АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів: Вербової І.М., Поливач Л.Д.

при секретарі Горак Ю.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Фірми «ЕРБОВІТАЛ 2 - С.Р.Л.» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

за апеляційною скаргою Фірми «ЕРБОВІТАЛ 2 - С.Р.Л.», подану її представником Лєбєдєвим Олегом Вікторовичем,

на рішення Печерського районного суду м. Києва від 16 травня 2017 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2017 року представник ОСОБА_2- ОСОБА_4, в інтересах останньої, звернувся до суду з зазначеним позовом, який обгрунтовував тим що з 01.06.2007 року позивачка працювала у відповідача на посаді секретаря, а з 1 вересня 2008 року переведена за посаду маркетолога 21.07.2015 року вона звільнена за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з ліквідацією Представництва Фірми «ЕРБОВІТАЛ 2 - С.Р.Л.». Проте, з нею при звільненні не проведено остаточний розрахунок, не виплачена заборгованість по заробітній платі за червень - липень 2015 року.

04.11.2015 року Печерським районним судом було видано судовий наказ №757/38420/15-ц, яким з відповідача на користь позивачки стягнуто суму заборгованості по нарахованій, але невиплаченій заробітній платі за червень - липень 2015 р. в розмірі 49241,95 грн.

Посилаючись на те, що заборгованість по заробітній платі на момент звернення до суду ОСОБА_2 не виплачена та після уточнення позовних вимог, представник, з підстав ст. 117 КЗпП України, просив стягнути з відповідача на користь позивачки середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22.07.2015 року по день винесення рішення суду в сумі 618 635,5 грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 16 травня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з Фірми «ЕРБОВІТАЛ 2 - С.Р.Л.» на користь ОСОБА_2 компенсацію за затримку виплати заробітної плати в розмірі 424 846 грн. 08 коп. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду Фірма «ЕРБОВІТАЛ 2 - С.Р.Л.», через свого представника, подала апеляційну скаргу та посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

На обґрунтування своїх доводів, вказує зокрема, що судом не взято до уваги наявність рішення італійського суду, яким вже були вирішені спірні відносини між сторонами по справі. Зокрема, рішенням Колегії четвертої по цивільним справах та по справах про банкрутство Суду м. Болонья ( Італія) у справі №173/15 (173/2015) від 16 грудня 2015 року визнано вимоги ОСОБА_2 на стягнення невиплаченої заробітної плати на загальну суму 1 988,24 Євро, що за курсом Національного банку України складає 58 721,51 грн., а також визнана необхідність виплат за весь термін прострочення, що остаточно розраховується на дату фактичної виплати, яка відбувається в теперішній час, а тому стягнення коштів судом України призведе до подвійного стягнення. У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача, доводи апеляційної скарги підтримав і просив задовольнити апеляційну скаргу.

Представник позивача проти апеляційної скарги заперечував,вважаючи що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням вимог закону і підстав для його скасування немає.

Заслухавши доповідь судді Шахової О.В., пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши апеляційну скаргу, в межах її доводів, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав. Статтею 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо в день звільнення працівник не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Відповідно до положень ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_2 з 01.06.2007 року працювала у відповідача на посаді секретаря Представництва Фірма HERBOVITAL 2 - S.R.L. (ЕРБОВІТАЛ 2 - С.Р.Л.), а з 01.09.2008 року переведена на посаду маркетолога із знанням італійської мови.

30.01.2015 року між сторонами укладено трудовий договір, відповідно до п. 4.1 якого сторонами узгоджено заробітну плату позивачки в розмірі 17521,40 грн. на місяць.

Відповідно до положень п. 8.3 трудового договору у випадку виникнення спору між представництвом та працівником він підлягає врегулювання шляхом безпосередніх переговорів, якщо спір між сторонами не буде врегульований, то він підлягає вирішенню в установленому чинним законодавством України порядку.

21 липня 2015 року ОСОБА_2 звільнено за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з ліквідацією представництва.

За останні два місяці перед звільненням заробітна плата ОСОБА_2 ( червень - липень 2015р) складала 49 241,95 грн.,відповідно середньоденний заробіток її складав 931,68 грн.

04.11.2015 р. Печерським районним судом м. Києва видано судовий наказ №757/3 8420/15-ц, яким з Фірми «ЕРБОВІТАЛ 2 - С.Р.Л.» на користь позивача стягнуто суму заборгованості по нарахованій, але невиплаченій заробітній платі за червень - липень 2015 р. в розмірі 49 241,95 грн.

Рішенням Колегії четвертої по цивільним справах та по справах про банкрутство Суду м. Болонья (Італія) у справі № 173/15 (173/2015) від 16 вересня 2015 року, серед іншого, визнано вимоги позивача ОСОБА_2 на стягнення невиплаченої заробітної плати та на проведення розрахунку при звільненні на загальну суму 1 988,24 Євро, що за курсом Національного банку України складає 58 271,51 грн.

При цьому, вказаним рішенням італійського суду визначено, що будь-які нарахування припиняються позивачу з моменту порушення справи про банкрутство.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_5суд першої інстанції виходив з їх доведенності та того, що з вини відповідача на день звільнення остаточний розхрахунок з нею проведено не було і затримка розрахунку за період з дня звільнення 22 липня 2015 року по день винесення рішення -16 травня 2017 року складає 456 робочих днів (а не 664 календарних днів,як вважав представник позивачки),а тому з підстав ст. 117 КЗпП України та з урахуванням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100визначив до стягнення на користь позивачки 424 846,08 грн.

Таких висновків суд першої інстанції дійшов після повного, всебічного з'ясування обставин справи, перевірки доводів і заперечень сторін, надання належної правої оцінки зібраним у справі доказів та застосування правових норми, які регулюють дані правовідносини, з огляду на що рішення суду відповідає матеріалам справи та вимогам закону, є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачається.

Посилання представника відповідача в апеляційній скарзі на Рішення Колегії четвертої по цивільним справах та по справах про банкрутство Суду м. Болонья (Італія) від 16 грудня 2015 року, яким визнано вимоги позивача ОСОБА_2 на стягнення невиплаченої заробітної плати та не проведення розрахунку при звільненні на загальну суму 1 988,24 Євро, що за курсом Національного банку України складає 58 271,51 грн. , було предметом розгляду суду першої інстанції і колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що зазначене рішення не визнано на території України відповідно до ст. 390 ЦПК України, Закону України «Про правонаступництво», положень Віденської конвенції про правонаступництво держав щодо договорів 1978 року, Конвенції між СРСР та Італійською Республікою про правову допомогу у цивільних справах № 4210 1979 року, що не заперечувалось представником відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 19 Конвенції Договірні Сторони - Україна та Італійська Республіка визнають, зокрема, рішення по цивільних справах, винесені на території іншої Договірної Сторони судами, компетентними у відповідності зі статтею 24 Конвенції.

Відповідно до частини 1 статті 20 Конвенції рішення про визнання виносяться судами Договірної Сторони, на території якої судове рішення має бути визнано.

У частині 2 статті 20 Конвенції вказано, що клопотання про визнання може бути подано безпосередньо до компетентного суду запитуваної Договірної Сторони.

Процедура визнання та виконання судових рішень визначається законодавством запитуваної Договірної Сторони, якщо Конвенція не передбачає іншого (стаття 23 Конвенції).

Таким чином, рішення іноземного суду визнається на території України компетентним судом України на території якого судове рішення має бути визнано за поданням відповідного клопотання про визнання.

Відповідно до ст. 25 Конвенції у визнанні судового рішення відмовляється, окрім випадків, передбачених статтею 13 Конвенції, також, якщо:

a) відповідач не взяв участі в процесі внаслідок того, що йому або його представникові не було своєчасно і в належній формі вручено повідомлення про порушення справи і виклик до суду;

b) судом запитуваної Договірної Сторони вже раніше винесено рішення, що набрало законної сили, у справі між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Оскільки згідно судового наказу від 04 листопада 2015 року про стягнення з фірми «ЕРБОВІТАЛ 2 - С.Р.Л.» на користь ОСОБА_2 стягнуто заборгованість по заробітній платі в розмірі 49 241, 95 грн.,який набрав чинності 8 грудня 2015 року визнання рішення італійського суду на підставі пункту b) ст. 25 Конвенції не є можливим.

Крім того, позивач має право на судовий захист гарантований державою Україна. Відповідно до п.1.3 Трудового договору від 30.01.2015 року між сторонами по справі передбачено, що працівник під час реалізації прав, повноважень, функцій та обов'язків, що передбачені у Представництві, керується чинним законодавством України. За таких обставин колегія суддів вважає, що справу розглянуто судом на підставі встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та належних письмових доказів і доводи апеляційної скарги, з урахуванням наведеного вище не відносяться до тих, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість ухвалення рішення щодо скасування або зміни судового рішення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, при цьому, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Отже, з огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303,304, 307,308, 313-315,317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Фірми «ЕРБОВІТАЛ 2 - С.Р.Л.», подану її представником Лєбєдєвим Олегом Вікторовичем, відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 16 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді: