Справа № 452/3093/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"30" травня 2017 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого - судді Кравціва В.І.,

з участю секретаря Добрянського І.І.,

позивача ОСОБА_1,

його представника адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання такою, що втратила право на користування житлом,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 5 грудня 2016 року предявив позов до ОСОБА_3 про визнання її такою, що втратила право на користування житлом в будинку № 44 по вул. Виговського у м. Самборі Львівської області та зобовязання відповідача знятися з реєстраційного обліку із вказаного будинку.

У обгрунтування позову ОСОБА_1 посилався на те, що 7 червня 1982 року він купив деревяний житловий будинок по вул. Виговського, 44 у м. Самборі Львівської області і 1 жовтня 1998 року у ньому була зареєстрована його колишня дружина ОСОБА_3, хоча фактично жодного дня в ньому не проживала, а з 1993 року вона проживає на ІНФОРМАЦІЯ_1 А у м. Самборі.

Після розірвання між ними шлюбу у червні 2011 року місце проживання відповідача і до цього часу значиться у деревяному будинку № 44 по вул. Виговського м. Самбора, хоча фактично вона проживає у новому цегляному будинку і це підтверджується листом Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області.

У жовтні 2016 року експертною установою проведена експертиза, згідно якої визначено, що будинок вул. Виговського, 44 знаходиться в аварійному стані та непридатний для проживання, тому він, позивач, вирішив цей будинок знести.

Відповідач 18 років не проживає у вказаному будинку, але ігнорує всі його вимоги щодо добровільного зняття з реєстрації і своїми неправомірними діями порушує його законні права на володіння, користування, розпорядженням його нерухомим майном та створює перешкоди щодо його приватного володіння.

Під час судового розгляду позивач ОСОБА_4 зменшив розмір позовних вимог, а саме просив визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право на користуванням житловим приміщенням в будинку № 44 по вул. Виговського у м. Самборі, оскільки вона з жовтня 1998 року і до цього часу там не проживає, за цей час не намагалася в нього вселитися і проживати, так як має інше постійне місце проживання. Крім цього, відповідач не несе жодних витрат щодо оплати комунальних послуг та інших витрат щодо утримання будинку.

Відповідач ОСОБА_3, будучи належним чином повідомленою, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, у судове засідання не зявилася повторно і тому суд на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України постановив ухвалу про вирішення справи на підставі наявних у ній даних чи доказів.

У письмовому запереченні ОСОБА_3 позов не визнала посилаючись на те, що вона перебувала з позивачем у шлюбі, який розірвано, і відповідно до рішення суду від 20.11.2014 про поділ майна подружжя позивачу належить спірний будинок, у якому зареєстроване її місце проживання. Однак, позивач ОСОБА_1 проживає у будинку, який відповідно до рішення суду належить їй, відповідачу. За належну йому частку вона сплачує 80 446 грн., а позивач хоче відчужити свій будинок, у якому зареєстроване її місце проживання та залишитись проживати у її будинку. Вона добровільно зніметься з реєстрації у вказаному будинку після виселення ОСОБА_1 з її будинку, з приводу чого нею буде поданий відповідний позов (а.с. 24).

Вислухавши пояснення позивача, його представника адвоката ОСОБА_2, показання свідків, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову повністю з таких підстав.

Із договору купівлі-продажу, реєстраційного посвідчення та будинкової книги вбачається, що 07.06.1982 ОСОБА_4 придбав будинок № 44 по вул. Виговського (колишня Пацаєва) у м. Самборі Львівської області і у вказаному будинку з 1 жовтня 1998 року прописана ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 4, 5, 7).

Згідно ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК Української РСР припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Однак, частиною четвертою статті 405 ЦК України встановлено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Із рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 1 червня 2011 року вбачається, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано (а. с. 8).

Із відповіді Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області відомо, що місце проживання ОСОБА_3 зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, який є старим та нежилим, однак фактично вона проживає ІНФОРМАЦІЯ_4 А по вул. Виговського у м. Самборі Львівської області , вказану обставину також підтвердили допитаний як свідок позивач ОСОБА_1 та свідки ОСОБА_6 і ОСОБА_7 (а. с. 6).

Із акта про не проживання особи за місцем реєстрації видно, що ОСОБА_3 не проживає в будинку по вул. Виговського 44, а живе в сусідньому будинку по вул. Виговського, 44 А (а.с. 59).

Із рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20 листопада 2014 року відомо, що житловий будинок по вул. Виговського 44 не був визнаний спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3, так як він належить на праві особистої власності ОСОБА_1, а будинок по вул. Виговського, 44 А, у якому проживає ОСОБА_3 з дочкою, визнано спільною сумісною власністю подружжя (а.с. 25-30).

Сама ОСОБА_3 у письмовому запереченні позову визнала, що не проживає в будинку по вул. Виговського 44, а живе в будинку по вул. Виговського, 44 А і згідна знятися з реєстрації місця проживання за умови виселення ОСОБА_1 із будинку по вул. Виговського, 44 А (а.с. 75).

Отже, ОСОБА_3 понад один рік відсутня без поважних причин у житловому будинку по вул. Виговського, 44 і тому вона втратила право на користування житлом у цьому будинку, який належить на праві власності позивачу.

Згідно ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності.

Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 391 цього Кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У звязку з наведеним, реєстрація місця проживання ОСОБА_3 чинить перешкоди позивачу у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм будинком, і визнання відповідача такою, що втратила право на користування житлом у цьому будинку, є способом захисту прав позивача, як власника будинку.

Керуючись ст.ст. 208, 209, 212- 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право на користування житлом у будинку № 44 по вул. Виговського у м. Самборі Львівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції, який ухвалив рішення, протягом десяти днів з дня його проголошення, а особа, яка брала участь у справі, але не була присутня у судовому засіданні під час проголошення рішення, може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя