У х в а л а

03 липня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Донецької області від 13 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Центральний відділ державної виконавчої служби м. Маріуполя Головного управління юстиції у Донецькій області, про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що ОСОБА_3 несвоєчасно та не в повному обсязі сплачує аліменти, стягнуті за рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 31 січня 2005 року на утримання сина ОСОБА_4, у зв'язку з чим за період з липня 2013 року по 01 вересня

2016 року утворилась заборгованість.

Посилаючись на вказані обставини ОСОБА_2 просила стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 89 669 грн 46 коп.

Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14 березня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) по сплаті аліментів в сумі 30 000 грн за прострочення сплати аліментів згідно з виконавчим листом № 2-786 від 31 січня 2005 року, виданим Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 березня 2017 року заяву ОСОБА_2 про виправлення описки у рішенні суду задоволено.

Друге речення абзацу першого описової частини рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14 березня 2017 року викладено у наступній редакції:

«Проте, з урахуванням збільшених позовних вимог, у зв'язку з несплатою відповідачем аліментів утворилась неустойка за прострочення сплати аліментів за період з липня 2013 року по 01 вересня 2016 року у розмірі 170 746 грн

55 коп. згідно наданого розрахунку, однак просить стягнути з відповідача суму 89 669 грн 46 коп.».

Друге речення абзацу двадцять другого мотивувальної частини рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14 березня 2017 року викласти у наступній редакції:

«Відповідно до даного розрахунку неустойка складає 170 746 грн 55 коп., а сума позову складає 89 669 грн 46 коп., перевіривши правильність його обчислення, суд погоджується з наданим позивачкою розрахунком».

В іншій частині рішення залишено без змін.

Рішення апеляційного суду Донецької області від 13 квітня 2017 року рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від

14 березня 2017 року скасовано.

Позов задоволено частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів за виконавчим листом № 2-786 від 31 січня

2005 року виданим Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області за період з 01 липня 2013 року по 31 серпня 2016 року в сумі 9 323 грн 69 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» ВССУ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним судом.

У зв'язку з цим скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ознайомившись із змістом касаційної скарги та судовими рішеннями, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив із розрахунку позивачки, яка розрахувала пеню за несвоєчасну сплату аліментів виходячи з одного відсотка від суми несплачених аліментів за відповідний місяць за кожен день прострочки та зменшив її розмір.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та частково задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції вірно виходив з того, що пеня нараховується не на всю суму несплачених аліментів (заборгованості) за кожен день прострочення її сплати, а виходячи із кількості днів місяця, в якому виникла заборгованість.

З висновком апеляційного суду не можна не погодитися з огляду на таке.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Згідно із частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

З урахуванням правої природи пені, як дієвого стимулу належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Такий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду України висловленою у постанові № 6-1554цс16 від 02 листопада 2016 року.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд вірно виходив з того, що пеня за прострочення зі сплати аліментів нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником аліментів свого обов'язку, після чого розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем підсумовується та визначається загальна сума пені за порушення аліментних зобов'язань.

Суд апеляційної інстанції, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_2

Докази та обставини, на які є посилання у касаційній скарзі були предметом дослідження судами першої і апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись ст. п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Донецької області від 13 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Центральний відділ державної виконавчої служби м. Маріуполя Головного управління юстиції у Донецькій області, про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Попович