АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 22ц/790/116/17 Головуючий І інстанції - Танасевич О.В.
Справа: № 633/108/15ц Доповідач - Карімова Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного

суду Харківської області в складі:

головуючого - Карімової Л.В.,

суддів колегії: Бурлака І.В.,

Яцини В.Б.,

за участю секретаря Баранкової В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за за апеляційними скаргами ОСОБА_3, Печенізької селищної ради Печенізького району Харківської області, Відділу Держгеокадастру у Печенізькому районі Харківської області на рішення Печенізького районного суду Харківської області від 13 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Відділу Держземагентства у Печенізькому районі Харківської області, Печенізької селищної ради Печенізького району Харківської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, - ОСОБА_3, ОСОБА_5, про визнання недійсними рішень органу місцевого самоврядування та виданих на їх підставі державних актів, та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_3 до Відділу Держземагентства у Печенізькому районі Харківської області, Печенізької селищної ради Печенізького району Харківської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, - ОСОБА_4, ОСОБА_5, про скасування рішення органу місцевого самоврядування та визнання недійсним виданого на його підставі державного акту,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до Печенізького районного суду Харківської області з позовом, в якому, з урахуванням подальших уточнень, просив визнати недійсними рішення ХХХVІІ сесії ІV скликання Печенізької селищної ради Харківської області від 14 лютого 2005 року про надання ОСОБА_6 безкоштовно у приватну власність земельної ділянки площею 0,0181 га. за адресою: АДРЕСА_4, та рішення ХІV сесії ХХІV скликання цього ж органу від 5 серпня 2003 року про надання ОСОБА_3 безкоштовно в приватну власність земельної ділянки площею 0,0931 га за адресою: АДРЕСА_1, а також просив визнати недійсними державні акти на право власності на ці земельні ділянки .

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що відповідно до пункту 2 розділу VІІ Закону України «Про державний земельний кадастр» з 07 квітня 1997 року належна йому земельна ділянка АДРЕСА_5, вважається сформованою, у зв'язку з чим, накладенням меж суміжних ділянок третіх осіб, які набули право власності на них в 2004-2005 роках, порушено саме його права, а не навпаки. Відсутність у протоколі закріплення меж належної йому земельної ділянки підпису ОСОБА_3 обґрунтовував тим, що на момент її приватизації спільна межа з ділянкою ОСОБА_3 була відсутня, адже останній користувався земельною ділянкою АДРЕСА_6, площею 0,06 га, тоді як, право користування цією ділянкою площею 0,0931 га виникло у нього лише в 2004 році. При цьому незрозуміло за рахунок яких земель відбулось збільшення цієї ділянки та на якій підставі. Крім того, ОСОБА_3 було надано земельну ділянку у розмірах, що перевищують максимально допустиму площу для селища, що передбачена пунктами б, г, частини 1 статті 121 Земельного кодексу України.

Щодо недоліків протоколу закріплення меж земельної ділянки АДРЕСА_5, ОСОБА_4 повідомив, що цей документ складено згідно з типовою формою Чугуївського госпрозрахункового земельно-кадастрового бюро у вересні 1996 року, представник Печенізької селищної ради народних депутатів ОСОБА_7 мав представницьку функцію і підписання ним протоколу не було передбачено, бланки були виготовлені з прізвищем землевпорядника ОСОБА_8, тоді як на момент складення протоколу, остання перебувала у декретній відпустці, а її обов'язки виконував ОСОБА_9 Зазначав, що підписував акти погодження меж суміжних ділянок, адже зауважень та претензій щодо фактичного землекористування до сусідів не мав, тоді як помилка була допущена у технічній документації.

У липні 2015 року ОСОБА_3, як третя особа, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору, звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Печенізької селищної ради Харківської області № 129/15 від 9 вересня 1996 року, яким ОСОБА_4 було надано у власність земельну ділянку АДРЕСА_7 загальною площею 0,22 га, та визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданий на підставі цього рішення

В обґрунтування позову ОСОБА_3 посилався на те, що протокол закріплення меж земельної ділянки складений з чисельними порушеннями, зокрема: у цьому документі відсутня дата його складання, у ньому відсутній підпис ОСОБА_3, замість зазначеного землевпорядника ОСОБА_8 протокол містить підпис ОСОБА_9, відсутній підпис представника Печенізької селищної ради ОСОБА_7, підроблено підписи ОСОБА_6 Таким чином, порушення під час погодження меж земельної ділянки АДРЕСА_5, пунктів 1.10., 2.2. Інструкції про порядок складення, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і права постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (у тому числі на умовах оренди), призвело до порушення його прав, як суміжного землевласника, що згідно з частиною 1 статті 155 Земельного кодексу України тягне за собою визнання недійсним відповідного рішення органу місцевого самоврядування та державного акту на право власності на землю, виданого на підставі такого рішення.

Ухвалою суду від 8 липня 2015 року позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_3 було об'єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_4

Позивач за первісним позовом ОСОБА_4 проти позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_3, заперечував, та просив застосувати до цих позовних вимог строк позовної давності.

Як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - ОСОБА_3, проти задоволення первісного позову заперечував і просив застосувати до вимог ОСОБА_4 трирічний строк позовної давності, який на час судового розгляду справи сплив.

Рішенням Печенізького районного суду Харківської області від 13 червня 2016 року позовну заяву ОСОБА_4 задоволено повністю.

Визнано недійсним рішення XXXVII сесії IV скликання Печенізької селищної ради Харківської області від 14 лютого 2005 року «Про затвердження матеріалів технічної документації по встановленню меж в натурі, та передачу у приватну власність земельної ділянки земель житлової та громадської забудови за адресою: АДРЕСА_8».

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0181 га за АДРЕСА_9 НОМЕР_2 від 23 березня 2005 року, виданий на ім'я ОСОБА_6 та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за номером 458.

Визнано недійсним рішення XІV сесії ХХIV скликання Печенізької селищної ради Харківської області від 5 серпня 2003 року «Про безоплатну передачу в приватну власність земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_3.».

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0931 га за АДРЕСА_10 серії НОМЕР_3 від 23 липня 2004 року, виданий на ім'я ОСОБА_3 та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за номером 277.

Стягнуто на користь ОСОБА_4 з Відділу Держземагентства у Печенізькому районі Харківської області та Печенізької селищної ради Печенізького району Харківської області судові витрати по 2010,00 грн. 00 копійок з кожного.

У позові третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_3 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції третя особа, яка заявила самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на неповне зв'язування дійсних обставин у справі, просить скасувати вказане рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов і відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4

Вказує на те, що судом першої інстанції не враховано, що твердження ОСОБА_4 про узгодженість меж його земельної ділянки суперечать матеріалам справи, з яких вбачається, що наданий ним протокол закріплення меж земельної ділянки не має дати його складання, має розбіжності у зазначенні осіб землевпорядника та представника Печенізької селищної ради; підписи напроти прізвища ОСОБА_10 неозброєним оком свідчать про те, що вони зроблені різними особами.

Зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що фактично предметом позову ОСОБА_4 є примусове припинення права власності на землю шляхом визнання недійсним державного акту, однак в матеріалах справи відсутні докази обґрунтованості таких вимог та правових підстав позбавлення його, ОСОБА_3, права власності на земельну ділянку, яке підтверджено державним актом, оформлено ним відповідно до вимог ст.ст.118,119 ЗК України як власником житлового будинку АДРЕСА_11 у повній відповідності до вимог чинного законодавства: з отриманням усіх необхідних дозволів та погоджень. Разом з тим, ОСОБА_4 не надано жодних матеріалів, які б свідчили про належне оформлення його земельних ділянок.

Посилається на неврахування судом першої інстанції того, що фактичні межі землекористування ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відповідають технічній документації на земельну ділянку АДРЕСА_12 що належить ОСОБА_4

Вказує, що задовольнивши вимоги ОСОБА_4 про скасування державного акту ОСОБА_3, суд першої інстанції надав йому можливість отримати у власність земельну ділянку у конфігурації та розмірах, які відрізняються від земельної ділянки НОМЕР_4 межі якої він погодив з ним згідно акту встановлення та погодження меж земельної ділянки від 12.08.2013 року.

Також, не погодившись з рішенням суду першої інстанції відділ Держгеокадастру у Печенізькому районі Харківської області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4, а позов ОСОБА_3 вирішити згідно з вимогами чинного законодавства.

Вказує на те, що судом першої інстанції не враховано, що земельні ділянки ОСОБА_3 та ОСОБА_6 були надані на підставі рішень Печенізької селищної ради, на підставі яких та розробленої технічної документації були оформлені відповідні державні акти на право власності.

Оформлення державних актів здійснено у відповідності до вимог чинного законодавства; ОСОБА_3 та ОСОБА_6 були подані усі необхідні документи для державної реєстрації земельних ділянок.

Вказує, що судом першої інстанції не в повній мірі з'ясовані обставини, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення спору, зокрема не враховано, що на час виготовлення державного акту ОСОБА_4 земельні ділянки АДРЕСА_13 були у законному порядку передані у власність ОСОБА_3 та ОСОБА_6

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Печенізька селищна рада Печенізького району Харківської області також подала апеляційнй скаргу, в якій посилаючись на неповне з'ясування судом фактичних обставин справи, порушення оскаржуваним рішенням інтересів Печенізької селищної ради та законних власників ОСОБА_3 і ОСОБА_5, які правомірно та у відповідності до норм чинного законодавства набули право власності на земельні ділянки, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4, а позов ОСОБА_3 вирішити згідно з вимогами чинного законодавства.

У письмових запереченнях на апеляційні скарги ОСОБА_3 та Печенізької селищної ради Печенізького району Харківської області ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_11 у письмових запереченнях на апеляційну скаргу Відділу Держаземагенства у Печенізькому районі просять відмовити у задоволенні апеляційних скарг та залишити рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись при цьому на безпідставність доводів, викладених у скаргах.

Вислухавши пояснення учасників процесу, перевіривши відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_3, Відділу Держгеокадастру у Печенізькому районі Харківської області, Печенізької селищної ради Печенізького району Харківської областіпідлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_4, суд першої інстанції, виходив із того, що позивач набув право власності на земельну ділянку АДРЕСА_14 у відповідності до вимог діючого у той час законодавства, а саме: передача ОСОБА_4 у власність земельної ділянки НОМЕР_5 яка була раніше йому надана, відбулась за рішенням Печенізької селищної ради народних депутатів Харківської області за місцем її розташування, на підставі заяви ОСОБА_4, що підтверджували розмір цієї ділянки, та в межах норм, встановлених статтями 57, 67 Земельного кодексу України (в редакції від 22 червня 1993 року): 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель та 0,07 га для ведення особистого підсобного господарства. Позовні вимоги ОСОБА_3 суд першої інстанції визнав необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до договору купівлі продажу від 14 травня 1993 року ОСОБА_12 придбав недобудований будинок АДРЕСА_5, на земельній ділянці площею 2200 м2 .

Після чого, ОСОБА_12 звернувся до Печенізької селищної ради із заявою про надання йому у власність земельної ділянки АДРЕСА_15, що була раніше йому надана, за місцем її розташування та в межах норм, встановлених статтями законом для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель та для ведення особистого підсобного господарства.

Рішенням виконавчого комітету Печенізької селищної ради народних депутатів Харківської області № 129/15 від 9 вересня 1996 року ОСОБА_13 було передано безоплатно у власність земельну ділянку АДРЕСА_5, загальною площею 0,22 га. Межі земельної ділянки АДРЕСА_5 було визначено в натурі відповідним протоколом.

На підставі цього рішення ОСОБА_4 отримав державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_6, який був зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за номером 332 від 7 квітня 1997 року.

Суміжні з земельною ділянкою АДРЕСА_5, земельні ділянки № НОМЕР_7 (кв. 1) площею 0,0931 га, кадастровий номер НОМЕР_8 та № НОМЕР_9 площею 0,1681 га (зокрема, площею 0,15 га під будівництво та обслуговування житлового будинку та господарчих будівель та площею 0,0181 га для ведення особистого селянського господарства), кадастрові номери НОМЕР_10, НОМЕР_11 по АДРЕСА_16 у тому ж селищі були надані у власність відповідно ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на підставі рішень Печенізької селищної ради Харківської області XIV сесії XXIV скликання від 5 серпня 2003 року та XXXVII сесії IV скликання від 14 січня 2005 року.

На підставі зазначених рішень ОСОБА_3 та ОСОБА_6 було оформлено державні акти на право власності на земельні ділянки серії відповідно НОМЕР_3 від 23 липня 2004 року та НОМЕР_12 від 23 березня 2005 року.

Згідно зі змістом витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 12608456 від 12 листопада 2013 року та з Державного земельного кадастру № НВ-013 від 30 жовтня 2013 року, власником земельної ділянки АДРЕСА_5, кадастровий номер НОМЕР_13, є ОСОБА_4

З метою внесення відомостей до державного земельного кадастру про земельну ділянку АДРЕСА_5 на замовлення ОСОБА_4 було виконано технічну документацію із землеустрою щодо встановлення її меж (том № 1 а.с. 144-153, 211-247), яка не пройшла перевірку у Відділі Держземагентства у Печенізькому районі Харківської області у зв'язку з невідповідністю викладених в ній даних відомостям, що містяться у Державному земельному кадастрі.

Відповідно до акту обстеження земельних ділянок АДРЕСА_17 та № НОМЕР_9 по АДРЕСА_18 від 27 червня 2012 року встановлено, що земельна ділянка НОМЕР_5 по АДРЕСА_24 за фактичним землекористуванням має площу 0,1976 га, тоді як у державному акті площа цієї ж ділянки зазначено 0,22 га, отже на цю ділянку накладаються сусідні ділянки № НОМЕР_9 та АДРЕСА_19 відповідно на 0,0040 га та на 0,0051 га.

Рішенням Відділу Держземагентства у Печенізькому районі Харківської області № РВ-013 від 19 листопада 2013 року ОСОБА_4 було відмовлено у внесенні відомостей щодо земельної ділянки АДРЕСА_5, до державного земельного кадастру у зв'язку з невідповідністю фактичної площі цієї ділянки до площі, зазначеної у державному акті.

Рішенням Відділу Держземагентства у Печенізькому районі Харківської області № РВ-015 від 22 червня 2015 року ОСОБА_4 було відмовлено у внесенні відомостей щодо земельної ділянки АДРЕСА_5, до Державного земельного кадастру у зв'язку з перетином з суміжними земельними ділянками кадастрові номера НОМЕР_8 та НОМЕР_10.

Судовим розглядом встановлено, що передана у приватну власність ОСОБА_14 земельна ділянка виділялась в натурі між уже сформованих земельних ділянок, належних іншим власникам, тому необхідно погоджувати межі земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами.

Вдповідно до п. 1.10 Наказу державного комітету України по земельних ресурсах № 28 від 15.04.1993 року «Про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі і реєстрації державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею» технічна документація при складанні державних актів включає: при складанні державних актів на право приватної власності на землю і право постійного користування, що видаються громадянам на земельні ділянки, якими вони користуються:…збірний план землевласників і землекористувачів; відомість обчислення площ, матеріали погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками землі і землекористувачами;

Згідно п.2.2. вказаного наказу, межі наданих (пепреданих) земельних ділянок переносяться у натуру (на місцевість) і закріплюються межовими знаками, а межі ділянок, що знаходяться у власності та користуванні і проходять по визначених в натурі контурах, звіряються з наявними планами ділянок. При відсутності плану проводиться зйомка зовнішніх меж земельної ділянки, встановлюються суміжні власники землі і землекористувачі, за участю останніх складається протокол, в якому докладно описується розташування меж на місцевості.

Відповідно до ст. 102 ЗК України а редакції від 22.06.1993 року проекти утворених нових землеволодінь і землекористувань після погодження із заінтересованими власниками землі та землекористувачами розглядаються і затверджуються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Пунктом 3.12. Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 18 травня 2010 № 376, передбачено, що закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою.

Таким чином, погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами є самостійним заходом визначення (встановлення) в натурі (на

місцевості) меж земельних ділянок.

Відповідно до акту обстеження земельних ділянок АДРЕСА_17 та № НОМЕР_9 по АДРЕСА_18 від 27 червня 2012 року встановлено, що земельна ділянка НОМЕР_5 по АДРЕСА_24 за фактичним землекористуванням має площу 0,1976 га, тоді як у державному акті площа цієї ж ділянки складає 0,22 га.

З матеріалів справи вбачається, що вказаний акт складався за участі ОСОБА_4, як власника домоволодіння по АДРЕСА_20 та ОСОБА_5, як власника домоволодіння по АДРЕСА_21. Висновки комісії при складанні акту від 27 червня 2012 року були доведені всім присутнім та сторони фактично погодились з межами земельних ділянок, які знаходяться в технічній документації, виготовленій згідно договору №171 від 17.07.2013 року.

До даного акту додано План розбіжності межі фактичного використання земельної ділянки від межі зазначеної в державному акті, згідно з яким встановлено що земельна ділянка, яка зазначена в державному акті ОСОБА_4 Серії НОМЕР_6 від07 квітня 1997 року частково накладається на неприватизовану земельну ділянку гр. ОСОБА_15, що межує з земельною ділянкою ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_22. Данийплан складено Харківською регіональною філією ДП «Центр державного земельного кадастру».

Земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр»

Документація із землеустрою та оцінки земель, яка є підставою для внесення відомостей до ДЗК, подається органу, що здійснює внесення таких відомостей, також у формі електронного документа (ч. І ст. 23 ЗУ «Про Державний земельний кадастр).

Відповідно до ч. 1 ст. 79-1 ЗК України встановлено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Згідно з ст. 184 ЗК України та ст. 2 Закону України «Про землеустрій» одним із заходів землеустрою передбачено визначення (встановлення) в натурі (на місцевості) меж земельних ділянок.

Також погодження меж земельної ділянки є складовою частиною кадастрового плану, який, у свою чергу, є складовою частиною технічної документації, необхідної для передачі громадянам безоплатно земельних ділянок на праві приватної власності. Виконання усіх підготовчих робіт з виготовлення державного акта на право власності на земельну ділянку передбачає як перевірку того, чи є земельна ділянка вільною, чи не належить вона іншому власнику чи користувачеві та чи не накладаються межі вказаної земельної ділянки на суміжні земельні ділянки.

Таким чином, непогодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами позбавляє землевпорядну організацію виготовити технічну документацію із землеустрою та погодити технічну документацію з компетентними органами та затвердити відповідний проект землеустрою.

Згідно з висновком земельно- технічної експертизи № 8176 від 11 березня 2016 року встановлено документальне накладення меж земельних ділянок № НОМЕР_7 (кв. 1) та № НОМЕР_9 по АДРЕСА_18 які належать ОСОБА_3 і ОСОБА_5, на межі земельної ділянки НОМЕР_5 по АДРЕСА_23, яка належить ОСОБА_4, площа накладення складає відповідно 38,4 м2 та 181 м2. Таке накладення виникло в результаті невідповідності конфігурації зазначених земельних ділянок за фактичним розташуванням та конфігурації, зазначеної в первісних технічних документах (том № 2 а.с. 168-182).

Судова колегія не може прийняти до уваги висновок земельно-технічної експертизи, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи, а також в ньому не вказано які документи використовувались експертом при його виготовленні, зокрема, в основу висновку покладена технічна документація яка не пройшла перевірку у Відділі Держземагенства у Печенізькому районі Харківської області. При цьому, також з висновку експерта не вбачається висновків з геодезії, а саме яким саме чином накладаються межі однієї земельної ділянки на іншу, та яким чином перетинаються межі земельних ділянок із зазначенням чітких меж.

З вищевикладеного вбачається, що дійсно має місце факт документального накладення меж земельних ділянок, а також протокол, яким узгоджені межі земельної ділянки ОСОБА_4 і на підставі якого отримано акт про право власності, складений з грубим порушенням вимог законодавства, а саме в порушення п.2.2. Наказу Держкомзему № 28 від 15 квітня 1993 року не містить узгодження із власниками сусідніх земельних ділянок, а отже складений неналежним чином, що призвело до порушення права власності ОСОБА_3 та ОСОБА_6

Таким чином, протокол, яким ОСОБА_4 було узгоджено межі земельної ділянки, у відповідності до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України не може слугувати підтвердженням фактичних меж належної ОСОБА_4 земельної ділянки.

Крім того, як свідчить Акт встановлення меж земельної ділянки, яка розташована на території Печенізької селищної ради за адресою: АДРЕСА_3, що був складений 26.05.2003 року і міститься у технічній документації по оформленню права приватної власності на земельну ділянку за вказаною адресою, ОСОБА_4 погодив межі земельної ділянки і межові знаки, які були встановлені при погодженні меж земельної ділянки, яка належить ОСОБА_3

Отже, підписуючи вказаний акт ОСОБА_4 розумів та погодився з межами визначеними в ньому.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Суд першої інстанції вказаним обставинам належної оцінки не дав і помилково визнав, що видані ОСОБА_6 та ОСОБА_3 державні акти на право власності на земельну ділянку і рішення Печенвзької селищної ради порушують права позивача.

Передача земельних ділянок по АДРЕСА_16 ОСОБА_3 та ОСОБА_6 у приватну власність відбулася на підставі технічної документації, виготовленої Харківською регіональною філією Центру ДЗК ПРВВ та погоджена відділом Держземагенства в Печенізькому районі Харківської області, тобто у відповідності до вимог чинного законодавства.

Визнання недійсними рішення ХХХVІІ сесії ІV скликання Печенізької селищної ради Харківської області від 14 лютого 2005 року про надання ОСОБА_6 безкоштовно у приватну власність земельної ділянки площею 0,0181 га. за адресою: АДРЕСА_4, та рішення ХІV сесії ХХІV скликання цього ж органу від 5 серпня 2003 року про надання ОСОБА_3 безкоштовно в приватну власність земельної ділянки площею 0,0931 га за адресою: АДРЕСА_1, так як і скасування рішення виконавчого комітету Печенізької селищної ради Харківської області № 129/15 від 9 вересня 1996 року, яким ОСОБА_4 було надано у власність земельну ділянку АДРЕСА_7 загальною площею 0,22 га, позбавить сторін права власності на земельні ділянки, які передані їм у власність в порядку та на підставах діючих на той час норм законодавства, що суперечить вимогам ст. 321 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність порушення ОСОБА_4 строків позовної давності, оскільки про порушення своїх прав ОСОБА_4 дізнався лише 22 червня 2015 року з рішення Відділу Держземагенства у Печенізькому районі Харківської області, яким останньому було відмовлено у внесенні відомостей щодо земельної ділянки до Державного земельного кадастру, тому саме з цієї дати почався перебіг позовної давності.

В зв'язку з вищевикладеним рішення районного суду ухвалено при неповному з»ясуванні обставин справи, тому згідно до вимог ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 313, 314, 316, 317,319, 324 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_3, Печенізької селищної ради Печенізького району Харківської області, Відділу Держгеокадастру у Печенізькому районі Харківської області задовольнити частково.

Рішення Печенізького районного суду Харківської області від 13 червня 2016 рокузмінити, скасувавши його в частині задоволення позову ОСОБА_4.

В цій частині ухвалити нове рішення: відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4 до Відділу Держземагентства у Печенізькому районі Харківської області, Печенізької селищної ради Печенізького району Харківської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, - ОСОБА_4, ОСОБА_5, про скасування рішення органу місцевого самоврядування та визнання недійсним виданого на його підставі державного акту.

В іншій частині рішення районного суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цим рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: