Ухвала

іменем україни

06 липня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євграфової Є.П., Кадєтової О.В., Карпенко С.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Матвіїв Л.І. про визнання недійсними довіреності, договорів купівлі-продажу та витребування квартири з чужого незаконного володіння, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 23 листопада 2016 року, рішення апеляційного суду Львівської області від 09 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом про визнання недійсними довіреності, договорів купівлі-продажу та витребування квартири з чужого незаконного володіння, посилаючись на те, що його рідний брат ОСОБА_9, єдиним спадкоємцем якого є позивач, не підписував довіреність від 19 березня 2009 року, видану на ім'я ОСОБА_5, оскільки зник безвісти у січні 2007 року, вказував на невідповідність підпису у зазначеній довіреності справжньому підпису ОСОБА_9

Позивач вважав також недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 26 березня 2009 року, укладений між ОСОБА_12 та ОСОБА_5, який діяв на підставі вказаної довіреності.

Ураховуючи зазначені обставини, позивач також вважав недійсним договір купівлі-продажу квартири від 12 травня 2009 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Посилаючись на викладене, ОСОБА_4 просив витребувати із незаконного володіння ОСОБА_7 вищезазначену квартиру, скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_7 на квартиру та визнати за ним права власності на квартиру.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 23 листопада 2016 року позов задоволено частково.

Визнано недійсною довіреність від 19 березня 2009 року на ім'я ОСОБА_5, посвідчену приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Матвіїв Л.І. та зареєстровану в реєстрі за № 1047.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, укладений 26 березня 2009 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_6, посвідчений державним нотаріусом Першої Львівської нотаріальної контори Гусар Л.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1-337.

Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_7 на квартиру АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_1, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_9

Витребувано із незаконного володіння ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_1 та зобов'язано ОСОБА_7 звільнити вказану квартиру.

У решті позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 09 березня 2017 року зазначене судове рішення в частині визнання за ОСОБА_4 права власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_9 скасовано. Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову в цій частині відмовлено.

У решті рішення залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_7 просить закрити провадження в частині позовних вимог про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_7 на квартиру, в іншій частині - ухвалені в справі рішення скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції. При цьому ОСОБА_7 посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2010 року, яке набрало законної сили 15 жовтня 2010 року, визнано померлим ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Львова, останнє місце проживання - квартира АДРЕСА_1.

На підставі рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2010 року, Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міського управління юстиції у Дніпропетровській області видано свідоцтво про смерть від 25 березня 2011 року серія НОМЕР_1

Судом установлено, що ОСОБА_9 за життя придбав квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 17 лютого 2005 року, в якій проживав до моменту свого зникнення.

26 березня 2009 року відповідач ОСОБА_5, діючи на підставі довіреності від 19 березня 2009 року, посвідченої приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Матвіїв Л.І., від імені ОСОБА_9 уклав із ОСОБА_6 договір купівлі-продажу квартири.

12 травня 2009 року ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу відчужила вказану квартиру ОСОБА_7

Як убачається з пояснень ОСОБА_5, наданих ним в процесі кримінальної справи № 144-0754, спірну квартиру він відчужив за винагороду у 300 грн на прохання невідомої особи, яку звали ОСОБА_13, та який надав ОСОБА_5 вже підписану довіреність від 19 березня 2009 року. Особисто з ОСОБА_9 ОСОБА_5 ніколи не був знайомий, безпосередньо від ОСОБА_9 вказівок на відчуження квартири не отримував, коштів від продажу квартири не одержував та відповідно ОСОБА_9 не передавав.

Згідно з висновком експерта сектора почеркознавчої експертизи, технічної експертизи документів та обліку НДЕКЦ при ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_11 від 14 квітня 2015 року № 6/88 підписи в довіреності, в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за 2009 рік виконано не ОСОБА_9, а іншою особою.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з тих обставин, що ОСОБА_9 не видавав ОСОБА_5 довіреності від 19 березня 2009 року, відтак не уповноважував ОСОБА_5 на відчуження від його імені квартири. Укладення ОСОБА_5 з ОСОБА_6 договору купівлі-продажу квартири від 26 березня 2009 року та подальший перехід спірної квартири у власність ОСОБА_6 відбулось поза волею власника квартири ОСОБА_9

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині визнання за ОСОБА_4 права власності на квартиру в порядку спадкування після смерті ОСОБА_9 та відмовляючи в позові в цій частині, зазначав, що існує певний порядок прийняття спадщини, у складі якої є нерухоме майно, в даному випадку - квартира АДРЕСА_1. Для отримання свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_4 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, тобто, на думку апеляційного суду, ОСОБА_4 може оформити спадщину відповідно до вимог ст. ст. 1296, 1297 ЦК України та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом.

При цьому апеляційний суд правильно застосував норми матеріального права на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами (ст. 212 ЦПК України).

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити та залишити рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 09 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є.П. Євграфова

О.В.Кадєтова

С.О.Карпенко