Провадження № 2/263/1732/2017
Справа № 263/6824/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2017 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Мельник І.О.,

при секретарі Домановій І.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом представника ОСОБА_1, що діє в інтересах ОСОБА_2, до ОСОБА_3 міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 звернулася до суду в інтересах ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3 міської ради про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що після смерті ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлої 03.11.2014 року, відкрилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1, житловою площею 17,70 кв. м., загальною площею 33,30 кв. м. Відповідно до заповіту від 19.09.1994 року, зареєстрованого у реєстрі за № 7-5111, ОСОБА_4 зробила розпорядження на випадок своєї смерті та заповіла належну їй квартиру ОСОБА_2 Оригінал правоустановчого документу свідоцтва про право власності на спірну квартиру втрачений та на теперішній час дублікат його отримати не надається можливим, оскільки оригінал був виданий в м. Ясинувата Донецької області, тобто на окупованій на даний час території України. У травні 2017 року спадкоємець за заповітом звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_3 міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_5 з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4, однак постановою нотаріуса від 20.05.2017 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірну квартиру через відсутність правоустановчих документів. На даний час він позбавлений можливості оформити право власності на спадкове майно, тому був змушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просив визнати за ним право власності на вищевказану квартиру в порядку спадкування за заповітом.

Позивач ОСОБА_1 надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві, наполягала на їх задоволенні.

Представник відповідача ОСОБА_3 міської ради ОСОБА_6 надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, не заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть у ній участь.

Суд, дослідивши надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що за ОСОБА_4 зареєстрована квартира ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується випискою з МКП «ОСОБА_3 БТІ» № 965 від 29.04.2015 року (а. с. 11) та свідоцтвом про право власності на житло № 60 від 21.06.1993 року, зареєстроване в реєстрі за № 38560 (а. с. 8)

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-НО № 812086 від 04.11.2014 року ОСОБА_4 померла 03.11.2014 року (а. с. 6).

Як вбачається з заповіту від 19.09.1993 року, зареєстрованого у реєстрі за № 7-5111, ОСОБА_4 зробила розпорядження на випадок своєї смерті та заповіла ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 (а. с. 7).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-ЕД № 327784 від 07.01.1976 року, ОСОБА_7 після реєстрації шлюбу отримала прізвище «Попович» (а. с. 5).

Згідно свідоцтва про народження серії ІV-НО № 368738 від 14.05.1980 року, виданого повторно, батьками ОСОБА_2 є ОСОБА_8 та ОСОБА_7 (а. с. 5).

В травні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_3 міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_5 з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті ОСОБА_4, однак постановою нотаріуса від 20.05.2017 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірну квартиру через відсутність правоустановчих документів (а. с. 14).

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму ВСУ Про судову практику у справах про спадкування № 7 від 30.05.2008 року свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, ОСОБА_2 є таким, що прийняв спадщину за заповітом після смерті своєї матері ОСОБА_4, померлої 03.11.2014 року, але позбавлений можливості іншим шляхом оформити правовстановлюючі документи, а тому суд вважає необхідним захистити його права та визнати за ним у судовому порядку право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Керуючись ст. ст. 321, 1268, 1296 ЦК України, ст. ст. 15, 30, 131, 197, 209-210, 212-213 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов представника ОСОБА_1, що діє в інтересах ОСОБА_2, до ОСОБА_3 міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, право власності на квартиру АДРЕСА_1, житловою площею 17,70 кв. м., загальною площею 33,30 кв. м., в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлої 03 листопада 2014 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області протягом 10 днів з дня оголошення рішення.

Суддя І.О. Мельник