Справа № 392/605/17
Провадження № 2/392/537/17
У Х В А Л А

06 липня 2017 року м. Мала Виска

Маловисківський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Кратка Д.М., із участю секретаря судового засідання Жельман О.В., представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, представника третьої особи адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до Маловисківської районної державної адміністрації Кіровоградської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_5 про визнання недійсним та скасуваня розпорядження,

в с т а н о в и в:

В провадженні суду знаходиться зазначена вище цивільна справа.

В судовому засіданні представником третьої особи адвокатом ОСОБА_3 було заявлено клопотання про закриття провадження у даній цивільній справі.

В обгрунтування клопотання про необхідність закриття провадження у справі представник третьої особи зазначає, що дана справа не повинна розглядатися в порядку цивільного судочинства, оскільки оспорюються дійсність розпорядження Маловисківської районної державної адміністрації Кіровоградської області, а тому даний спір є публічно-правовим, а не приватно-правовим та повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Представник позивача заперечував щодо задоволення вказаного клопотання.

Представник відповідача просив суд задовольнити клопотання представника третьої особи про закриття провадження у справі.

Заслухавши думку осіб, що беруть участь в розгляді справи судом встановлено наступне.

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача у якому просить суд визнати недійсним та скасувати Розпорядження Маловисківської районної державної адміністрації Кіровоградської області № 314-р від 27 квітня 2012 «Про переведення земельної ділянки до земель запасу Лозуватської сільської ради».

Згідно позовної заяви, в обгрунтування своїх позовних вимог, позивач зазначає, що вона є спадкоємцем після смерті чоловіка ОСОБА_6, в тому числі на земельну ділянку площею 44,8 га згідно Державного акту на право користування землею серії Б № 051259 та на юридичну особу СФГ «Лісовий Сергій Леонідович», посилаючись на довідку з нотаріальної контори № 07/0214 від 10 січня 2017 року, та після смерті чоловіка, який помер 24 червня 2011 року є власником зазначеного вище майна яким на даний час користується.

Як вказує у свої позовній заяві вона 23 березня 2017 року дізналася проте, що Розпорядженням Маловисківської районної державної адмінстрації Кіровоградської області № 314 від 24 квітня 2012 року право користування земельною ділянкою було припинено, а державний акт анульовано.

Позивач зазначає проте, що для прийняття відповідного розпорядження відповідачем вона повинна була б написати заяву про припинення права користування земельною ділянкою, однак вона такої заяви не писала та не зверталася з таким проханням до відповідача у 2012 році.

При цьому позивач у позові зазначає, проте, що в тексті розпорядження вказано проте, що воно прийнято на підставі заяви засновника ФГ «Лісниче», однак ФГ «Лісниче» та СФГ «ОСОБА_6Л.» це дві окремі юридичні особи і користуються різними земельними ділянками. При цьому у пункті 1 оскаржуваного розпорядження вказано проте, що земельна ділянка яка вилучається належала ОСОБА_6 на підставі рішення виконавчого комітету Лозуватської сільської ради, хоча це не відповідає дійсності, так як ОСОБА_6 набув право на землю на підставі рішення Лозуватської сільської ради № 50 від 25 лютого 1993 року.

Стаття 15 ЦПК України серед іншого передбачає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: 1) захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; 3) інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Так, відповідно до частини 2 статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «субєкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Порядок надання у власність, оренду та користування земельних ділянок, в тому числі і для ведення селянського (фермерського) господарства, а також вилучення земельних ділянок передбачений Земельним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами.

Конституційний Суд України в Рішенні від 1 квітня 2010 року № 10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів «а», «б», «в», «г» статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої

статті 17 КАС розтлумачив, що поширення компетенції адміністративних судів на «спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності» слід розуміти так, що до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як субєктом владних повноважень, повязані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності.

Однак, на даний час, з огляду на обставини зазначені позивачем у позовній заяві земельна ділянка про яку йдеться мова в оскаржуваному Розпорядженні Маловисківської районної державної адміністрації Кіровоградської області № 314-р від 27 квітня 2012 «Про переведення земельної ділянки до земель запасу Лозуватської сільської ради» фактично була вилучена у громадянина ОСОБА_6 у зв»язку із припиненням права користування.

Як вказує позивач вона набула прав на земельну ділянку для ведення сільського (фермерського) господарства після смерті свого чоловіка, в порядку спадкування.

З огляду на зазначене, на даний час, суд вважає, що справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки незважаючи на те, що відповідач здійснював владні управлінські функції на основі законодавства, однак з правовідносин, що виникли між сторонами, вбачається спір про право.

На підставі викладеного, керуючись статтями 208, 210 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

В задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвалу можуть бути включені в апеляційну скаргу на рішення суду.

Суддя Д.М. Кратко