Придніпровський районний суд м.Черкаси

Справа № 711/6058/17
Провадження № 2/711/2050/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

23 жовтня 2017 року Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді Степаненка О.М.,

за участю секретаря Чмих І.С.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 Сюткіної, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 Сюткіна, ОСОБА_2 звернулися з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позовні вимоги мотивують тим, що згідно із договорами дарування земельної ділянки та житлового будинку від 24.10.2009, посвідчених приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_4, за реєстровими № № 4809, 4810, та заяв про визначення та погодження розміру часток земельної ділянки та часток домоволодіння від 12.08.2014, посвідчених приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_4, за реєстровими №№ 4609 та 4610, вони є власниками житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в м. Черкаси по вул. Різдвяній, 18.

У вищевказаному житловому будинку зареєстровані: позивач - ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

ОСОБА_3 з січня 2012 року не проживає у вищевказаному будинку, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію за даною адресою, особистих речей у будинку не має.

Перешкод у користуванні будинком вони йому не чинили. Оскільки комунальні послуги нараховуються на кількість зареєстрованих у будинку осіб, вони змушені нести додатковий тягар їх оплат за відповідача.

На підставі вищевикладеного просять суд визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Різдвяна, 18.

Представники позивачів за довіреністю ОСОБА_5, ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання повторно не зявився, про причину не явки суду не повідомив, був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи рекомендованим листом.

Суд ухвалив: відповідно до ст. 224 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказах.

Заслухавши пояснення представників позивачів, свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, дослідивши письмові матеріали справи, на підставі їх повного, обєктивного та всебічного дослідження, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 98578351 від 27.09.2017 ОСОБА_1 Сюткіна та ОСОБА_2 є власниками по ? частині житлового будинку за адресою: м. Черкаси, вул. Різдвяна, буд. 18 та земельної ділянки площею 0.0602 га, за цією же адресою.

Відповідно до довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб за № 484 від 05.07.2017 виданої комітетом самоорганізації населення мікрорайону «Припортовий» в будинку № 18 по вул. Різдвяній в м. Черкаси зареєстровані: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 власник житла та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 не визначена особа.

В судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_7 який суду пояснив, що позивачі по справі є його сусідами, вони є рідними братом та сестрою. ОСОБА_3 є сином першої дружини ОСОБА_10 ОСОБА_10. До 2012 року відповідач жив у будинку разом зі своєю матірю, потім поїхав за кордон. Після цього він його не бачив.

Також в судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_8, який суду пояснив, що ОСОБА_10 він знає більше 10 років, оскільки є його сусідом. Він живе у будинку № 18 по вул. Різдвяній в м. Черкаси разом із своєю дружиною. ОСОБА_3 є сином першої дружини ОСОБА_10 ОСОБА_10. Її та відповідача він не бачив біля 5-6 років.

Згідно ч.1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України від 17.07.1997 року № 475/97 -ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до Закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь - яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння.

Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об'єктом права власності може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст. 379, 382 ЦК України.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч 1 ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

В постанові Верховного суду України від 16 січня 2012 року № 6-57цс11 сформульована обов'язкова для всіх судів України правова позиція про те, що за змістом ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 р. № 1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

У зв'язку з тим, що зазначений Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм житловим приміщенням, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши одночасно одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

З огляду на це вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства - статей 71, 72, 116, 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України.

Відповідно до положень ст. 71 ЖК України жиле приміщення зберігається за відсутньою особою шість місяців. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_3 у будинку № 18 по вул. Різдвяній в м. Черкаси не проживає з 2012 року, суд приходить до висновку, що останнього слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

На підставі викладеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 1 першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 319, 383,391 ЦК України, ст.ст. 71, 72, 150 ЖК України, ст.ст. 8,10, 11, 60, 88, 212, 213, 215, 223, 224-228, 360-7 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити повністю.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: м.Черкаси, вул. Різдвяна, 18.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_11