У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Іваненко Ю.Г., МаляренкаА.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_4 на рішення, дії та бездіяльність державних виконавців Бережанського міжрайонного Відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Бережанського районного суду Тернопільської області від 16 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 22 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою, у якій просив визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Бережанського міжрайонного Відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області (далі - Бережанське ВДВС ГТУЮ) Лаби М.О., які полягають у винесенні постанови від 11 лютого 2014 року № 41827849 про стягнення з боржника виконавчого збору; скасувати вказану постанову; визнати неправомірними дії державного виконавця Бережанського міжрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області КузіваН.О., які полягають у винесенні постанови від 21 липня 2016 року № 51744058 про відкриття виконавчого провадження та скасувати її.

Скаржник вважав, що заступником начальника відділу Державної виконавчої служби Бережанського районного управління юстиції Лабою М.О. 11 лютого 2014 року безпідставно винесено постанову про стягнення з нього виконавчого збору у розмірі 28 447 грн 26 коп., оскільки заходи з примусового виконання рішення суду не здійснювалися. 05 лютого 2014 року Бережанське ВДВС ГТУЮ на підставі заяви ТДВ «СК «Наста» відкрило виконавче провадження № 41827849 з виконання виконавчого листа № 2-29/11 від 21 липня 2011 року, виданого Бережанським районним судом Тернопільської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ТДВ «СК «Наста» грошових коштів у розмірі 284 472 грн 64 коп. 14 липня 2014 року було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі заяви ТДВ «СК «Наста» від 09 липня 2014 року з проханням повернути без виконання виконавчий лист № 2-29/11 виданий 21 липня 2011 року Бережанським районним судом Тернопільської області. Окрім цього, заступник начальника Бережанського ВДВС ГТУЮ Лаба О.М. прийняв постанову через п'ять календарних днів з моменту відкриття виконавчого провадження. Незаконність постанови старшого державного виконавця Бережанського ВДВС ГТУЮ Лаби О.М. тягне за собою незаконність державного виконавця Бережанського ВДВС ГТУЮ Кузіва Н.О., які полягають у винесенні постанови від 21 липня 2016 року № 51744058 про відкриття виконавчого провадження.

Ухвалою Бережанського районного суду Тернопільської області від 16 вересня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 22 листопада 2016 року, у задоволенні скарги відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять скасувати оскаржувані ухвали судів попередніх інстанцій та постановити нову ухвалу, якою скаргу задовольнити.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 05 лютого 2014 року старшим державним виконавцем Бережанського ВДВС ГТУЮ Лабою М.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа № 2-29/11, виданого 21 липня 2011 року Бережанським районним судом Тернопільської області, яким стягнуто з ОСОБА_4 на користь ТДВ СК «Наста» 284 472 грн 64 коп. та зобов'язано боржника добровільно виконати рішення до 12 лютого 2014 року. Вказана постанова була надіслана за адресою проживання боржника рекомендованим листом.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» у постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Такі вимоги закону державним виконавцем було виконано, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 05 лютого 2014 року та супровідним листом від 05 лютого 2014 року, в якому роз'яснено наслідки невиконання постанови у добровільному порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені ч. 2 ст. 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Заступником начальника Бережанського ВДВС ГТУЮ ЛабоюО.М. 11 лютого 2014 року було винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у виконавчому провадженні.

17 липня 2014 року старшим державним виконавцем Бережанського ВДВС ГТУЮ Гориним В.В. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню постанови Бережанського ВДВС ГТУЮ, виданої 11 лютого 2014 року про стягнення з ОСОБА_4 28 447 грн 26 коп. виконавчого збору.

29 липня 2014 року ОСОБА_4 звертався до начальника відділу Бережанського ВДВС ГТУЮ із заявою, в якій просив призупинити виконання постанови від 17 липня 2014 року про примусове стягнення з нього 28 447 грн 26 коп., як 10 % виконавчого збору від суми боргу 284 472 грн 64 коп. на користь ТДВ СК «Наста».

19 лютого 2015 року державним виконавцем Бережанського ВДВС ГТУЮ Дідухом І.Я. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання постанови від 11 лютого 2014 року.

21 липня 2016 року державний виконавець Бережанського ВДВС ГТУЮ Кузів Н.О. на підставі заяви про примусове виконання виніс постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови Бережанського ВДВС ГТУЮ від 11 лютого 2014 року про стягнення з ОСОБА_4 виконавчого збору у розмірі 28 447 грн 26 коп.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень, зокрема, є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі, якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника.

Згідно з ч. 1 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі, якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об'єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Як вбачається з копій із зведеного виконавчого провадження стосовно ОСОБА_4 до надходження у Бережанського ВДВС ГТУЮ для виконання виконавчого листа № 2-29/11 про стягнення з нього на користь ТзОВ СК «Наста» 284 472 грн 64 коп. у вказаному відділі ДВС знаходилось зведене виконавче провадження, де боржником був ОСОБА_4 У цьому зведеному провадженні було накладено арешт на майно останнього та оголошено заборону на його відчуження. Окрім цього, після приєднання вказаного виконавчого листа до зведеного виконавчого провадження державним виконавцем здійснювалися дії по примусовому виконанню зведеного виконавчого провадження шляхом встановлення майна та доходів, на які можна звернути стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції станом на 11 лютого 2014 року, у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений ч. 2 ст. 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Виходячи з викладеного, у заступника начальника Бережанського ВДВС ГТУЮ Лаби М.О. були всі підстави винести 11 лютого 2014 року постанову про стягнення з боржника виконавчого збору, що потягло і винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 21 липня 2016 року, тому суди обґрунтовано відмовили у задоволенні скарги, оскільки при винесенні оскаржуваних постанов державні виконавці діяли у межах Закону України «Про виконавче провадження».

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами першої й апеляційної інстанцій при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а ухвали судів залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Бережанського районного суду Тернопільської області від 16 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 22 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

СитнікО.М. Іваненко Ю.Г. Маляренко А.В.