Справа № 199/72/17-ц
04 липня 2017 року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська в складі:
головуючого судді Руденко В.В.,
при секретарі Куземі О.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дніпра цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права користування майном шляхом надання постійного безперешкодного доступу та про визнання особи такою, що втратила право користування,
Позивач звернувся в суд з даним позовом до відповідача, зазначивши, що ОСОБА_2 уклала з Банком кредитний договір. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між Банком та нею було укладено Договір іпотеки, відповідно до умов якого в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме: АДРЕСА_1.
28.11.2012 року банк відступив позивачу відповідно до Договору факторингу та Договору про відступлення прав за договором іпотеки свої права вимоги до ОСОБА_2 за зобов'язаннями по кредитному та іпотечному договорам.
Позивачем встановлено, що в квартирі за адресою АДРЕСА_1 (Предмет іпотеки) зареєстрована одна особа, а саме відповідач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. народження. Згідно до довідки департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, ОСОБА_1 був зареєстрований в даній квартирі 05.03.2013р.
ОСОБА_2 - іпотекодавець не мала права, без згоди ТОВ «ФК «Вектор Плюс» - Іпотекодавця, проводити реєстрацію місця проживання відповідача ОСОБА_1 в предметі іпотеки оскільки іпотекодавець не надавав подібної згоди.
У зв'язку з цим просить суд усунути перешкоди у здійсненні права користування майном, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 шляхом надання постійного безперешкодного доступу позивачу до цього майна та визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою, яка розташована за адресою : АДРЕСА_4.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити, надав суду пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві.
Відповідач до судового засідання не з'явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином. Тому суд вважає можливим зі згоди представника позивача, у відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України, провести заочний розгляд справ та постановити заочне рішення.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 20.01.2006 року уклала з АКБ «Тас-Комерцбанк» кредитний договір. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та відповідачем укладено Договір іпотеки, відповідно до умов якого в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме: АДРЕСА_1., яке належало іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 20.01.2006 року
28.11.2012 року банк відступив позивачу відповідно до Договору факторингу та Договору про відступлення прав за договором іпотеки свої права вимоги до ОСОБА_2 за зобов'язаннями по кредитному та іпотечному договорам.
В квартирі за адресою АДРЕСА_1 (Предмет іпотеки) зареєстрований одна особа. А саме відповідач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. народження. Згідно до довідки департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, ОСОБА_1 був зареєстрований в даній квартирі 05.03.2013р.
ОСОБА_2 - іпотекодавець без згоди ТОВ «ФК «Вектор Плюс» - Іпотекодавця, проводити реєстрацію місця проживання відповідача ОСОБА_1 в предметі іпотеки оскільки Іпотекодавець не надавав подібної згоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 9 ЗУ «Про іпотеку» Іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування.
Відповідно до п. 10.1 Іпотечного договору: Іпотекодавець зобов'язаний не відчужувати Предмет іпотеки, будь-яку його частину, не передавати в оренду, найм користування на будь-яких інших підставах іншим особам без письмової згоди Іпотекодержателя.
Відповідно до ч. З ст. 12 ЗУ «Про іпотеку»: Правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.
Відповідно до п. З ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечу дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.
Відповідно до вимог статті 11 ЦПК, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позовних вимог про визнання реєстрації відповідача недійсною позивачем не заявлено
Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено право власника майна при наявності дій осіб, спрямованих на перешкоджання вільного користування та розпорядження власником своїм майном, вимагати усунення таких перешкод.
Судом встановлено що до позивача перейшло право власності на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання згідно п.13.3,13.3.1 договору іпотеки.
Позивач просить суд усунути йому перешкоди у здійсненні права користування майном, розташованим за адресою: АДРЕСА_1, шляхом надання постійного безперешкодного доступу позивачу до цього майна, однак, позивачем не надано належних та допустимих доказів, що відповідач чинить будь які перешкоди у користуванні та розпорядженні цим майном. Так, позивачем наданий акт перевірки-огляду майна від 30.11.2016 року, відповідно до якого ОСОБА_2 іподекодавець була присутня в квартирі та не надала доступу. Проте, згідно акту від 23.11.2016 року представники позивача оглянули квартиру та зафіксували стан майна. Будь-яких доказів вчинення перешкод відповідачем ОСОБА_1щодо доступу представників позивача до майна позивачем суду не надано. У зв'язку цим суд вважає позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.
Крім того, норми діючого законодавства, а саме ст. ст. 72 ЖК України, ст. 405 ЦК України передбачають визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням лише у разі відсутності цієї особи у житловому приміщенні понад встановлені строки. Проте, як встановлено в судовому засіданні, відповідач фактично проживає у спірному житловому приміщенні, що підтвердив представник позивача у своїх поясненнях.
Відповідно до ст. 40 Закону України «Про іпотеку» після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на
письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно
звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного
місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють
житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.
Проте, позовних вимог про виселення відповідача позивачем не заявлено. Таким чином, позивачем обрано неналежний спосіб судового захисту.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати віднести за рахунок позивача.
Керуючись ст.ст.10, 60, 130, 214, 215, 81, 88 ЦПК України, суд, -
У позовних вимогах Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права користування майном шляхом надання постійного безперешкодного доступу та про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,- відмовити.
Судові витрати по справі віднести за рахунок позивача.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі у десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Заява про перегляд цього рішення може бути подана відповідачем в Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя