Провадження №: 2/752/4590/17
У Х В А Л А

11.07.2017 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Мирошниченко О.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в:

10.07.2017 року до Голосіївського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1, в якій остання просить суд постановити рішення, яким розірвати шлюб, укладений з ОСОБА_2, зареєстрований 03.03.2010 року Відділом реєстрації актів про шлюб Євпаторійського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, про що складено актовий запис № 80. Вивчивши позовну заяву, а також додані до неї документи, надходжу до наступного.

Обґрунтовуючи звернення з даним позовом до Голосіївського районного суду м. Києва, позивач посилається на ст. 110 ЦПК України.

Ст. 110 ЦПК України визначено підсудність цивільних справ за вибором позивача. Так, відповідно до вимог частини першої та другої вказаної вище статті, позови про стягнення аліментів можуть пред'являтись за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача; позови про розірвання шлюбу можуть пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти. За домовленістю подружжя справа може розглядатись за зареєстрованим місце проживання чи перебування будь-кого із сторін.

Згідно позовної заяви, місце проживання позивача та відповідача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1.

Матеріали поданої позовної заяви не містять доказів того, що місце перебування позивача у справі зареєстровано у Голосіївському районі м. Києва за адресою, зазначеною у позові - АДРЕСА_2

Згідно вимог ст. 115 ЦПК України якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала.

Враховуючи наведені вище обставини, приймаючи до уваги те, що правила ч. 2 ст. 110 ЦПК України не підлягають застосування у зв'язку із ненаданням доказів реєстрації місця перебування (проживання) на території Голосіївського району м. Києва, вважаю, що справа не підсудна цьому суду, а тому дану позовну заяву необхідно повернути позивачу для подання до належного суду.

Однак, позивачу слід роз'яснити, що згідно із ч. 1 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року, зі змінами, у зв'язку із неможливістю здійснювати правосуддя судами Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях, змінено територіальну підсудність судових справ, підсудних розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя судам, та забезпечено розгляд, зокрема, цивільних справ, підсудних місцевим загальним судам, розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, - місцевим загальним судам м. Києва, що визначаються Апеляційним судом м. Києва.

Крім того, відповідно до положень пункту другого частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі, зокрема, повернення заяви або скарги. На підставі вказаної вище норми закону, враховуючи, що дана заява підлягає поверненню позивачу для подання до належного суду, суд надходить до висновку про необхідність повернення сплаченої позивачем суми судового збору у розмірі 640 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 115, 208 ЦПК України, -

у х в а л и в:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - повернути позивачу для подання до належного суду.

Повернути ОСОБА_1 640 грн. (шістсот сорок гривень) судового збору, сплаченого згідно квитанції № 0.0.802687693.1 від 10.07.2017 року на розрахунковий рахунок 0002, код 38039757, МФО 820019, одержувач УДКСУ у Голосіївському районі м. Києва, отримувач ГУ ДКСУ в м. Києві.

Копію ухвали суду разом із заявою та всіма додатками до неї направити позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя