Справа № 522/9627/17
Провадження № 6/522/365/17
УХВАЛА

30 червня 2017 року

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Тарасова А.В.,

за участю секретаря Ткаченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеси,- « Про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» -

В С Т А Н О В И В :

До суду звернувся державний виконавець Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеси, по якому просить суд вирішити питання про можливість тимчасового обмеження ОСОБА_1 , у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до виконання ним зобовязань за наказом № 916/4345/15 від 24.02.2017 року, виданого Господарським судом Одеської області.

Державний виконавець Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеси до суду не зявився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Просив розглядати подання за його відсутності.

Представник боржника надав до суду заперечення на подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа.

Розглянувши подання, надані матеріали, суд вважає в задоволенні вказаного подання слід відмовити на підставі наступного.

У провадженні Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеси перебуває виконавче провадження № 53697314 з примусового виконання наказу № 916/4345/15 від 24.02.2017 року, виданого Господарським судом Одеської області про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь ТОВ « Франко Транспорт» безпідставно набуті кошти в сумі 413 728,00 грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 6 205,92 грн.

04.04.2017 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вищезазначеного наказу про стягнення грошових сум з ФОП ОСОБА_1 на користь ТОВ « Франко Транспорт».

В письмових запереченнях боржник посилається на те, що постанову про відкриття виконавчого провадження було отримано його сином, у зворотньому повідомленні, наявному в матеріалах справи міститься відмітки про отримання листа, однак зазначення що саме отримав адресат відсутнє, крім того однозначно за підписом в повідомленні стверджувати, що лист був отриманий саме боржником не можливо.

Згідно п.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст. 11 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст.313 ЦК України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у ЦК до особистих немайнових прав фізичної особи (кн. друга ЦК), а саме до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи (гл. 21 кн. другої ЦК). Відповідно до ч.3 ст.269 ЦК особисті немайнові права тісно пов'язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України».

Положеннями ст. 6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у таких випадках:

- якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України (п.2);

- якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням;

- до виконання зобов'язань (п.5);

- якщо щодо нього подано цивільний позов до суду до закінчення провадження у справі (п.8).

Пунктом 8 ст.19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» встановлено, що на Державну прикордонну службу України (далі - ДПС) відповідно до визначених законом завдань покладається, зокрема, запобігання та недопущення в'їзду в Україну або виїзду з України осіб, яким згідно із законодавством не дозволяється в'їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі згідно з дорученнями правоохоронних органів.

Відповідно до ст.124 Конституції судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі України «Про виконавче провадження». Цим Законом закріплено право державного виконавця, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується судом за правилами цивільного судочинства в порядку, передбаченому ст.377-1 ЦПК, яка міститься у Гл. VI ЦПК «Процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)». За змістом цієї статті вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується в порядку, передбаченому цим Кодексом щодо боржників у виконавчому провадженні, за будь-якими виконавчими документами, передбаченими ст.17 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання яких здійснюється ДВС.

Пунктом 8 ч.1 ст.6 Закону Україну «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено можливість обмеження виїзду з України громадян, щодо яких подано цивільний позов до суду, до закінчення провадження у справі.

Згідно з ст. 5 ЗУ Про виконавче провадження, державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі, у спосіб і порядок, зазначені виконавчим документом та при здійснені виконавчого провадження має право звенутись до органу, який видав виконавчий документ з клопотанням про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 ЗУ Про виконавче провадження державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобовязань, покладених на нього рішенням.

Підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду громадян України за кордон є дія неврегульованих зобовязань.

Крім того, представником боржника надано до суду докази на підтвердження того, що наказ № 916/4345/15 від 24.02.2017 року, виданий Господарським судом Одеської області на даний час оскаржується в судовому порядку, та на теперішній час справа по суті не розглянута.

Таким чином, державним виконавцем не надано суду доказів в підтвердження своїх вимог, а саме, що боржник ухиляється від виконання зобовязань покладених на нього судовим рішенням,- до виконання зобовязань та що вичерпані всі, передбачені законодавством, інші способи його виконання, отже в задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 209, 210, 293, 377-1 ЦПК України, ст. ст 5, 11 ЗУ Про виконавче провадження, ст. 6 ЗУ Про порядок виїзду з України та вїзд в Україну громадян України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеси,- « Про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м.Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня винесення ухвали. У разі якщо ухвалубуло постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: А.В. Тарасов

30.06.2017