Справа № 760/6116/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2017 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Коробенка С.В.

при секретарі Семененко А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Верповська Олена Володимирівна про визнання недійсним свідоцтва про право власності на майно,

В С Т А Н О В И В :

В березні 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Обгрунтовуючи свій позов ОСОБА_1 зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її батько ОСОБА_5, громадянин Російської Федерації, який на момент смерті проживав в Сахалінській області, і після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з нерухомого майна (квартири), розташованих як в Російській Федерації, так і в Україні.

Позивач стверджує, що до складу спадкової маси після смерті її батька увійшла квартира АДРЕСА_2. Проте після подання заяви про прийняття спадщини Позивач, як вона вказує, дізналась про те, що приватним нотаріусом було видано свідоцтво про право власності на 1/2 частку у спільному майні подружжя (зазначеній квартирі) ОСОБА_2, колишній дружині ОСОБА_5

Позивач вказує, що її батько та Відповідач перебували у шлюбі з 13 лютого 1969 року і проживали однією сім'єю до 1984 року. І хоча офіційно вони розірвали шлюб лише 02.12.1995, з 1987 року, як стверджує Позивач, ОСОБА_5 проживав однією сім'єю вже з її матір'ю ОСОБА_7.

Спірна квартира, як вказує Позивач є кооперативною, ОСОБА_5 отримав ордер на дану квартиру на сім'ю з трьох осіб 14 травня 1979 року, був членом ЖБК, пайові внески сплачував самостійно, в той час як ОСОБА_2 будь-якої участі у сплаті пайових внесків не брала. В повному обсязі пайові внески ОСОБА_5 виплатив за квартиру вже у 1991 році, тобто вже коли вони з Відповідачем проживали окремо.

За таких обставин Позивач вважає, що квартира АДРЕСА_2 була приватною власністю її батька, а його колишня дружина ОСОБА_2 не має до неї жодного відношення, вона в ній ніколи не проживала, оскільки також є громадянкою Російської Федерації, постійно проживає там, а тому отримання нею свідоцтва про право на 1/2 частку квартири є протиправним.

У судовому засіданні Позивач свої вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити.

Представники Відповідача проти задоволення позову заперечували, наполягаючи на тому, що починаючи з 1979 року, коли був отриманий ордер на квартиру, ОСОБА_5 та його дружина ОСОБА_2 спільними коштами сплачували пайові внески за квартиру, продовжували вони це разом робити і до 1991 року, коли пай був повністю виплачений. Представники зазначали, що і ОСОБА_5, і ОСОБА_2 постійно виїжджали на заробітки у Сахалінську область до Росії, у зв'язку з чим отримували охоронні свідоцтва на вказану квартиру. Пай з квартиру був повністю виплачений під час перебування їх у шлюбі. Представники Відповідача надали суду довіреність, видану від імені ОСОБА_5 на ім'я ОСОБА_2 11 травня 1986 року терміном дії до 11 травня 1989 року на право повністю розпоряджатись належною їм квартирою та здійснювати операції та розрахунку по цій квартирі. Відповідно до цієї довіреності, як вказує сторона Відповідача, ОСОБА_2 самостійно протягом трьох років сплачувала пайові внески за квартиру. У зв'язку з цим представники Відповідача наполягали на безпідставності заявленого позову і просили у його задоволенні відмовити.

Треті особи до суду з невідомих причин до суду не з'явились, за згоди усіх інших учасників суд визнав за можливе розглядати справу у їх відсутність.

Заслухавши пояснення Сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_5, який є рідним батьком Позивача ОСОБА_1.

Встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 13 лютого 1969 року. (а.с. 149)

02 грудня 1995 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було розірвано Мгачинською селищною адміністрацією Сахалінської області Російської федерації. (а.с. 13)

14 травня 1979 року ОСОБА_5 був виданий ордер №012121 на сім'ю в складі 3 осіб (дружина ОСОБА_2, син ОСОБА_3.) на зайняття трикімнатної квартири АДРЕСА_3.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 повністю виплатив пай за зазначену квартиру в Житлово-будівельному кооперативі «Україна» в 1991 році; сума паєнакопичення становила 9669,31 гривень. (а.с. 151)

Таким чином, пай за квартиру був виплачений в повному обсязі в період перебування ОСОБА_8 з Відповідачем у шлюбі.

Пояснення Позивача з приводу відсутності фактичних шлюбних відносин між ОСОБА_5 та Відповідачем з 1984 року, а також відсутності участі ОСОБА_2 у витратах, пов'язаних зі сплатою пайових внесків за квартиру, спростовуються дослідженим у судовому засіданні оригіналом довіреності ОСОБА_5, складеної 11.05.1986 в м. Шахтарськ Сахалінської області, на ім'я ОСОБА_2, на повне розпорядження належною їм трикімнатною квартирою в ЖБК «Україна» в АДРЕСА_4, та здійснення операцій та розрахунків по цій квартирі в період його тимчасової відсутності.

Крім того, саме на ім'я ОСОБА_2 видавались охоронні свідоцтва на період відсутності членів сім'ї у зв'язку з виїздом до м. Шахтарськ Сахалінської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про власність» член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Згідно зі ст. 22 Кодексу про шлюб ті сім'ю майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що квартира в АДРЕСА_4, була набута у спільну власність подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_9

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

ОСОБА_1 не надала суду переконливих доказів, які б свідчили про придбання її батьком квартири АДРЕСА_1

За таких обставин приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Верповська О.В. цілком обгрунтовано та правомірно видала ОСОБА_9 свідоцтво про право власності на частку у спільній власності подружжя від 09.11.2016, а позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 15 Закону України «Про власність», ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю, статтями 3, 4, 10, 11 , 57-60, 208, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: