особі збитків, завданих забезпеченням позову; право на апеляційне оскарження ухвали суду щодо забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності звязку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту.

Як розяснено в пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 2 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що відповідач може здійснити відчуження належного йому майна для ухилення від виконання рішення суду.

Враховуючи, що між сторонами дійсно виник спір, що підтверджено долученими до позову документами, з урахуванням змісту та обсягу предявлених позовних вимог існує реальна загроза утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, заявлений вид забезпечення позову є співмірним із позовними вимогами, тому заява підлягає задоволенню в частині накладення арешту на належні відповідачу транспортні засоби та нерухоме майно, розташоване в м.Миколаєві. В частині накладення арешту на нежитлову будівлю за адресою бульвар Шкільний, буд.7 в м.Южноукраїнську Миколаївської області заява задоволенню не підлягає, оскільки згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна зазначене майно знаходиться в іпотеці та постановою державного виконавця від 23.06.2017 року на це майно накладено арешт.

Керуючись ст. ст.151, 152 ЦПК України, суд

постановив:

Заяву про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на належні на праві власності ОСОБА_2:

земельну ділянку із кадастровим номером :08:011:0009, розташовану за адресою м.Миколаїв, вулиця Потьомкінська, №126/1(сто двадцять шість дріб один);

житловий будинок, розташований за адресою м.Миколаїв, вулиця Потьомкінська, будинок 126/1, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01;

автомобіль марки BMW, МОДЕЛЬ 730D, 2009 року випуску, державний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2;

автомобіль RENAULT, модель MASTER, 2010 року випуску, державний номер НОМЕР_3, номер кузова НОМЕР_4.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення, підлягає негайному виконанню і може бути пред'явлена до виконання протягом трьох років.

Визначити дані, які ідентифікують сторін по справі:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_5, АДРЕСА_1;

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_6, вул.Авангардна, буд.7, м.Миколаїв.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'яти днів з дня отримання її копії шляхом подання апеляційної скарги апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд міста Миколаєва.

Суддя