Справа №2-847/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2017 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира

в складі : головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі Савіній Л.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог від 14.02.2017 р. ( а.с. 264 т.1), просив стягнути солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на свою користь заборгованість по кредитному договору №315/МК/2007-980 від 28.09.2007 року у розмірі 1843741,41 грн. та витрати по оплаті судового збору. При цьому посилається на те, що 28.09.2007 року між ВАТ КБ "Надра" та ТОВ "Будівельна компанія "Будкомплект-Інвест" укладено кредитний договір № 315/МК/2007-980, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 800 000,00 грн., строком до 01.10.2022 року.

Виконання зобовязань по кредитному договору забезпечено договорами поруки від 28.09.2007 року, укладеними між позивачем та ОСОБА_2 та між позивачем та ОСОБА_3

Умови договору ТОВ "Будівельна компанія "Будкомплект-Інвест" не виконує належним чином, щомісячно кредит не погашає, а тому станом на 10.08.2010 року заборгованість за кредитним договором становить 1843741,41 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом 800000,00 грн., заборгованості по процентам 813622,20 грн., пені за прострочення сплати кредиту 74398,59 грн., штрафу за порушення умов кредитного договору 41744,53 грн., інфляційна складова 113976,09 грн.

Представник позивача за його участі в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, з підстав наведених у позовній заяві.

Відповідачі в судове засідання не з"явився про день час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 подав письмові заперечення проти позову, просив відмовити в його задоволенні, оскільки вважає договір поруки від 28.09.2007 року укладений з його довірителем припиненим, а вимоги безпідставними.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду( за їх участі в судовому засіданні), дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 28.09.2007 року між ВАТ КБ "Надра" та ТОВ "Будівельна компанія "Будкомплект-Інвест" укладено кредитний договір № 315/МК/2007-980, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 800 000,00 грн., строком до 01.10.2022 року.

Виконання зобовязань по кредитному договору забезпечено договорами поруки від 28.09.2007 року, укладеними між позивачем та ОСОБА_2 та між позивачем та ОСОБА_3

Умови договору ТОВ "Будівельна компанія "Будкомплект-Інвест" не виконує належним чином, щомісячно кредит не погашає, а тому станом на 10.08.2010 року заборгованість за кредитним договором становить 1843741,41 грн., яка складається із: заборгованість за кредитом 800000,00 грн., заборгованості по процентам 813622,20 грн., пені за прострочення сплати кредиту 74398,59 грн., штрафу за порушення умов кредитного договору 41744,53 грн., інфляційна складова 113976,09 грн.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (частина перша статті 626 ЦК України).

Визначення поняття зобовязання міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Про правові наслідки порушення зобовязання боржником йдеться також у частині першій статті 611, частині другій - четвертій статті 612 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Згідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до вимог ст. 252 ЦК України якщо в договорах поруки не встановлено строку припинення поруки, то порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Порука- це строкове зобов»язання, і не залежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб»єктивне право кредитора. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у Постанові від 17.09.2014 № 6-53цс14, від 14.09.2016 року № 6-1451цс16, яка є обов'язковою для застосування за правилами статті 360-7 ЦПК України, регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України). Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, зокрема й застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред"явлення позову), кредитор вчиняти не може. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України (постанова 03.02.2016 р. №6-1599цс15, яка є обов'язковою для застосування за правилами ст. 360-7 ЦПК України), з огляду на положення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що під час вирішення справи про стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителів суд повинен перевіряти наявність правових підстав для такого стягнення з урахуванням вимог цієї норми. При цьому звернення особи до суду з позовом про визнання поруки припиненою на підставі статті 559 ЦК України не є необхідним.

Зі змісту кредитного договору вбачається, що ТОВ "Будівельна компанія "Будкомплект-Інвест" - платіжі по оплаті кредитного договору повинна була вносити щомісячно згідно графіка, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до ст. 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя.

Крім того, позивач направивши претензії ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 24.04.2008 року зазначив про своє право на дострокову вимогу щодо погашення кредитної заборгованості в повному обсязі до 01.05.2008 року та в такий спосіб змінив строк дії кредитного договору.

Враховуючи викладене вище, а також те, що позивач звернувся до суду з даним позовом 16.08.2010 року, зі сплином 6 місячного строку з дня настання зобов"язання сплати останнього платежу в рахунок погашення заборгованості, відповідно до положень статті 559 ЦК України порука є припиненою.

Дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку, відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки беручи до уваги, що позивач звернувшись до поручителів 24.04.2008 року з вимогою про дострокове повернення заборгованості по кредитному договору, яка утворилась станом на 14.03.2008 р. в сумі 855739,96 грн. ( а.с. 22-23), змінив строк дії кредитного договору до 01.05.2008 року, з позовною вимогою про стягнення з поручителів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернувся до суду 16.08.2010 року, тобто зі сплином 6 місячного строку з дня настання зобов"язання сплати заборгованості, то відповідно до положень статті 559 ЦК України порука ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за вказаним кредитним договором є припиненою. За таких обставин позовні вимоги заявлені до поручителів - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст.10, 11, 60, 158, 212-215 ЦПК України, суд,-

вирішив:

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договоромрешти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.М. Чішман