Справа № 376/2079/16-ц Головуючий у І інстанції Клочко В. М.
Провадження № 22-ц/780/2544/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 22 03.07.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

03 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючогоОСОБА_1,
суддівОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретаріОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою селянського фермерського господарства «Атлант» на заочне рішення Сквирського районного суду Київської області від 10 лютого 2017 року у справі за позовом селянського фермерського господарства «Нива-1» до ОСОБА_5, селянського фермерського господарства «Атлант», Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання договору оренди землі недійсним та застосування наслідків недійсності,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2016 року СФГ «Нива-1» звернулося з позовом до ОСОБА_5, СФГ «Атлант», ГТУЮ у Київській області про визнання договору оренди землі недійсним та застосування наслідків недійсності.

В обґрунтування позовних вимог вказувало, що 18.07.2007 року між СФГ «Нива-1» як орендарем та відповідачем ОСОБА_5, як орендодавцем був укладений договір оренди належної останній на праві власності земельної ділянки, розташованої на території Камяногребельської сільської ради Сквирського району Київської області площею 2,489 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Договір зареєстровано Сквирським районним відділом Київської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 04 лютого 2008 року за № 9 і термін його дії складає 10 років.

СФГ «Нива-1» в повному обсязі виконує взяті на себе зобовязання за договором оренди земельної ділянки.

12.03.2014 року відповідач ОСОБА_5, всупереч вимогам норм чинного законодавства України уклала новий договір оренди землі на цю ж орендовану земельну ділянку з іншим орендарем СФГ «Атлант», який був зареєстрований державним реєстратором Реєстраційної служби Сквирського районного управління юстиції у Київській області 12.03.2014 року.

Вважає, що даний договір є недійсним, оскільки був укладений в період дії попереднього договору оренди земельної ділянки, земля не передавалась, обробляється та використовується ними за цільовим призначенням та крім того реєстраційна служба при реєстрації спірного договору не врахувала, факту наявності іншої реєстрації та чинності договору оренди земельної ділянки від 18.07.2007 року.

Просило визнати недійсним спірний договір оренди, скасувати його державну реєстрацію, вирішити питання щодо стягнення судових витрат.

Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 10 лютого 2017 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки площею 2,4892 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий № :03:005:0007, укладений 12 березня 2014 року між ОСОБА_5 та СФГ «Атлант».

Скасовано державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки площею 2,4892 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий № :03:005:0007, укладений 12 березня 2014 року між ОСОБА_5 та СФГ «Атлант», зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 12.03.2014 року, номер запису 5020744 здійснену державним реєстратором ОСОБА_6 Реєстраційної служби Сквирського РУЮ Київської області, індексний номер рішення 11720306.

Стягнуто з ОСОБА_5, СФГ «Атлант» на користь СФГ «Нива-1» у рівних частинах судові витрати в сумі 3 035, 60 грн.

Не погоджуючись із судовим рішенням СФГ «Атлант», подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення і неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Разом із тим рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає цим вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що 18.07.2007 року між СФГ «Нива-1» та ОСОБА_5 був укладений договір оренди належної їй на праві власності та Державного акту серії ЯГ № 234312 земельної ділянки, розташованої на території Камяногребельської сільської ради Сквирського району Київської області площею 2,4892 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Договір зареєстрований Сквирським районним відділом Київської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 04 лютого 2008 року за № 9 і термін його дії складає 10 років.

Місцевий суд встановив, що державна реєстрація договору оренди землі від 18.07.2007 року не скасована, здійснена реєстраційною службою у відповідності до вимог законодавства, яке було чинним на дату відповідної реєстрації.

Також, що договір оренди землі від 18.07.2007 року, станом на момент розгляду справи, у судовому порядку не визнаний недійсними, не розірваний, строк його дії не закінчився, реєстрація зазначеного договору не скасована у судовому порядку.

До 25 березня 2015 року чинним законодавством України не було врегульовано особливості державної реєстрації похідних речових прав на земельні ділянки сільськогосподарського призначення, право власності на які виникло та оформлено в установленому порядку до 1 січня 2013 року.

12.03.2014 року ОСОБА_5 та СФГ «Атлант» під час дії попереднього договору уклали новий договір оренди земельної ділянки, який був зареєстрований реєстраційною службою.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вказував, що дійсно оспорювана державна реєстрація не скасовує здійснену Сквирським районним відділом Київської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» реєстрацію договору оренди землі від 18.07.2007 року, не призводить до вибуття спірної земельної ділянки із правомірного та законного володіння та користування позивача, не припиняє дію договору оренди землі, який зареєстрований відповідно до закону та який продовжує бути чинними і після оспорюваної державної реєстрації, яка здійснена Реєстраційною службою Сквирського районного управління юстиції у Київській області, однак в силу Закону наявний у справі договір оренди землі укладений між СФГ «Атлант» та ОСОБА_5 є недостовірний та недійсний, так як зазначена у ньому земельна ділянка раніше була передана СФГ «Нива-1» по договору оренди від 18.07.2007 року і не була повернута власнику, а у Реєстраційної служби Сквирського РУЮ Київської області не було підстав для державної реєстрації іншого речового права на спірну земельну ділянку за СФГ «Атлант».

Враховуючи викладене, місцевий суд дійшов висновку, що здійснена реєстрація у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державна реєстрація інших речових прав за СФГ «Атлант», яка оспорюється, є незаконною, суперечить ст.ст. 10, 15, 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», порушує права та законні інтереси позивача щодо оренди спірної земельної ділянки відповідно до чинного договору оренди землі від 18.07.2007 року, в зв'язку з чим підлягає скасуванню.

Судова колегія погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції виходячи із наступного.

Згідно ст. 27 Закону України «Про оренду землі», орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Частиною 2 ст. 152 Земельного кодексу України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до п. «в» ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання угоди недійсною.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом.

Через порушення п. 1 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відповідачем не забезпечено виконання обов'язку встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Згідно ч. 5 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», саме на органи державної реєстрації прав покладено забезпечення достовірності інформації.

Чинне законодавство України не передбачає права орендодавця в односторонньому порядку передати орендоване орендарем майно іншій особі, якщо це орендоване майно не повернуто від орендаря.

За таких обставин, місцевий суд правомірно вказував, що наявний у справі договір оренди землі укладений між СФГ «Атлант» та ОСОБА_5 є недійсний, так як зазначена у ньому земельна ділянка раніше була передана СФГ «Нива-1» по договору оренди від 18.07.2007 року і не була повернута власнику.

У Реєстраційної служби Сквирського РУЮ Київської області не було підстав для державної реєстрації іншого речового права на спірну земельну ділянку оспорюваного договору, оскільки останній не відповідав вимогам ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 321,627 ЦК України. Ст. 27 ЗУ «Про оренду землі», що є підставою для відмови у державній реєстрації за СФГ «Атлант» другого договору.

Враховуючи викладене, місцевий суд дійшов правильного висновку, що здійснена реєстрація у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державна реєстрація інших речових прав за СФГ «Атлант», яка оспорюється, є незаконною, суперечить ст.ст. 10, 15, 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», порушує права та законні інтереси позивача щодо оренди спірної земельної ділянки відповідно до чинного договору оренди землі від 18.07.2007 року, в зв'язку з чим підлягає скасуванню.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалюючи рішення в цій частині, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, дійшов правильного висновку про відмову задоволення позовних вимог, тому колегія суддів, відповідно до ст. 303 ЦПК України, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої не вбачає підстав для його скасування в цій частині.

Проте місцевим судом при ухваленні рішення невірно визначено розмір стягнення судових витрат з відповідачів по справі, оскільки відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи, що позов було пред»явлено до трьох відповідачів і відповідно задоволено, судові витрати підлягаютьстягненню з усіх відповідачів в рівних частинах.

Натомість, суд стягнув судові витрати лише з двох відповідачів ОСОБА_5 та СФГ «Атлант», залишивши поза увагою Головне територіальне управління юстиції у Київській області.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги в цій частині заслуговують на увагу, а рішення суду першої інстанції в цій частині не може залишатися без змін і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким слід стягнути з ОСОБА_5, селянського фермерського господарства «Атлант» та Головного територіального управління юстиції у Київській області на користь селянського фермерського господарства «Нива-1» понесені судові витрати ( а.с. 1, 34) в сумі 1011,87 грн. з кожного.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скагру селянського фермерського господарства «Атлант» задовольнити частково.

Заочне рішення Сквирського районного суду Київської області від 10 лютого 2017 року скасувати в частині стягнення судових витрат та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_5, селянського фермерського господарства «Атлант» та Головного територіального управління юстиції у Київській області на користь селянського фермерського господарства «Нива-1» судові витрати в сумі 1011,87 грн. з кожного.

В іншій частині заочне рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Р.В.Березовенко

Судді: Ю.О.Матвієнко

ОСОБА_2