АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 643/8227/17 Головуючий 1 інстанції Короткий І.П.
Провадження № 22-ц/790/6001/17 Головуючий ІІ інстанції - Кісь П.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2017 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого, судді - Кіся П.В.,

суддів: - ОСОБА_1А,

- ОСОБА_2,

за участю секретаря - Пузікової Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 09 серпня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

29 червня 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? від його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини у відповідному віці щомісячно, починаючи з дати подачі позову на увесь період навчання, але не довше ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років.

Обґрунтовуючи вимоги, позивач посилалася на те, що від шлюбу, який розірвано 07 грудня 2000 року, вона має дитину ОСОБА_5, яка навчається в Харківському авіаційному університеті, але відповідач, який є батьком ОСОБА_6, матеріально їх не забезпечує, що ускладнює її життя та життя дитини.

Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 09 серпня 2017 року позов задоволено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач просить змінити рішення суду, зменшивши розмір аліментів з ? до 1/6 частин від заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для особи відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29 червня 2017 року до досягнення ОСОБА_7 23 років, але не пізніше припинення нею навчання.

Обґрунтовуючи скаргу, апелянт вказує, що про рішення довідався випадково, вважає його незаконним та винесеним з грубим порушенням норм матеріального і процесуального права, так як позивачем не надано доказів на підтвердження доводів про наявність у ОСОБА_5 потреби в матеріальній допомозі у звязку з продовженням навчання (витрати на проїзд, харчування, придбання літератури тощо), але суд на це уваги не звернув. Крім того, судом не враховано, що на його утриманні знаходиться мати ОСОБА_8, яка є особою похилого віку, потребує витрат на лікування.

В суді апеляційної інстанції представник відповідача підтримав апеляційну скаргу просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи, а на підтвердження вказаних в ній обставин надав копію свідоцтва народження відповідача та копію паспорту його матері.

В суді апеляційної інстанції позивач ОСОБА_4 та її представник апеляційну скаргу не визнали і просили відхили, посилалися на ту обставину, що позивач має середньомісячну заробітну плату у розмірі 3449,53 грн., а відповідач працює головним державним інспектором митного посту «Гоптівка» Харківської державної митниці, має значну заробітну платню та ще й квартиру, а тому має змогу надавати вказану в рішенні суду допомогу позивачу. Вважають, що підстав для зменшення розміру аліментів немає, а доводи апеляційної скарги про наявність у нього на утриманні матері просили не приймати до уваги, вказуючи, що у відповідача є брат і сестра, які також є можуть підтримувати матір. Крім того, мати відповідача ОСОБА_8 матеріальної допомоги не потребує, так як, окрім пенсії, вона щомісяця отримує допомогу єврейської організації «Хесед».

Заперечуючи проти апеляційної скарги позивач та її представник навели в запереченнях приблизні розрахунки витрат: на проїзд дочки, на продукти, на квартплату, на одяг і взуття, на лікування, на оплати послуг репетитора з фізики, математики та англійської мови.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом встановлено, підтверджується матеріалами справи, а сторонами не заперечується, що дійсно ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з матірю і навчається на першому факультеті денного відділення Національного авіаційного університету ім..ОСОБА_9 «Харківський авіаційний інститут», є донькою позивача ОСОБА_4 і відповідача ОСОБА_3, шлюб яких розірвано у 2000 р. (а.с.1-2,3,5,8-11).

Ухвалюючи 09.08.2017 року рішення про задоволення позову, суд першої інстанції послався на положення ст.ст.199, 200 Сімейного кодексу України (далі СК) і виходив з того, що сторони є батьками ОСОБА_5, яка продовжує навчатися, а відтак відповідач може надавати допомогу на її утримання.

При вирішенні спору суд першої інстанції правильно виходив з доведеності позовних вимог в частині права ОСОБА_4 на отримання від ОСОБА_3 аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_5 на період її навчання в ВНЗ до досягнення 23 років.

Однак у повному обсязі з рішенням суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, оскільки суд неправильно визначив розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд першої інстанції розглянув справу без сторін, обмежившись поданою 06.07.2017р., тобто ще до відкриття провадження у справі (11.07.2017р.) заявою позивача ОСОБА_4 про розгляд справи без її участі, змістом її позовної заяви з додатками та поданою 03.08.2017 року через канцелярію суду заяву від імені відповідача ОСОБА_3 з проханням розглянути справу у його відсутність, в якій він зазначив, що позов не визнає з урахуванням доданих до заяви квитанцій здійснених платежів.

При вирішенні справи суд залишив без уваги ту обставину, що в позовній заяві, зміст якої фактично складається з цитування окремих норм закону та розяснень Постанови Пленуму ВСУ №3 від 15.05.2006р., взагалі відсутнє обґрунтування розміру аліментів, а загальна вимога про право на аліменти обґрунтована лише посиланням на те, що відповідач її та доньку матеріально не забезпечує.

Заява відповідача від 03.08.2017 року також не містить обґрунтування незгоди з позовом, а надана судом на власний розсуд оцінка наданих ним квитанцій, щодо змісту яких ніхто із сторін та їх представників не надавав суду пояснень, не відповідає вимогам ст.1, 8, 10, 11, 158, 185, 213 ЦПК України.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що сторони і їх донька ОСОБА_5 є працездатними особами, забезпечені житлом, відповідач проживає зі своєю матірю ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2, окремо від позивача та їх доньки ОСОБА_5.

Позивач ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3, працює в ТОВ «РЕСПЕКТПЛЮС» на посаді охоронця з середньомісячною заробітною платою в розмірі 3449,53 грн., а відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, працює головним державним інспектором Харківської митниці ДФС, за період з вересня 2016 по вересень 2017 року отримав дохід 99108,98 грн., що становить близько 7623 грн. на місяць.

Інших належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст.58,59,64 ЦПК України щодо обставин, передбачених ст.182 СК України, сторони та їх представники (адвокати), не надали.

Апеляційний суд відхиляє доводи сторін щодо наявності на утримання кожного з них непрацездатних батьків, оскільки ними не надано належних доказів, які б давали підставу вважати, що їх матері потребують такої допомоги, а також що інших осіб, які за законом зобовязані надавати допомогу непрацездатним ОСОБА_11 і ОСОБА_10, ці особи, крім сторін, не мають, що сторони (позивач та відповідач) надають таку допомогу.

Позивачем також не надано доказів на підтвердження доводів та викладених в запереченнях на апеляційну скаргу розрахунках про фактичні витрати на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_5, даних щодо розміру її стипендії, інших доходів та витрат.

Разом з тим, враховуючи фактичне визнання відповідачем позовних вимог та рішення суду в частині обовязку сплачувати аліменти, оцінюючи матеріали справи та надані сторонами в апеляційному суді нові докази у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги і зміни рішення суду в частині визначення розміру аліментів з урахуванням вимог ст.182 СК України та зменшення їх розміру.

При цьому апеляційний суд виходить з пріоритету захисту інтересів дитини та встановлення розміру аліментів не менше визначеного законом мінімального розміру.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» встановлено прожитковий мінімум (в розрахунку на місяць) з 01 травня 2017 року: на дітей віком від 6 до 18 років - 1777 гривень, на працездатних осіб - 1684 гривні.

Зважуючи на заробіток відповідача визначений апеляційним судом розмір аліментів у будь-якому випадку перевищує гарантований законом його мінімальний розмір.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.п.2-4 ст.309, ст.ст.313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 09 серпня 2017 року змінити.

Зменшити розмір суми стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/4 до 1/6 заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для особи відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29.06.2017 року до досягнення дочки двадцяти трьох років, але не пізніше припинення навчання.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий П.В. Кісь

Судді: О.А. Кружиліна

ОСОБА_2