АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/4213/16-ц Головуючий у 1-й інстанції
№ провадження 22ц/774/1160/К/17 ОСОБА_1
Категорія - 39 (I) Доповідач Барильська А.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області

в складі : головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар: Борщ А.А.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 17 березня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування, -

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2016 р. позивач звернувся з позовом до ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування в обґрунтування якого вказано, що 29 червня 2013 року померла його тітка - ОСОБА_5 За життя померлою був складений на ім'я позивача заповіт, яким вона заповідала йому належну їй квартиру АДРЕСА_1. Після її смерті позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом. Однак, у померлої був чоловік - відповідач, з яким вона припинила будь-які шлюбні відносини ще років за 13 до своєї смерті. Відповідач фактично залишився зареєстрованим за адресою нерухомого майно померлої. Інших спадкоємців немає.

Спадкодавець за життя була власником нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1. Спадкодавець та відповідач приблизно з 2000 року припинили шлюбні відносини, не проживали спільно, не були пов'язані спільним побутом, були відсутні взаємні права та обов'язки.

Не дивлячись на те, що відповідач з моменту припинення шлюбних відносин постійно проживав однією сім'єю з іншою жінкою, однак і залишився з тіткою у зареєстрованому шлюбі, хоча жодна сторона подружжя не мала жодного відношення до іншої.

Позивач звернувся до Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори для оформлення спадщини, але нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, так як є ще спадкоємець за законом з обов'язковою часткою. Позивач вважає, що без усунення від права на спадкування відповідача, який протягом тривалого часу не мав жодного відношення до спадкодавця, будуть порушені його права, як спадкоємця.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 17 березня 2017 року позивачу відмовлено в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі представник позивача ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення по справі нового рішення про задоволення його позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та на те, що відповідач по справі не забезпечував догляду за померлою ОСОБА_5, яка була в похилому віці та безпорадному стані, та потребувала стороннього догляду.

Представник позивача наполягає на тому, що позовні вимоги ОСОБА_2 мають бути задоволені, відповідно до ст.1224 ЦК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 з 07 березня 1970 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_4

ОСОБА_5 на праві власності належала квартира АДРЕСА_2.

За життя, 25 листопада 2006 року, ОСОБА_5 склала заповіт, згідно якого належну їй квартиру АДРЕСА_2 заповіла позивачу ОСОБА_2

29 червня 2013 року ОСОБА_5 померла.

Позивач 15 листопада 2013 року звернувся до Сьомої криворізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_5, проте нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, так як є ще спадкоємець за законом з обов'язковою часткою.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що відповідачу ОСОБА_4 не було відомо про стан здоровя спадкодавця ОСОБА_5, та крім того, остання не перебувала у безпорадному стані та не потребувала сторонньої допомоги, тому підстави для задоволення позову відсутні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частина 5 статті ст. 1224 ЦК України передбачає, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Вимога про усунення від права на спадкування за законом особи може бути пред'явлена лише після смерті спадкодавця.

Згідно розяснень, викладених у п. 4 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», виходячи зі змісту зазначеної норми, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Пункт 6 Постанова Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачає, що правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи. При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку на спадкування.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК.

Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю.

Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, оскільки не доведено факт знаходження ОСОБА_5 в безпорадному стані, як і не доведено факт ухилення відповідачем від надавання допомоги останній.

Вище наведеним спростовуються доводи апеляційної скарги представника позивача про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 мають бути задоволені, відповідно до ст.1224 ЦК України, оскільки представником позивача, відповідно до вимог ст.ст.10,60 ЦПК України, не було надано належних та допустимих доказів того, що відповідач ухилявся від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, доказів перебування спадкодавця в безпорадному стані та потреби спадкодавця в допомозі саме від відповідача по справі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що наведені доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають суду апеляційної інстанції належних та допустимих доказів, які б спростували встановлені обставини справи, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін, відповідно до ст. 308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 17 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: