АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Шахової О.В., Левенця Б.Б.

при секретарі: Горак Ю.М.

за участю осіб:

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою,-

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 18 листопада 2015 року

в с т а н о в и л а:

Справа №760/13536/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/5234/2017
Головуючий у суді першої інстанції: О.М. Букіна
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Л.Д.Поливач

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди, завданої дорожньо - транспортною пригодою, який мотивував тим, що 09.04.2015 року о 07 год. 40 хв. на перехресті вулиць П. Радченко - Б.Гаріна в м. Києві сталася ДТП за участю автомобіля марки «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_4, під керуванням водія ОСОБА_2, та автомобіля марки «Renault», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3, внаслідок якої автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень. Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 23 квітня 2015 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Зазначав, що цивільно-правову відповідальність ОСОБА_2, як власника автомобіля марки «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_2, було застраховано у АСК «Омега» на підставі полісу № АІ/3163352 від 11 липня 2014 року. Вказував, що згідно із звітом від 09.04.2015 року № 1985 вартість майнового збитку, завданого власнику автомобіля «Renault», державний номер НОМЕР_3, становить 27 015 грн. 13 коп., проте згідно з рахунком фактурою від 23 квітня 2015 року (щодо фактично виконаних робіт) вартість реального майнового збитку, завданого автомобілю «Renault», державний номерний знак НОМЕР_3, становить 34 597 грн. 63 коп. Зазначав, що на виконання своїх договірних зобов'язань АСК «Омега» перерахувала кошти в розмірі 20 474 грн 18 коп. Вказував, що 13.06.2015 року він звернувся з претензією до відповідача про відшкодування шкоди, завданої ДТП, на різницю, яку не було виплачено страховою компанією згідно із законом, проте після отримання претензії відповідач перерахував позивачу лише кошти в розмірі франшизи, а саме 500,00 грн. ОСОБА_3 на підставі положень ст. 1194 ЦК України просив стягнути з ОСОБА_2 різницю між виплаченою сумою страхового відшкодування та майновим реальним збитком у розмірі 13 623 грн. 45 коп.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 18 листопада 2015 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі. Посилається на незаконність, необґрунтованість ухваленого судом рішення, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку відмовивши йому у задоволенні позовних вимог, оскільки понесені ним на ремонт автомобіля реальні збитки становлять 34597,63 грн. Для повного покриття завданого йому реального збитку, з урахування виплати страхового відшкодування та сплаченої відповідачем франшизи, просив суд стягнути з відповідача 13623,45 грн., що є реальною майновою шкодою спричиненою внаслідок ДТП.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала подану апеляційну скаргу, просила її задовольнити з викладених підстав.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні апеляційної інстанції просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги повністю, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача та відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із недоведеності та необґрунтованості позовних вимог, зокрема зазначив, що різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в розмірі 13 623 грн. 45 коп. не перевищує ліміт відповідальності страховика згідно з полісом від 11 липня 2014 року № АІ/3163352 та не є шкодою, що дорівнює втраті товарної вартості колісного транспортного засобу.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони суперечать вимогам закону, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або у дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Як вбачається із матеріалів справи, 09 квітня 2015 року о 07 год. 40 хв. ОСОБА_2 в м. Києві на перехресті вулиць П. Радченка - Б. Гагаріна, керуючи автомобілем «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_4, здійснив обгін автомобіля «Renault», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, та не переконавшись в безпеці маневру, здійснив з ним зіткнення, в результаті якого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 23 квітня 2015 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

Відповідно до полісу № АІ/3163352 від 11 липня 2014 року цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у АСК «Омега» на умовах обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Обсяг відповідальності відповідача за шкоду заподіяну майну за вищезазначеним полісом становить 50 000,00 грн., а франшиза - 500,00 грн.

До АСК «Омега» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування завданого внаслідок ДТП, що мала місце 09 квітня 2015 року, ОСОБА_3 звернувся того ж дня.

Згідно зі звітом № 1985 з оцінки транспортного засобу від 09 квітня 2015 року, вартість відновлювального ремонту, завданого власнику автомобіля «Renault», державний номерний знак НОМЕР_3, внаслідок пошкодження при ДТП, становить 27 015 грн. 13 коп., а вартість майнового збитку - 19 262 грн. 96 коп.

Але, відповідно до рахунку-фактури від 23 квітня 2015 року № 17 (щодо фактично виконаних робіт) вартість проведеного ремонту, проведеного у зв'язку з пошкодженням його автомобілю «Renault», державний номерний знак НОМЕР_3, становить 34 597 грн. 63 коп. Тобто, розмір реально заподіяних збитків позивача складає 34 597 грн. 63 коп.

АСК «Омега» сплатило на користь ОСОБА_3 18 762 грн 96 коп. страхового відшкодування за страховим актом від 06 травня 2015 року № 3510-ЦВ 15 травня 2015 року, а 26 червня 2015 року здійснило доплату страхового відшкодування за страховим актом від 06 травня 2015 року № 3510-ЦВ-1 в розмірі 1711 грн. 22 коп.

Як вбачається, ОСОБА_3 за проведення відновлювального ремонту належного йому автомобіля, який було пошкоджено внаслідок ДТП, сплачено 34 597 грн. 63 коп., при цьому вартість використаних запасних частин становить 22 205 грн. 63 коп., що підтверджується актом виконаних робіт від 05 червня 2015 року № ВР-17. У свою чергу, ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 сплатив відповідно до договору страхування франшизу у розмірі 500,00 грн.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (абз. 2 ч. 1 ст. 1192 ЦК України).

В абзаці 1 п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснено, що при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК України. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Положення пункту 22.1 ст. 22 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника - законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються такокож витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

З матеріалів справи вбачається, що страхове відшкодування, виплачене ОСОБА_3, було розраховане АСК «Омега» з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу.

Отже, звертаючись до суду із вказаним позовом, ОСОБА_3 на підставі положень ст. 1194 ЦК України просив стягнути з ОСОБА_2 різницю між виплаченою сумою страхового відшкодування та майновим збитком в розмірі 13 623 грн. 45 коп.

Колегія суддів, з урахуванням наведеного вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку відмовивши ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог, зазначивши, що різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в розмірі 13 623 грн. 45 коп. не перевищує ліміт відповідальності страховика згідно з полісом від 11 липня 2014 року № АІ/3163352 та не є шкодою, що дорівнює втраті товарної вартості колісного транспортного засобу.

При ухваленні рішення суд першої інстанції не врахував, що саме позивачеві належить право визначення кола відповідачів і ОСОБА_2, як винна особа в заподіянні шкоди позивачеві, зобов'язаний відшкодувати реально заподіяні збитки (якщо саме до неї пред'явлено позов) незалежно від того, що його цивільно - правова відповідальність застрахована. Страхове відшкодування, виплачене ОСОБА_3, було розраховане АСК «Омега» з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, а сума, яку просить стягнути позивач з відповідача є фактично понесеними позивачем реальними збитками під час приведення автомобіля у належний стан після проведення відновлювального ремонту.

Право позивача, як потерпілого, на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, у свою чергу заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відтак, враховуючи ту обставину, що страхове відшкодування, виплачене ОСОБА_3, було розраховане АСК «Омега» з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, а сума виплаченого страхового відшкодування є меншою від реально понесених позивачем збитків під час відновлення пошкодженого автомобіля, то такі збитки у порядку ст. 1194 ЦК України підлягають стягненню з винуватця ДТП, яким є відповідач ОСОБА_2, а тому стягнення майнової шкоди підлягає саме з нього.

Відповідно до ст.309 ЦПК України неповне з'ясування судом обставин справ, а також недоведеність обставин, що мають значення для справи, є підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції перевіряючи доводи позовної заяви допустив однобічність та неповноту судового розгляду, порушення норм процесуального та матеріальногоправа, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому дане рішення у відповідності до положень ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову ОСОБА_3, а саме суд стягує з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 реально понесені збитки у розмірі 13623 грн. 45 коп.

У зв'язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору та відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь державипідлягає стягненню судовий збір за подання позову у розмірі 243,60 грн. та за подання апеляційної скарги у розмірі 267,69 грн., а всього з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 511,56 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст.307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 18 листопада 2015 року, скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 реально понесені збитки у розмірі 13623 (тринадцять тисяч шістсот двадцять три) грн. 45 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 511 (п'ятсот одинадцять) грн. 56 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: