Справа № 640/4756/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2017 року

Київський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого: судді: Нев'ядомського Д.В.

При секретарі: Коломойцеві М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківського національного університету будівництва та архітектури ,третя особа: Міністерство освіти і науки України про стягнення заборгованості з виплати соціальної стипендії,-

ВСТАНОВИВ:

18.03.2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по виплаті соціальної стипендії за період з квітня 2014 року по грудень 2016 року в сумі 14671, грн. 26 коп.,та судові витрати.

В обгрунтування зазначених вимог посилається на наступне. В серпні 2012 року був зарахований до архітектурного факультету вищого навчального закладу IV рівня акредитації «Харківський національний університет будівництва та архітектури»на денну форму навчання , за рахунок коштів державного бюджету,поза конкурсом, на підставі статті 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», як особа,батько якої має стаж роботи в підземних умовах більше 15 років.У червні 2016 року закінчив курс за освітнім степенем «бакалавр».З вересня 2016 року продовжив навчання на 5 курсі цього навчального закладу,на який був зарахований наказом №433-уч від 26.07.2016 року для отримання освітньо-кваліфікаційного рівня «магіст».Факт наявності підземного стажу батька ,ОСОБА_2 більше 15 років надав право позивачу на отримання з вересня 2012 року соціальної стипендії в розмірі прожиткового мінімуму , відповідно до вимог ст. 5 Закону України «про підвищення престижності шахтарської праці», як дитині шахтаря.Всупереч вимогам законодавства навчальний заклад ,з вересня 2012 року по грудень 2016 року виплачував позивачу лише академічну стипендію за успішне навчання ,значно меншу за прожитвокий мінімум ,встановлений для працездатних осіб.. З урахуванням «;Про державний бюджет України на 2014 рік», «;Про державний бюджет на 2015 рік», «;Про державний бюджет на 2016 рік»,інфляції в зв»язку з несвоєчасною виплатою, за період з квітня 2014 року по грудень 2016 року відповідач не до нарахував та недоплатив позивачу грошові кошти на загальну суму 14671, грн. 26 коп.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі,також зазначив,що підпис в позовній заяві його, була допущена технічна описка ,замість позивача ОСОБА_1помилково написано позивач ОСОБА_3

Представник відповідача в судове засідання з'явився,заперечував проти позовних вимог,обґрунтовуючи це тим ,що ХНУБА є державною бюджетною неприбутковою установою і має право нараховувати стипендію певного розміру лише у разі отримання відповідних бюджетних асигнувань для цієї мети від Міністерства освіти і науки України.

Коштів з держбюджету для оплати підвищеної стипендії ХНУБА від МОН України не отримував. У зв'язку із зазначеним вище позивачу виплачується стипендія відповідно до НПА КМУ в межах, встановлених відповідним бюджетним асигнуванням, тому позовні вимоги вважає безпідставними та просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Третя особа:Міністерство освіти і науки України, належним чином повідомлялась про час і місце судового розгляду, в судове засідання повторно не з'явилась, тому суд розглядає справу в їх відсутність відповідно до вимог ст.169 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Положення цієї статті ґрунтуються на положеннях Конституції України, які закріплюють обовязок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом (ст. 55).

Невизнання цивільного права полягає у пасивному запереченні наявності у особи суб'єктивного цивілього права, яке безпосередньо не завдає шкоди суб'єктивному праву, але створює невпевненість у правовому статусі носія суб'єктивного права.

Відповідно до ч. 2 ст. 62 Закону України "Про вищу освіту" передбачено, що особи, які навчаються у вищих навчальних закладах за денною формою навчання за рахунок коштів державного або місцеві бюджетів, мають право на отримання стипендій у встановленому законодавством порядку.

Згідно ч.1 ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» в редакції на 01 вересня 2012 року, шахтарі, які мають стаж підземної роботи не менш як три роки, а також протягом трьох років після здобуття загальної середньої освіти особи, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років або які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами І або ІІ групи, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Частиною 3 статті 10 цього Закону визначено, що Закони України та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, до приведення їх у відповідіність із цим Законом, діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач є студентом 5 курсу ХНУБА (денна бюджетна форма навчання) і на час зарахування його до цього навчального закладу його батько ОСОБА_2 має стаж роботи у вугільній промисловості на підземних роботах з повним робочим днем в шахті 18 років 05 місяців.

За період навчання навчальним закладом була нарахована та виплачена академічна стипендія на загальну суму 29853,93 гривень.Загальна сума соціальної стипендії ,яку відповідач повинен був виплатити за період становить 40580 гривень,як вбачається із розрахунку додатку 1/1 та довідками про доходи.

Тобто всупереч вимогам ч.1 ст.5 ЗУ "Про підвищення престижності шахтарської праці" з часу зарахування на навчання відповідачем стипендія позивачу нараховувалась та виплачувалась у розмірі, нижчому за рівень прожиткового мінімуму для працездатних осіб, «;Про державний бюджет України на 2014 рік», «Про державний бюджет України на 2015 рік", «;Про державний бюджет на 2016 рік" у 2014 році з січня - 1218 грн., з липня - 1250 грн., з 01 жовтня 1301 грн., у 2015 році прожитковий мінімум на місяць для працездатних осіб: з 1 січня 2015 року у розмірі 1218 грн., з 1 вересня у розмірі 1378 грн., у 2016 році з 01 січня -1378 грн., з 01 травня - 1450 грн., та з 01 грудня -1600 грн.

На підставі вищевказаних доказів та відповідно до вимог ст. 3, ч. 2 ст. 62 Закону України «Про вищу освіту», ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст.5, ч. 3 ст.10 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»,ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», враховуючи практику Європейського суду з прав людини, суд приходить до висновку про те, що позивачу не було нараховано та виплачено стипендію, в розмірі, який передбачений ч. 1ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Зазначені дії відповідача призвели до утворення заборгованості по виплаті стипендії, внаслідок чого позивач недоотримав стипендію в розмірі 14671 грн. 26 коп. Позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача різницю між розміром фактично виплаченої стипендії та розміром стипендії, визначеним Законом України «Про підвищення ефективності шахтарської праці».

Крім того, враховуючи норми Конституції України, вимоги ст. 4 ЦК України та відповідно до ст. 8 ЦПК України закони виступають основою для підзаконного правового регулювання. Підзаконні нормативно-правові акти мають меншу юридичну силу ніж закони. У випадку виявлення суперечностей між нормами підзаконних нормативно-правових актів і законів, вони завжди вирішуються на користь останніх.

Порядком призначення і виплати стипендії, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 882 від 12.07.2004 року, окремо не передбачена виплата соціальних стипендій дітям шахтарів. Однак, положення постанови щодо розміру стипендій не можуть бути застосовані у даному випадку, оскільки Закон України "Про підвищення престижності шахтарської праці" від 02 вересня 2008 року має вищу юридичну силу та ним встановлено інший більш високий рівень стипендії для категорії студентів дітей шахтарів. Невнесення відповідних змін до Постанови Кабінету Міністрів України після прийняття Закону України не є підставою для порушення прав позивача на отримання стипендії у розмірі, встановленому Законом.

Виходячи із конституційного принципу верховенства права, при встановленні конкретного розміру пільги, Кабінет Міністрів не вправі його встановлювати у меншому розмірі, ніж це визначено нормою закону.

Крім того,відсутність бюджетного фінансування на ці видатки не може бути підставою для відмови у позові та невиплати зазначених коштів, оскільки обов'язок Держави, передбачений Законом щодо виплати стипендії в певному розмірі не може ставитися у залежність до наявності у бюджеті коштів чи кошторисі навчального закладу, де навчається студент.

Так, Європейський суд у рішенні у справі «Кечко проти України» від 8 листопада 2005 року не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань (див. mutatis mutandis, рішення у справі "Бурдов проти Росії" ( 980_045 ), N 59498/00, пар. 35, ECHR 2002-III).

Тому посилання відповідача на те, що порядок і розміри, передбачені ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» Кабінетом Міністрів України не були встановлені, не є підставою для невиконання вимог цього Закону.

За таких обставин, суд задовольняє позов ОСОБА_1 в повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст. ст.10,11,60,169,212,213,215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Харківського національного університету будівництва та архітектури ,третя особа: Міністерство освіти і науки України про стягнення заборгованості з виплати соціальної стипендії- задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Харківського національного університету будівництва та архітектури (ідентифікаційний ,що знаходиться за адресою:м.Харків ,вулиця Сумська буд.40)на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер платника податків- НОМЕР_1)суму не нарахованої і не виплаченої соціальної стипендії за квітень 2014 року- грудень 2016 року включно,з урахуванням інфляційних втрат,в розмірі 14 671(чотирнадцять тисяч шістсот сімдесят одна)гривні 26 копійок.

Стягнути з Харківського національного університету будівництва та архітектури (ідентифікаційний ,що знаходиться за адресою:м.Харків ,вулиця Сумська буд.40)на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер платника податків- НОМЕР_1) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 640(шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.В. Нев'ядомський