Справа № 355/439/17 Головуючий у І інстанції Литвиненко О. Л.
Провадження № 22-ц/780/3648/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 56 13.07.2017
УХВАЛА

Іменем України

13 липня 2017 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Білоконь О.В., Приходька К.П.,

при секретарі Волошину В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Баришівського районного суду Київської області від 30 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про визнання зобов'язання за кредитним договором припиненим шляхом належного виконання, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2017 року ОСОБА_2 звернувсядо суду із вказаним вище позовом,який мотивував тим, що 27 вересня 2007 року між ним і банком «Надра» було укладено кредитний договір № 518/П/99/2007-840, на підставі якого він отримав грошові кошти в сумі 74758 доларів США для придбання нерухомого майна строком на 300 місяців із сплатою 10,7 % річних.

31 січня 2013 року між сторонами було підписано додатковий договір № 2 до кредитного договору, яким сума кредиту була переведена у національну валюту України гривню та закріплена у розмірі 578052 грн. Окрім того, додатковим договором було встановлено, що за умови належного виконання позичальником умов кредитного договору та цього додаткового договору банк, керуючись ст. 605 ЦК України, на дату останнього платежу за додатковим договором, що визначена графіком платежів, здійснює прощення частини боргових зобовязань у вигляді частини кредиту в сумі 115610,10 грн. та протягом 12-ти місяців з дати укладання додаткового договору сторони домовились: скасувати пеню і штрафи, що були нараховані до укладання додаткового договору в повному обсязі.

Вказував, що він належним чином виконував свої зобовязання за додатковим договором і сплачував у повному обсязі платежі згідно графіка. Однак, коли після сплати тіла кредиту в сумі 462441,60 грн. і процентів він звернувся до банку із заявою про бажання достроково погасити борг за кредитом, банк відмовився виконати умови договору і здійснити прощення боргу, чим порушив його права як споживача кредитних послуг.

Вважає, що після виконання ним умов додаткового договору і сплати тіла кредиту в сумі 462441,60 грн. і процентів, дане зобовязальне правовідношення припинилося, у звязку з чим просив суд визнати його зобовязання, як позичальника, із сплати кредиту та процентів за користування кредитом, взяті ним перед ПАТ «КБ «Надра» за кредитним договором № 518/П/99/2007-840 від 27 вересня 2007 року та додатковим договором № 2 від 31 січня 2013 року припиненим шляхом належного виконання.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 30 травня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким його позов задоволити у повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення і неправильне застосування судом норм матеріального права. Скаргу мотивує хибністю висновків суду про невиконання ним п.п.4.8 і 4.9 додаткового договору № 2 від 31 січня 2013 року. Крім того, вважає, що суд дав невірну оцінку тому факту, що він виконав умови додаткового договору № 2 і сплатив усі кошти.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 подану апеляційну скаргу підтримав просили задоволити та скасувати рішення Баришівського районного суду Київської області як незаконне.

Представник ПАТ КБ «Надра» в суді апеляційної інстанції проти задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність і обгрунтованість судового рішення та відсутність підстав для його скасування.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки відсутністю передбачених законом підстав для визнання зобовязання ОСОБА_2 за кредитним договором № 518/П/99/2007-840 від 27 вересня 2007 року припиненим шляхом належного виконання.

При цьому суд виходив з того, що боржником ОСОБА_2 не було в повному обсязі виконано вимоги п.п.4.8, 4.9 додаткого договору № 2 від 31 січня 2013 року, зокрема не було передано в іпотеку квартиру та не здійснено страхування заставного майна, що у свою чергу свідчить неналежне виконання зобовязання боржником та продовження існуванняправ і обовязків сторін за договором.

Крім того, відмовляючи у позові, суд керувався тим, що у червні 2015 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ КБ «Надра» під час якої забороняється зарахування зустрічних вимог, припинення зобовязань за домовленістю, у тому числі прощення боргу.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Належним виконанням зобовязання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обовязки сторін зобовязання.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 27 вересня 2007 року між ПАТ КБ «Надра»і ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 518/П/99/2007-840, згідно якого позичальник отримав грошові кошти в сумі 74758 доларів США для придбання цінних паперів з метою фінансування нерухомості строком на 300 місяців із сплатою 10,7 % річних. Повернення кредиту згідно вказаного договору передбачено шляхом внесення позичальником щомісячних платежів в розмірі не менше 724,93 долари США.

05 грудня 2008 року між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, якою змінено процентну ставку за користування коштами і встановлено її на рівні 15,89 %, а також збільшено розмір щомісячного платежу на погашення кредиту до 995,80 доларів США

31 січня 2013 року між сторонами укладено додатковий договір № 2 до кредитного договору, яким сума кредиту була визначена у гривні у розмірі 578052 грн. та встановлено графік платежів і пільгові умови повернення кредитних коштів. Окрім того, п.п.4.10,4.11 додаткового договору встановлено, що за умови належного виконання позичальником умов кредитного і додаткового договорів банк, керуючись ст. 605 ЦК України, на дату останнього платежу за додатковим договором, що визначена графіком платежів, здійснює прощення частини боргових зобовязань у вигляді частини кредиту в сумі 115610,10 грн. та протягом 12-ти місяців з дати укладання додаткового договору сторони домовились: скасувати пеню і штрафи, що були нараховані до укладання додаткового договору в повному обсязі.

У п. 4.8 додаткового договору № 2 сторони визначили обовязок ОСОБА_2 в термін до 2 лютого 2013 року надати в іпотеку банку однокімнатну квартиру № 97 загальною площею 44,88 кв.м., розташовану по вул. Лобановського 1, будинок 6 в с. Чайки Києво-Святошинського району Київської області та укласти договір іпотеки (майнової поруки), що належала позичальнику.

Згідно п.4.9 додаткового договору ОСОБА_2 зобовязався в термін до 28 лютого 2013 року здійснити страхування заставного майна, а саме: однокімнатної квартири № 97 загальною площею 44,88 кв.м. по вул. Лобановського 1, будинок 6 в с. Чайки Києво-Святошинського району Київської області.

Також, судом встановлено, що позичальником ОСОБА_2 не було виконано умови п.п. 4.8, 4.9 додаткового договору № 2 від 31 січня 2013 року, а саме не було передано в іпотеку квартиру та не здійснено страхування заставного майна, а лише 21 лютого 2013 року укладено іпотечний договір на майнові права. ОСОБА_2 не звертався до ПАТ «КБ «Надра» щодо неможливості виконання умов п. 4.8, 4.9 додаткової угоди № 2.

За таких обставин з огляду на відсутність належного виконанням зобовязання боржником ОСОБА_2, яке б було прийняте кредитором (ст.599 ЦК), і як наслідок відсутність підстав для застосування встановленої договором процедури прощення боргу і припинення прав і обовязків сторін договору, суд першої інстанції обгрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Крім того, відмовляючи в позові суд вірно врахував той факт, що Національним банком України прийнята постанова № 356 від 04 червня 2015 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ КБ «Надра». На підставі цієї постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 113 від 05 червня 2015 року про початок процедури ліквідації ПАТ КБ «Надра» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку ОСОБА_3 Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 616 від 28 квітня 2016 року здійснення процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра» продовжено до 04 червня 2018 року включно.

Згідно п.6 ч.1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. З дня початку процедури ліквідації банку припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється.

Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Відповідно до п.8 ч.2 ст.46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку забороняється забороняється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра» унеможливлює прощення боргу за кредитним договором № 518/П/99/2007-840 від 27 вересня 2007 року та додатковим договором № 2 від 31 січня 2013 року.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2про те, що він з обєктивних причин не мав змоги укласти договір іпотеки квартири та застрахувати предмет застави, бо не мав права власності на квартиру, а тому 21 лютого 2013 року лише уклав іпотечний договір на майнові права, не спростовують висновків суду про невиконання ним вказаних умов додаткового договору і як наслідок відсутності факту припинення зобовязання його належним виконанням.

Такі доводи суперечать ст.629 ЦК України, згідно якої договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Крім того, згідно п.4.7 додаткового договору № 2 сторони визначили, що позичальник приймає на себе ризик виконання умов цього додаткового договору та кредитного договору при істотній зміні обставин, якими керувались сторони при укладанні цього додаткового договору та /чи кредитного договору. Наведені положення договору, в тому числі спростовують доводи апелянта про належне виконання договору і припинення зобовязання.

Посилання у скарзі на факт належної сплати коштів згідно графіку, не спростовує висновки суду про відсутність підстав для припинення зобовязання у звязку із його виконанням, бо судом не встановлено факт належного виконання зобовязання.

Також, судом не встановлено факт прийняття кредитором такого виконання згідно закону, у результаті якого припиняються права та обовязки сторін зобовязання (ст.599 ЦК).

Згідно довідки ПАТ «КБ «Надра» № 1-10-3777 від 25 травня 2017 року станом на 26 травня 2017 року заборгованість ОСОБА_2 перед банком складає 285390,06 грн., з яких тіло кредиту 278577,29 грн., проценти 6812,17 грн. 25 травня 2017 року ОСОБА_2 сплатив ПАТ «КБ «Надра» борг за кредит в розмірі 169779,66грн. Отже, на момент розгляду справи зобовязання ОСОБА_2, взяті ним перед ПАТ «КБ «Надра» не припинені.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому визнає дане рішення законним та обґрунтованим.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Баришівського районного суду Київської області від 30 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді: