Справа № 709/1154/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2017 року смт.Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Чубая В.В.,

за участі секретаря судового засідання Кіян С.О.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Чорнобаївського районного суду Черкаської області заяву ОСОБА_1 про відвід судді у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до СТОВ «Агроко» про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, відшкодування збитків, упущеної вигоди, витрат на відновлення порушеного права та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

У провадженні Чорнобаївського районного суду Черкаської області перебуває цивільна справа за ОСОБА_1 (далі позивач) до СТОВ «Агроко» (далі відповідач) про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, відшкодування збитків, упущеної вигоди, витрат на відновлення порушеного права та моральної шкоди.

У судовому засіданні представником позивача подано заяву про відвід головуючому судді, яка підписана позивачем, з підстав передбачених п. 4 ст. 20 ЦПК України, а саме у звязку з наявністю інших обставин, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді. У якості підстави для відводу вказано порушення суддею, на думку позивача, принципу диспозитивності при прийнятті судового рішення за результатами розгляду повторного клопотання про повторний розгляд заяви про забезпечення позову, що надає позивачу обґрунтовані підстави сумніватися в обєктивності та неупередженості судді. На думку позивача, прийняте судове рішення за своїм змістом є належним чином необґрунтованим, у ньому не вказано мотивів відхилення доводів позивача, а навпаки викладено думку судді щодо можливих способів захисту порушених прав позивача. За таких обставин у позивача виникли сумніви щодо забезпечення у подальшому його права на справедливий суд, закріплений у Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і Конституції України. В обґрунтування заяви позивач посилався на низку рішень Європейського суду з прав людини, де проаналізовано поняття неупередженості та безсторонності суду у розрізі субєктивного та обєктивного аспектів, навів приклади застосування такої практики національними судами. Посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, ст. 9 Конституції України, ч. 2 ст. 3, ст. 8 ЦПК України, позивач просив застосувати аналогію закону та передати розгляд питання про відвід головуючого судді на розгляд іншому судді, визначеному автоматизованою системою документообігу.

Оголошуючи у судовому засіданні заяву про відвід, представник позивача зазначав, що таким чином використовує передбачений чинним процесуальним законодавством спосіб захисту прав та законних інтересів позивача, а тому просив вказану заяву задовольнити. Позивач підтримав позицію свого представника.

Представник відповідача щодо вирішення питання відводу покладався на розсуд суду. Водночас заперечував наявність підстав для відводу судді, вказуючи при цьому на зловживання позивачем та його представником процесуальними правами, що направлено на здійснення тиску на головуючого суддю. Звертав увагу суду, що основні аргументи, викладені у заяві про відвід судді, фактично зводяться до незгоди з прийнятим судовим рішенням за результатами вирішення питання про забезпечення позову. При цьому за аналогією закону посилався на постанову Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» щодо підстав для заявлення відводу.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.

Підстави для відводу судді визначені ст.ст. 20, 21 ЦПК України.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 20 ЦПК України суддя не може брати участь в розгляді справи і підлягає відводу якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦПК України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим до початку зясування обставин у справі та перевірки їх доказами.

Частиною 2 ст. 24 ЦПК України встановлено, що заява про відвід вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Таким чином процедура та порядок розгляду заяв про відвід чітко врегульована нормами ЦПК України. У звязку з цим будь-які підстави для передачі заяви про відвід головуючого судді іншому судді для розгляду, як того вимагав позивач, відсутні.

Як вбачається зі змісту заяви про відвід мотивація позивача фактично зводиться до незгоди з рішенням суду за результатами вирішення питання про забезпечення позову. Разом з тим судові рішення підлягають оскарженню в передбаченому цивільним процесуальним законодавством порядку. При цьому ухвала Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 6 жовтня

2017 року, з якою фактично не погоджується позивач, в апеляційному порядку не оскаржувалася та набрала законної сили.

З приводу посилання позивача на практику Європейського суду з прав людини слід зазначити, що заява про відвід не містить відомостей, які свідчили про упередженість та необєктивність головуючого судді в розрізі субєктивного та обєктивного критеріїв.

За таких обставин суд приходить до висновку, що викладені у заяві про відвід доводи не можуть слугувати підставою для відводу судді, а тому у задоволенні заяви слід відмовити.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 20, 21, 23, 24, 209, 210 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Чубая В.В. відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно та оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Чубай