АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/5747/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Малинников О.Ф.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді: Білич І.М.

Суддів: Вербової І.М., Поливач Л.Д.

при секретарі: Горбачовій І.В.

за участю представника позивача Новікова І.П.

представника відповідача ЧабарайМ.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 лютого 2017 року в справі за позовом ОСОБА_5 до Комерційного комунального унітарного підприємства «Фінансова компанія «Житло-інвест» про стягнення пені за нецільове використання коштів.

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_5 звертаючись в липні 2016 року до суду з вищевказаним позовом ставила питання (з урахуванням поданих уточнень) про стягнений пені за нецільове використання грошових коштів в сумі 216876,79 гривень, як пеню за використання фінансовою компанією грошових коштів довірителя ФФБ не за цільовим призначенням протягом періоду з 24 липня 2014 року по 23 липня 2015 року. Обґрунтовуючи вимоги тим, що 24.11.2010 року між нею та ККУП ФК «Житло-інвест» укладено договір № КНТР-000924кв. про участь у фонді фінансування будівництва житлового будинку на проспекті Правди № 80-82 для отримання квартири № 97 та підземного паркінгу у власність. Після внесення грошових коштів у сумі 594 183 гривень (з ПДВ) укладено ДВМП-000924 (договір відступлення майнових прав) від 06 грудня 2010 року про передачу у власність позивачу майнових прав на об'єкти інвестування. Рішенням Подільського районного суду у м. Києва від 23 липня 2015 року у цивільній справі № 758/14514/14-ц визнано недійсними договори № KHTP-000924/кв. від 24 листопада 2010 року та ДВМП-000924 (договір відступлення майнових прав) від 06 грудня 2010 року. Рішення набрало законної сили. Згідно із п. 5.2 договору № KHTP-000924/кв. від 24 листопада 2010 року встановлено: «У разі використання Фінансовою компанією коштів, переданих довірителем в управління, не за цільовим призначенням. Фінансова компанія сплачує довірителю пеню в розмірі 0,1% від суми коштів, використаних не за призначенням, за кожен день прострочення». Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 23 липня 2015 року визначено, що «ККУП «ФК «Житло-інвест», укладаючи договори із ОСОБА_6, не мала відповідних правових підстав для відчуження майнових прав житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземним паркінгом на проспекті Правди, 80-82 у Подільському районі м. Києва». Отже зазначеним рішенням підтверджено, що відповідач не мав правових підстав для відчуження майнових прав житлового будинку, тому отримані ним від позивача грошові кошти у сумі 594183 гривень не були ним використані за цільовим призначенням.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21.02.2017 року в задоволені позову було відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, представник позивача подав апеляційну скаргу, де ставив питання про його скасування та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог. Вказуючи при цьому на порушення норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

У судовому засіданні представник позивача підтримав подану апеляційну скаргу, просив суд її задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні не визнав апеляційну скаргу, заперечував проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб що з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Так, судом при розгляді справи було встановлено, що 24.11.2010 року сторони уклали договір № КНТР-000924/кв про участь у фонді фінансування будівництва житлового будинку на пр. Правди, 80-82 у Подільському районі м. Києві За умовами якого позивач передає ККУП ФК «Житло-інвест» в управління грошові кошти з метою отримання у власність об'єкта інвестування, а саме квартира №97, поверх 16, кількість кімнат 1, загальна проектна площа 53,53 кв. м, житлова площа 19,50 кв. м, житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземним паркінгом на пр. Правди, 80-82 у Подільському районі м. Києві.

Зобов'язання здійснити управління залученими коштами позивача в її інтересах, на умовах, визначених Правилами ФФБ та цим договором покладені за пп. 1.1. договору на ККУП ФК «Житло-інвест». Запланований строк введення об'єкта будівництва в експлуатацію вказано у п.1.3., 1.4. - до 31.12.2010 року. Позивач на виконання своїх зобов'язань за договором №КНТР-000924/кв. про участь у фонді фінансування будівництва сплатила грошові кошти в сумі 594 183 гривень.

Згідно із укладеним сторонами договором № ДВМП-000924 від 06.12.2010 року про відступлення майнових прав, за умовами якого ККУГІ ФК «Житло-інвест» передав позивачеві майнові права на об'єкт інвестування, що належав йому на підставі договору № 69/А-22 про організацію спорудження об'єкта будівництва від 02.03.2010.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 31.01.2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 03.04.2014 року позовні вимоги позивача до ККУП «ФК «Житло-інвест» про визнання договору таким, що вчинений внаслідок обману, зобов'язання повернути грошові кошти, сплатити грошові кошти як відповідальність за вчинення правочину під впливом обману, 3% річних, інфляційних втрат та моральної шкоди були залишені без задоволення.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 23.07.2015 року у цивільній справі №758/14514/14-ц, що набрало законної сили, договори № №КНТР-000924/кв. про участь у фонді фінансування будівництва від 24.11.2010 та №ДВМП-000924 від 06.12.2010 року про відступлення майнових прав, укладені між позивачем та ККУП ФК «Житло-інвест», визнано недійсними.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 10.06.2016 року у порядку застосування правових наслідків недійсності правочину стягнуто з Комерційного комунального унітарного підприємства «Фінансова компанія «Житло-інвест» на користь ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 594 183 гривень та витрати по сплаті судового збору в сумі 3 654 гривень. У задоволенні решти позовних вимог про стягнення з відповідача суми 3% річних, суми інфляційних витрат, процентів за користування чужими грошовими коштами та упущеної вигоди у подвійному розмірі, збитків, завданих порушенням строків будівництва, у вигляді упущеної вигоди було відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що договірні відносини між сторонами припинені, а тому підстави для виконання відповідачем вимог п.п. 5.2 договору № KHTP-000924/кв. від 24 листопада 2010 року, укладеного між ОСОБА_7 та ККУП «ФК «Житло-інвест» про участь у фонді фінансування будівництва житлового будинку на проспекті Правди № 80-82 для отримання квартири. № 97 та підземного паркінгу у власність відсутні.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводами апеляційної скарги є те, що визнання судом недійсним договору КНТР-000924/кв. від 24 листопада 2010 року укладеного між сторонами жодним чином не позначається на вимозі щодо стягненні пені, так як відповідач протиправно користувався грошовими коштами позивача протягом тривалого періоду часу (з 24 листопада 2010 року по день їх фактичного повернення, а саме 09 грудня 2016 року).

Колегія суддів вважає, що вищевказані доводи апеляційної скарги спростовуються наявними в матеріалах справи доказами та не ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Так правовими підставами для звернення позивача до суду згідно до позову було посилання на п.п. 5.2. договору № KHTP-000924/кв. від 24 листопада 2010 року, укладеного між ОСОБА_7 та ККУП «ФК «Житло-інвест» про участь у фонді фінансування будівництва житлового будинку на проспекті Правди № 80-82 для отримання квартири № 97 та підземного паркінгу у власність, яким передбачено, що у разі використання фінансовою компанією коштів переданих довірителем в управління, не за цільовим призначенням, фінансова компанія сплачує довірителю пеню у розмірі 0,1% від суми використаних не за призначенням коштів, за кожен день прострочення.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 23.07.2015 року договори № №КНТР-000924/кв. про участь у фонді фінансування будівництва від 24.11.2010 та №ДВМП-000924 від 06.12.2010 про відступлення майнових прав, укладені між позивачем та ККУП ФК «Житло-інвест», визнано недійсними.

Зазначене вище свідчить про те, що договір який містить у собі п. 5.2 як підставу правового обґрунтування звернення позивача до суду з позовом було визнано недійсним.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

Оскільки, договір було визнано недійсним у відповідності до вимог чинного законодавства з моменту його укладення, то його положення не створюють будь - яких наслідків, позбавляючи права позивача на отримання пені передбаченої п. 5.2 договору.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 10 червня 2016 року в порядку застосування правових наслідків недійсності правочину було стягнуто з Комерційного комунального унітарного підприємства «Фінансова компанія «Житло-інвест» на користь ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 594183 гривень. І також підтверджувалось недійсність договору про участь у фонді фінансування будівництва з моменту його укладення, тобто з 2010 року.

Заявлені ж позивачем вимоги вказували щодо стягнення пені за використання фінансовою компанією грошових коштів довірителя ФФБ не за цільовим призначенням протягом періоду з липня 2014 року по 23 липня 2015 року, що не охоплюється договірними відносинами сторін.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що судом першої інстанції при постановленні судового рішення не було взято до уваги відсутність у відповідача права на управління ФФБ по будівництву житлового будинку на проспекті Правди, 80 -82 у Подільському районі м. Києва. Незважаючи на те, що ця обставина вже встановлена судовими рішеннями, які набрали законної сили, а саме: постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.11.2010 року по справі № 30/13 та постановою Вищого господарського суду України від 19 січня 2011 року в цій же справі. Ця обставина була встановлена судами ще до укладення договору № КНТР-000924/кв. про участь у фонді фінансування будівництва від 24.11.2010 року. Тому єдиним питанням позову було, як може відповідач по справі, який не має правового статусу Управителя ФФБ використовувати за цільовим призначенням грошові кошти позивача внесені за договором.

Також позивачем зазначалось в апеляційній скарзі про те, що зазначені вище рішення господарських судів мали в собі посилання на положення ст. 23 Закону України « «Про фінансово - кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», яка чітко вказує що заміна управителя ФФБ можлива лише на підставі рішення суду. Матеріали справи не містять такого рішення, яке б надавалось відповідачем на підтвердження його повноважень. У той же час, рішення суду першої інстанції не містить навіть посилань на зазначені норми права.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування постановленого судового рішення. Оскільки такі доводи обґрунтовують вимоги позивача про стягнення пені за нецільове використання грошових коштів також виходячи з положень п. 5.2 договору №КНТР-000924/кв. про участь у фонді фінансування будівництва від 24.11.2010 року, а не інших правових підставах визначених діючими нормами ЦК України.

Стягнення зазначених коштів за п. 5.2 договору який визнано недійсним з моменту його укладення з підстав зазначених вище, суперечить законодавчо визначеним наслідкам щодо недійсності правочину.

У той же час, колегія суддів вважає, що позивач не позбавлений можливості звернутися до суду за захистом своїх порушених прав з інших правових підстав.

З урахуванням вищевикладеного та беручи до уваги, що у відповідності до вимог ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при постановленні рішення були допущені порушення норм матеріального права, які призвели до постановлення неправосудного рішення. Підстав для скасування рішення суду нема.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: