Справа № 302/1177/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 листопада 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого судді Джуги С.Д.,

суддів Кожух О.А., Кондора Р.Ю.

при секретарі: Сочка І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, на рішення Міжгірського районного суду від 31 серпня 2017 року у справі за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя в частині позовних вимог про стягнення компенсації за ? частини вартості автомобіля ВАЗ 11183,-

встановила:

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, який зареєстрований у Негровецькій сільській раді Міжгірського району Закарпатської області 19 листопада 1996 року, актовий запис № 15, у якому зазначав, що вони тривалий час разом не проживають, шлюб існує формально.

У грудні 2015 року ОСОБА_1 подала до суду зустрічний позов до ОСОБА_3В. про поділ майна подружжя, оскільки згоди щодо розподілу спільно нажитого майна між ними не досягнуто. Просила: стягнути з ОСОБА_3 35 787 грн 65 коп. компенсації за1/2 частини вартості автомобіля марки ВАЗ 11183, державний номерний знак НОМЕР_1 та 114 058 грн 70 коп. компенсації за ? частини вартості автомобіля марки KIA RIO, державний номерний знак НОМЕР_2.

Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 07 грудня 2015 року позов ОСОБА_3 та зустрічний позов ОСОБА_1 обєднані в одне провадження.

Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 03 лютого 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено. Розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у Негровецькій сільській раді Міжгірського району Закарпатської області 19 листопада 1996 року, актовий запис № 15.Надано ОСОБА_1 право на заміну прізвища на Чуп.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя задоволено частково. Визнано за ОСОБА_3 право власності на автомобіль КІА RIO, 2012 року випуску, № Z94CC41BACR031806, державний номерний знак НОМЕР_2, з компенсацією ОСОБА_3 ОСОБА_1 вартості 1/2 частини цього автомобіля в сумі 114 058 грн 70 коп. Надано ОСОБА_3 розстрочку на виконання судового рішення в цій частині на 36 місяців. У задоволенні іншої частини вимог ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 19 травня 2016 року рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 03 лютого 2016 року змінено. В частині розстрочки виконання рішення суду строком на 36 місяців відмовлено. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 липня 2017 року рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 03 лютого 2016 року та рішення апеляційного суду Закарпатської області від 19 травня 2016 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення компенсації за ? частини вартості автомобіля ВАЗ скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішення Міжгірського районного суду від 31 серпня 2017 року відмолено ОСОБА_1 у зустрічному позові до ОСОБА_3 про стягнення суми в розмірі 35787,65 грн. компенсації за 1/2 частину вартості автомобіля марки ВАЗ 11183, 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_4.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги про стягнення суми компенсації 1/2 частини вартості автомобіля ВАЗ 11183 в розмірі 35787,65 грн.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог ОСОБА_1 виходив з того, що формально власником автомобіля ВАЗ 11183 є відповідач ОСОБА_3, за яким цей автомобіль зареєстрований, але фактично власником цього автомобіля є ОСОБА_4, який придбав цей автомобіль відповідно до довіреності, а виручені за продаж автомобіля кошти відповідач використав в інтересах сімї, а саме на придбання нового автомобіля КІА.

З таким висновком колегія суддів погодитись не може з огляду на наступне.

Матеріалами справи встановлено, що сторони у справі з 19 листопада 1996 року до 03 лютого 2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 03 лютого 2016 року шлюб між сторонами розірвано.

За час шлюбу сторонами було придбано автомобіль марки ВАЗ 11183, державний номерний знак НОМЕР_1, який у 2007 році був зареєстрований на імя ОСОБА_3, що підтверджено обліковою карткою приватних ТЗ від 03.12.2015 року, виданою територіальним сервісним Центром 2144. (а. с.21).

Згідно звіту про визначення середньої ринкової вартості автомобіля за № 97/12 від 04.12.2015 р. складеним оцінювачем-автотоварознавцем ОСОБА_5 вартість автомобіля марки ВАЗ 11183 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 становить 71575,30 грн., а 1/2 частки від якого складає 35787,65 грн. (а. с.23-24).

Згідно з довідкою приватного нотаріуса Міжгірського районного нотаріального округу Закарпатської області ОСОБА_6 від 14 грудня 2015 року № 137/01-16, нею 13 лютого 2012 року за реєстровим № 104 посвідчено доручення на розпорядження (з правом продажу) належним ОСОБА_3 автомобілем марки ВАЗ 11183, державний номерний знак НОМЕР_1 на імя ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4, які проживають у ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 3 ст. 61 СК України).

Частина 4 статті 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї.

У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сімї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Статтею 71 СК України передбачено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статтею 365 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобовязана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Згідно з ч. 1 ст. 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. У ч. 3 вказаної статті передбачено, що довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 238 ЦК України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Згідно ст. 655 ЦК України договір купівлі-продажу це угода, за якою продавець (одна сторона) зобовязується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала.

Отже, висновок суду про відчуження автомобіля ВАЗ за довіреністю не ґрунтується на нормах чинного цивільного закону, і на фактичних обставинах справи, оскільки згідно даних облікової картки приватного ТЗ станом на 02 грудня 2015 року, власником автомобіля ВАЗ 11183 є ОСОБА_3 Тобто, вказаний транспортний засіб не вибував із власності зазначеної особи.

В матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази, які б свідчили про відчуження ОСОБА_3 вказаного автомобіля.

Саме з таких мотивів касаційною інстанцією було скасовано попередні судові рішення у даній справі з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Однак, суд першої інстанції, не врахував вищенаведені фактичні обставини справи та вимоги закону, а також не врахував висновки і мотиви суду касаційної інстанції, з яких скасовані рішення, і які, згідно ч.4 ст.338 ЦПК України, є обовязковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи, та неправомірно дійшов висновку про відчуження даного автомобіля.

Таким чином, на час розірвання шлюбу та поділу майна подружжя, вказаний транспортний засіб не вибував із власності ОСОБА_3 і був обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

За таких обставин вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_3 на її користь грошової компенсації 1/2 частини вартості автомобіля ВАЗ 11183 у розмірі 35787,65 грн. є обґрунтованими та підлягають до задоволення з одночасним припиненням її права на 1/2 частку у спільній сумісній власності подружжя на даний автомобіль.

З врахування наведеного, рішення суду першої інстанції відповідно до ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про задоволення заявленої вимоги ОСОБА_1 з вище наведених підстав.

Керуючись вимогами ст.ст.60,70 СК України, ст.ст. 307, 309 313,316, 317, 319 ЦПК України - ,

вирішила :

апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, - задовольнити.

РішенняМіжгірського районного суду від 31 серпня 2017 року скасувати та ухвалити у даній справі нове рішення, яким зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя в частині позовних вимог про стягнення грошової компенсації 1/2 частини вартості автомобіля ВАЗ11183 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму в розмірі 35787 (тридцять пять тисяч сімсот вісімдесят сім ) гривень 65 (шістдесят пять) копійок грошової компенсації за 1/2 частину вартості автомобіля марки ВАЗ 11183, 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_4.

Припинити правоОСОБА_1 на 1/2 частку у спільній сумісній власності подружжя на автомобіль марки ВАЗ 11183, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 535 (пятсот тридцять пять) гривень 92 (девяносто дві) копійки.

Рішення набирає законної сили з дня проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку на протязі двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції

Головуючий: Судді: