АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/8537/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Гаврилова О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді: Білич І.М.

Суддів: Болотова Є.В., Поливач Л.Д.

при секретарі: Горбачовій І.В.

за участю: представника позивача Баранникова Н.О.

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 3 листопада 2016 року

по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.

в с т а н о в и л а :

Позивач звертаючись у серпні 2016 року до суду з позовом ставив питання про стягнення з ОСОБА_5 заборгованість за договором кредиту в сумі 158040,05 гривень. Обґрунтовуючи свою вимогу тим що 29.02.2008 року між Акціонерно- комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", правонаступником якого є ПАТ "Укрсоцбанк" та відповідачем ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № 128/68165, згідно умов якого банк надав відповідачу кредит в сумі 25 074,08 доларів США зі сплатою 12,5% річних для оплати придбаного автомобіля. 29.02.2008 року між сторонами була укладена додаткова угода, якою були внесені зміни в черговість повернення заборгованості. Однак, відповідач порушив умови кредитного договору по поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування кредитними коштами, внаслідок чого станом на 06.07.2016 року утворилася заборгованість у розмірі 158040,05 гривень яка складається: 84805,56 гривень - сума заборгованості за відсотками; 73 234,49 гривень - розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 03 листопада 2016 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" було задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" заборгованість за договором кредиту №128/68165 від 29.02.2008 року у розмірі 113 074,08 гривень та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 гривень, а всього - 114 452,08 гривень. У іншій частині позову - відмовлено.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12 червня 2017 року заяву ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення було залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу, де ставив питання про скасування заочного рішення та постановлення нового щодо відмови у задоволенні позову. Вказуючи при цьому на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Представник позивача не визнав подану апеляційну скаргу, заперечував проти її задоволення.

Представник відповідача підтримав подану апеляційну скаргу просив суд її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, що з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає що вона підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Суд першої інстанції частково задовольняючи вимоги позивача виходив з їх доведеності щодо заборгованості по сплаті відсотків та вважав за доцільне зменшити розмір пені з урахуванням положень ст. 551 ЦК України.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так судом при розгляді справи було встановлено, що 29.02.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", правонаступником якого є ПАТ "Укрсоцбанк", та ОСОБА_5 був укладений договір кредиту № 128/68165 на купівлю автотранспортних засобів. Відповідно до умов якого, кредитор надає позичальнику у користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 25074,00 доларів США зі сплатою 12,50% річних, та порядком погашення суми основної заборгованості до 10 числа кожного місяця згідно І графіку, з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 27 лютого 2015 року (а.с.4-8).

Відповідно до п. 1.2. договору, кредит надавався позичальнику для оплати придбаного автомобіля марки Daihatsu модель Terios, 2008 року випуску, чорного кольору, згідно з договором купівлі-продажу №160/208 від 16 лютого 2008 року укладеним з ТОВ «ТД Вибір».

Звертаючись у 2016 році до суду з позовом після закінчення строку дії договору визначеного його умовами - до 27 лютого 2015 року, позивач ставив питання про стягнення заборгованості у розмірі 158040,05 гривень яка складається із суми заборгованості за відсотками та розміру пені за несвоєчасне повернення відсотків.

При цьому позовна заява не містила в собі ніякої інформації щодо наявності чи відсутності заборгованості по тілу кредиту.

Відповідач заперечуючи проти позову вказував на те, що в листопаді 2013 року в рамках кредитного договору між ним та банком був укладений договір реструктуризації кредитної заборгованості. Який ним був виконаний в повному обсязі у зв'язку з чим банком було видано довідку про погашення кредитної заборгованості та зняті обмеження з автомобіля, що дало йому змогу реалізувати вищевказаний автомобіль. Дізнавшись про наявність позову він звернувся до банку з проханням надати документи на підтвердження зазначених вище обставин. У подальшому на його неодноразові звернення банк надав відповідь за № 17 -290/96 -22911 від 29.12.2016 року де вказувалось, що „ лист надісланий вами на адресу банку містить запит інформації, яка становить банківську таємницю.

Тому звертаючись до суду з апеляційною скаргою, вказуючи на проведений заочний розгляд справи, відповідач просив апеляційний суд витребувати від позивача документи що стосуються предмету спору.

У відповідності до положень ст. 10 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, роз'яснює особам, які беруть участь у справі,їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Однак позивачем ( банком) до апеляційного суду, за його зверненням також не було надано доказів щодо яких ставилося питання як і не було надано будь-яких письмових пояснень чи заперечень щодо доводів апеляційної скарги відповідача в частині ненадання інформації по кредиту.

Відтак враховуючи, що згідно до умов договору кредиту № 128/68165 від 29.02.2008 року укладеного між сторонами було визначено підстави та умови нарахування як відсотків так і пені. А саме п. 2.4. договору кредиту, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в валюті кредиту в останній робочий день поточного місяця (без урахування останнього робочого та послідуючих неробочих днів місяця), а також в кінцевий термін повернення заборгованості, визначений кредитним договором.

за п. 4.1 договору кредиту, у разі прострочення позичальником строків сплати процентів, визначених п. 2.4 цього договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п.1.1 цього договору, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, що діє у період прострочення.

У той же час погашення заборгованості за умовами даного кредитного договору у відповідності до п. 2.5 повинно було здійснюватися в наступній черговості: - прострочена заборгованість за нарахованими процентами; - прострочена заборгованість за кредитом; - строкова заборгованість за нарахованими процентами; - строкова заборгованість за кредитом; - пеня за порушення строків повернення кредиту та сплату процентів; - штраф.

29.02.2008 року між ПАТ "Укрсоцбанк" та ОСОБА_5 була укладена додаткова угода до договору кредиту №128/68165 від 29.02.2008року, відповідно до якої сторони встановили першочерговість повернення заборгованості, а саме: у першу чергу - прострочена заборгованість за кредитом, у другу чергу - строкова заборгованість за кредитом, у третю чергу - прострочена заборгованість за нарахованими процентами, у четверту чергу - строкова заборгованість за нарахованими процентами, у п'яту чергу - пеня за порушення строків повернення основної заборгованості та сплати процентів, у шосту чергу - штрафні санкції (а.с.9).

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Наявні матеріали справи, свідчать про те, що позивач звертаючись до суду з позовом не зазначив будь - яких обставин щодо виконання ( невиконання ) відповідачем зобов'язання повернення суму позики ( тіла кредиту) протягом 2006 - 2015 років як за умовами договору кредиту так і додаткової угоди до договору кредиту.

Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позичальник зобов'язаний крім повернення позикодавцеві позики, сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

На підтвердження суми заборгованості по відсоткам та розміру пені позивачем при зверненні до суду не було надано розрахунок такої заборгованості, не було надано такого розрахунку і до суду апеляційної інстанції, що на думку колегії суддів унеможливлює перевірку обґрунтованості та доведеності заявлених вимог позивача.

З урахуванням того, що зазначені складові заборгованості можливі до розрахунку лише за наявності тіла кредиту або заборгованості по тілу кредиту.

Надана до суду першої інстанції довідка, вказує лише розмір заборгованості а не механізм її обрахування та час виникнення.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду, як таке що постановлено з порушенням норм матеріального права підлягає скасуванню з постановленням нового за правилами ст. 309 ЦПК України про відмову у задоволенні заявлених позивачем вимог з зазначених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Заочне рішенняДніпровськогорайонного суду м. Києва від 3 листопада 2016 року скасувати, та постановити нове, за яким :

Публічному акціонерному товариству „ Укрсоцбанк" відмовити у задоволенні заявлених вимог про стягнення заборгованості.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства „Укрсоцбанк" на користь ОСОБА_5 судовий збір у розмірі 1515, 80 ( одна тисяча п'ятсот п'ятнадцять гривень вісімдесят копійок).

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення. Може бути оскаржено в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: