АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
права № 641/2198/17 Головуючий суддя І інстанції Колодяжна І. М.
Провадження № 22-ц/790/5309/17 Суддя доповідач Пилипчук Н.П.
Категорія: Спори про відшкодування шкоди завданої внаслідок вчинення злочину
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Колтунової А.І., Котелевець А.В.,

за участю секретаря: Плахотнікової І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційними скаргами Державної казначейської служби України, ОСОБА_1, Національного антикорупційного бюро України на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26 липня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Національного антикорупційного бюро України та Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 05 квітня 2016 року на адресу директора Національного антикорупційного бюро України він направив заяву про злочини та корупційні дії, в тому числі вищих посадових осіб Харківського національного університету внутрішніх справ, які входять у склад організованої злочинної групи, яку «кришують» співробітники прокуратури Харківської області, Генеральної прокуратури України, високопоставлені посадові особи Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України, окремі судді Харківського апеляційного адміністративного суду та Вищого адміністративного суду України. Позивач наполягає, що злочини, скоєні зазначеною категорією посадових осіб підслідні Національному антикорупційному бюро України, однак всупереч діючому законодавству НАБУ відмовилося вносити заяву позивача від 05 квітня 2016 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань і тому позивач звернувся із скаргою до Солом'янського районного суду м. Києва, який 24 травня 2016 року зазначену бездіяльність посадових осіб НАБУ визнав незаконною.

Позивач зазначає, що відповідно до листа НАБУ від 03 червня 2016 року №0413-188/17962, на виконання ухвали Солом'янського районного суду м. Києва, заява позивача про злочини від 05 квітня 2016 року внесена до ЄДРДР, провадження №0000170 за ч. 1 ст. 210 КК України. 11 червня 2016 року позивач доповнив свою заяву в НАБУ від 05 квітня 2016 року. Відповідно до листа НАБУ від 23 червня 2016 року №041-188/20421, кримінальне провадження №0000170 на виконання постанови Спеціалізованої антикорупційної прокуратури України від 07 червня 2016 року направлено за підслідністю в ГУ НП в Харківській області. Згідно листа НАБУ від 23 червня 2016 року №041-192/20424 доповнення позивача від 11 червня 2016 року до заяви від 05 квітня 2016 року також перенаправлено до ГУ НП в Харківській області. Листи НАБУ підтверджують, що заява з доповненнями позивача направлені на перевірку до ГУ НП в Харківській області. Між тим, відповідно до листів ГУ НА в Харківській області №24/В-532/3 від 21.10.2016; №24/В-532-4 від 07.12.2016; №24/В-532/5 від 20 грудня 2016 кримінальне провадження №0000170 в ГУ НП в Харківській області не надходило.

Позивач звертає увагу, що 23.11.2016 року він звертався на адресу директора НАБУ із заявою, в якій прохав вислати постанову Спеціалізованої антикорупційної прокуратури України від 07 червня 2016 року про визначення підслідності кримінального провадження №0000170. На теперішній час відповідач не отримав відповіді на зазначену заяву. Відповідно до листа ГПУ від 07 грудня 2016 року №06-р кримінальне провадження № №0000170 направлено до прокуратури Харківської області. При визначенні підслідності кримінального провадження №0000170 за прокуратурою Харківської області є посилання на постанову процесуального керівника від 07 червня 2016 року. Таким чином, НАБУ посилається на постанову Спеціалізованої антикорупційної прокуратури України від 07 червня 2016 року, якою визначена підслідність кримінального провадження №0000170 за ГУ НП в Харківській області, а ГПУ посилається на постанову Спеціалізованої антикорупційної прокуратури України від 07 червня 2016 року, якою визначена підслідність кримінального провадження №0000170 за прокуратурою Харківської області, чим дають різні по суті рішення про визначення підслідності кримінального провадження №0000170. До теперішнього часу ніяких слідчих дій по кримінальному провадженню не проводиться, правопорушення не припинені, порушені права позивача не відновлені.

На думку позивача, відповідач протягом 12 місяців зловмисно не виконує вимоги діючого кримінально-процесуального законодавства України. Позивач наполягає, що у зв'язку із систематичною бездіяльністю посадових осіб НАБУ, яка виражається у не реагуванні на правопорушення, не відновленні порушених прав позивача, він вимушений докладати значних зусиль для відновлення своїх прав, для того, щоб змусити НАБУ боротися з корупцією. Зазначене спричиняє йому моральну шкоду, оскільки забирає велику кількість часу, наносить шкоду здоров'ю, порушує життєві ритми та зв'язки, для відновлення яких йому необхідні додатковий час та зусилля. Спричинену йому відповідачем НАБУ моральну шкоду він оцінює у 512 000 грн.

ОСОБА_1 просив стягнути з Державного бюджету України 512 000,00 грн., компенсацію за моральну шкоду, нанесену позивачу у зв'язку з бездіяльністю посадових осіб Національного антикорупційного бюро України в рамках кримінального провадження №0000170 за період з 05 квітня 2016 року по 05 квітня 2017 року; зобов'язати Державну казначейську службу України перерахувати 512 000,00 грн., як компенсацію за моральну шкоду, нанесену позивачу, у зв'язку з бездіяльністю посадових осіб Національного антикорупційного бюро України в рамках кримінального провадження №0000170 за період з 05 квітня 2016 року по 05 квітня 2017 року, на рахунок общини Ікони Ієрусалимської Божої Матері Української православної церкви Московського патріархата, для використання їх в будівництві храму на честь Ікони Різдва Пресвятої Богородиці та Святого Миколая, яка будується за адресою: м. Харків, вул. С. Грицевця, 40; надати на руки позивачу оригінал платіжної квитанції, яка буде свідчити про виконання даної позовної вимоги.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26 липня 2017 року позовна заява ОСОБА_1 задоволена частково. Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 3000 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Із зазначеним судовим рішенням не погодились всі учасники процесу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказує на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, на неповне з*ясування обставин справи. Посилається на ті самі доводи, якими обґрунтовував позовні вимоги. Вказує на те, що і на цей час ніякі слідчі дії по кримінальному провадженню № 0000170 не здійснюються, порушені права не відновлені, винні особи до відповідальності не притягнуті. Зазначає, що НАБУ не повинно було виконувати незаконну постанову про визначення підслідності, оскільки ані прокуратура Харківської області, ані ГУ НП у Харківській області не можуть проводити перевірку у відношенні суддів Вищого адміністративного суду України, суддів Харківського апеляційного адміністративного суду, та зазначених ним високо посадовців ХНУВД. Наполягає на тому, що розмір спричиненої йому моральної шкоди становить саме 512000 грн., а сума 3000 грн. є незначною та не відповідає глибині завданих йому страждань. Звертає увагу, що суд першої інстанції не надав оцінку всім обставинам, з якими він пов*язує спричинення йому моральної шкоди.

В апеляційній скарзі Державна казначейська служба України просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу Державна казначейська служба України вказує на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення процесуального права, на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. Зокрема, зазначає, що не доведено всі складові елементи цивільного правопорушення, а саме: наявність моральної шкоди, протиправну поведінку НАБУ, а також причинно-наслідковий зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою.

В апеляційній скарзі Національне антикорупційне бюро України просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу НАБУ вказує на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи. Вказує, що судом не встановлено, чи дійсно ОСОБА_1 спричинено моральну шкоду та не зазначено якими доказами це підтверджується. Так відсутні докази того, що внаслідок невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_1 від 05 квітня 2016 року про кримінальне правопорушення Національним антикорупційним бюро України завдано позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру. Представник НАБУ вказує, що правовідносини між НАБУ та ОСОБА_1 регулюються кримінально-процесуальним законодавством, тому моральна шкода може бути відшкодована лише за наявності підстав та в порядку, визначеному Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», однак такі підстави відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, судова колегія знаходить, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що в результаті незаконної бездіяльності уповноважених осіб НАБУ, а саме через невнесення до ЄРДР відомостей за заявою ОСОБА_1 від 05 квітня 2016 року про кримінальне правопорушення позивачу завдані моральні страждання та втрати немайнового характеру.

Судова колегія погоджується із висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджено матеріалами справи що 05 квітня 2016 року позивачем ОСОБА_1 до директора Національного антикорупційного бюро України направлена заява про злочини, щодо ймовірного вчинення кримінальних правопорушень посадовими особами Харківського національного університету внутрішніх справ щодо використання бюджетних коштів не за цільовим призначенням, зокрема, неправомірного надання квартир одним і тим самим особам в 2002 році, в якій позивач просить: внести дану заяву до Єдиного реєстру досудових розслідувань: не направляти матеріали на перевірку до ОВС України та органів прокуратури України , проводити перевірку Національним антикорупційним бюро України.

11 червня 2016 року позивачем ОСОБА_1 до директора Національного антикорупційного бюро України направлено доповнення до заяви від 05 квітня 2016 року , про злочини.

Відповідно до листа Національного антикорупційного бюро України від 12 квітня 2016 року за вих. 11-006/10911, щодо електронної заяви ОСОБА_1 з приводу неправомірних дій суддів Харківського апеляційного адміністративного суду, Вищого адміністративного суду України, які полягали у внесенні неправосудних , за словами заявника рішень , а також щодо відмови у прийнятті звернень заявника Верховним судом України, позивачу повідомлено, що розгляд порушених у заяві питань не належить до компетенції Національного бюро та вказану заяву для розгляду направлено відповідно до компетенції.

24 травня 2016 року ухвалою Солом,янського районного суду м. Києва ,визнано незаконною бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей за його заявою від 05 квітня 2016 про кримінальне правопорушення. Зобов'язано детективів Національного антикорупційного бюро України внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_1 від 05 квітня 2016 в частині ймовірного вчинення кримінальних правопорушень посадовими особами Харківського національного університету внутрішніх справ щодо використання бюджетних коштів не за цільовим призначенням, зокрема, неправомірного надання квартир одним і тим самим особам в 2002 році, про що проінформувати заявника.

Згідно листа Національного антикорупційного бюро України від 03 червня 2016 року за №0413-188/17962 , позивача повідомлено, що на підставі ухвали слідчого судді Солом,янського районного суду м. Києва від 24 травня 2016 року , якою зобов,язано внести відомості до ЄРДР , що містяться в заяві позивача від 05 квітня 2016 року , стосовно вчинення кримінального правопорушення , до ЄРДР 01 червня 2016 року внесено відомості про вчинення злочину , передбаченого ч. 1 ст. 210 КК України та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № №0000170.

Постановою прокурора відділу спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури від 07 червня 2016 року , визначена підслідність у кримінальному провадженні № 0000170 від 01 червня 2016 року за ч.1 ст. 210 КК України за слідчим управлінням ГУ НП в Харківській області .Постанову скеровано до прокуратури Харківської області для організації проведення досудового розслідування та здійснення процесуального керівництва та Національного антикорупційного бюро України для відома.

Як вбачається з листа кримінальне провадження № 0000170 та постанова про визначення підслідності 08 червня 2016 року, направлена на адресу прокурора Харківської області.

Як вбачається з відповіді Національного антикорупційного бюро України від 23 червня 2016 року за № 041-188/20421 , на запит позивача, щодо здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № №0000170 від 01 червня 2016 року , повідомлено , що 07 червня 2016 року постановою слідчого прокуратури Спеціалізованої антикорупційної прокуратури України підслідність в даному кримінальному проваджені визначено за слідчим управлінням ГУ НП в Харківській області та скеровано матеріали кримінального провадження.

23 червня 2016 року позивача повідомлено, що його звернення від 11 червня 2017 року з додатками також направленні до Слідчого управління ГУ НП в Харківській області .

Як вбачається з повторної відповіді Національного антикорупційного бюро України від 02 липня 2016 року за № 041-188/20442 , на запит позивача, щодо здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000170 від 01 червня 2016 року повідомлено , що 07 червня 2016 року постановою слідчого прокуратури Спеціалізованої антикорупційної прокуратури України підслідність в даному кримінальному проваджені визначено за слідчим управлінням ГУ НП в Харківській області та скеровано матеріали кримінального провадження.

Ухвалою слідчого суді Солом,янського районного суду м. Києва від 06 липня 2016 року у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 на дії НАБУ , про визнання дій , щодо передачі матеріалів кримінального провадження № 0000170 від 01 червня 2016 року ГУ НП в Харківській області незаконними та зобов,язання витребування матеріалів у ГУ НП у Харківській області для проведення досудового розслідування відмовлено.

Згідно листа Національного антикорупційного бюро України від 29.07.2016 року за №13-188/25312 , звернення позивача , адресоване Генеральній прокуратурі України , в частині неправомірних , на думку позивача, дій працівників Національного бюро в ході розгляду заяви від 05 квітня 2016 року розглянуто. Повідомлено, що детективами Національного бюро виконано рішення суду в повному обсязі , в якому його прийнято та у спосіб , передбачений КПК України. Підстав для внесення до ЄРДР відомостей за заявою позивача про вчинення детективами Національного бюро кримінального порушення , не встановлено.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 15 серпня 2016 року, ухвалу слідчого судді Солом,янського районного суду м. Києва від 06.07.2016 року залишено без змін.

20 вересня 2016 року позивач звернуся до голови Союзу ветеранів СБУ в Харківській області з листом , в якому просив прийняти заходи по внесенню заяви про злочини в ЄРДР та проведення комплексної та всебічної перевірки , притягнення винуватих до відповідальності , відновленню порушених прав позивача та просив не направляти матеріали перевірки до ОВС України та органів прокуратури України.

13 жовтня 2016 року голова союзу ветеранів СБУ у Харківській області звернувся до директора НАБУ , з листом , щодо дослідження та перевірки інформації викладеної у документах ОСОБА_1 , та прийняття відповідного рішення, в рамках їхньої компетенції.

Як вбачається з листа Національної поліції України ГУНП в Харківській області від 21 жовтня 2016 року за №24/В-532/3, на звернення позивача від 15 вересня 2016 року надана відповідь про те , що проведеною службовою перевіркою з піднятих питань позивачем встановлено, що кримінальне провадження № 0000170 ,яке розпочато НАБУ за ознаками кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 210 КК України , до СУ ГУНП в Харківській області до теперішнього часу не надходило.

18 листопада 2016 року за вих.. № 03/1-188/41471 позивача та голову Спілки ветеранів СБУ в Харківській області повідомлено, про проведену перевірку викладених у зверненні від 20 вересня 2016 року тверджень , щодо неналежного розгляду працівниками НАБУ попереднього звернення ОСОБА_1 порушень при перевірці не встановлено. Поточне звернення позивача направлено для організації розгляду в межах компетенції до ГУ НП в Харківській області .

23 листопада 2016 року позивачем на адресу НАБУ направлено заяву про направлення на його поштову адресу копії постанови Спеціалізованої антикорупційної прокуратури України від 07 червня 2016 року, про визначення підслідності кримінального провадження № 0000170 .

Як вбачається з листа Національної поліції України ГУНП в Харківській області від 07 грудня 2016 року за №24/В-532/4 , на звернення позивача від 07.11.2016 року надана відповідь про те , що проведеною службовою перевіркою з піднятих питань позивачем встановлено, що кримінальне провадження № 0000170 ,яке розпочато НАБУ за ознаками кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 210 КК України , до СУ ГУНП в Харківській області до теперішнього часу не надходило.

Згідно відповіді НАБУ від 08.12.2016 року за №0413-188/44319, позивача повідомлено, що кримінальне провадження № 0000170 разом з постановою про визначення підслідності скеровано до СУ ГУ НП в Харківській області для організації розслідування, тому надати постанову прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури України від 07 червня 2016 року не вбачається можливим.

Як вбачається з листа Національної поліції України ГУНП в Харківській області від 20 грудня 2016 року за №24/В-532/5 , на звернення позивача від 08 грудня .2016 року надана відповідь про те , що проведеною службовою перевіркою з піднятих питань позивачем встановлено, що кримінальне провадження № 0000170 ,яке розпочато НАБУ за ознаками кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 210 КК України , до СУ ГУНП в Харківській області до теперішнього часу не надходило.

28 грудня 2016 року позивачем на адресу директора НАБУ направлено заяву про злочини , а саме про не проведення слідчих дій по кримінальному провадженню № 0000170 ,в якій останній просить прийняти заходи по внесенню даної заяви до ЄРДР та проведення комплексної та всесторонньої перевірки, притягнення винуватих до відповідальності , відновлення порушених прав ОСОБА_1 Не направляти матеріали перевірки в ОВС України та органи прокуратури України.

16 січня 2017 року за вих.. №0413-188/1624 НАБУ повідомило ОСОБА_1, що його лист від 28 грудня 2016 року , щодо внесення відомостей до ЄРДР на підставі заяви від 05 квітня 2016 року розглянуто , за фактами , викладеними у заяві про вчинення кримінального правопорушення від 05 квітня 2016 року вже здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000170 , у зв,язку з чим на даний час відсутні правові підстави для повторного внесення відомостей до ЄРДР.

30 січня 2017 року ухвалою слідчого судді Солом,янського районного суду м. Києва у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність уповноважених осіб НАБУ, щодо зобов,язання компетентних посадових осіб НАБУ внести до ЄРДР відомостей по його заяві про злочин від 28 грудня 2016 року та почати досудове розслідування, відмовлено.

Зазначені обставини, що були встановлені судом першої інстанції, підтверджені матеріалами справи.

ОСОБА_1 звертає увагу що, в листах НАБУ зазначено про те, що підслідність кримінального провадження №0000170 постановою Спеціалізованої антикорупційної прокуратури України від 07 червня 2016 року визначена за ГУ НП в Харківській області, в той час як із відповіді ГПУ з посиланням на ту саму постанову слідує, що підслідність визначена за прокуратурою Харківської області.

Між тим, із копії постанови Спеціалізованої антикорупційної прокуратури України від 07 червня 2016 року вбачається, що підслідність кримінального провадження №0000170 визначена за ГУ НП в Харківській області; постанову вирішено скерувати до прокуратури Харківської області для організації проведення досудового розслідування та здійснення процесуального керівництва та Національного антикорупційного бюро України.

Таким чином, підслідність у кримінальному провадженні № 000170 визначена за слідчим управлінням ГУ НП в Харківській області, а обов'язок організації досудового розслідування та здійснення процесуального керівництва покладено на прокуратуру Харківської області.

Отже зміст інформації, наданої НАБУ позивачу не суперечить змісту постанови Спеціалізованої антикорупційної прокуратури України від 07 червня 2016 року.

ОСОБА_1 зазначену постанову Спеціалізованої антикорупційної прокуратури України від 07 червня 2016 року вважає незаконною та вказує, що працівники НАБУ в порядку ст.60 Конституції України, не повинні були виконувати її незаконні вимоги.

Між тим, матеріали справи не містять даних про те, що вказана постанова скасована або визнана незаконною в установленому законом порядку.

Також ОСОБА_1 наголошує, що матеріали кримінального провадження №0000170 ні до прокуратури Харківської області, ні до ГУ НП у Харківській області не надходили.

Проте, матеріали справи містять супровідний лист Генеральної прокуратури України на адресу Прокурора Харківської області про направлення матеріалів вказаного кримінального провадження для організації проведення досудового розслідування та здійснення процесуального керівництва, в якому, додатком зазначено матеріали кримінального провадження № 000170 в одному томі. (а.с 91)

В межах цієї справи мають значення дії та бездіяльність саме НАБУ, а не інших органів. За таких обставин, протиправних дій або бездіяльності з боку НАБУ при передачі матеріалів кримінального провадження №0000170 до СУ ГУНП в Харківській області не встановлено.

Оцінка зазначеним обставинам також надана ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 06 липня 2016 року по справі №760/11721/16-к, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 про визнання дій НАБУ щодо передачі матеріалів кримінального провадження №0000170 до СУ ГУНП в Харківській області та зобов'язання витребувати відповідних матеріалів. Вказана ухвала суду залишена без змін ухвалою апеляційного суду м.Києва від 15 серпня 2016 року.

Доводи Національного антикорупційного бюро України щодо не застосування судом першої інстанції Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» є безпідставними.

Дійсно, моральна шкода, що завдана громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду у випадках, визначених Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» відшкодовується в порядку та в розмірі, передбаченому цим законом.

Між тим, ОСОБА_1 заявив вимоги з інших підстав, вирішуючи ці вимоги суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права.

Так, право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди за рахунок держави закріплено у ст.ст. 56, 62 Конституції України, ст.ст. 1167, 1176 ЦК України.

Відповідно до ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державною у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Відповідно до цієї норми обов'язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу.

Таким чином при розгляді даної справи суд першої інстанції правильно застосував ст. 1173, 1174 ЦК України.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року № 6-440-цс16, яка у силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України.

Оскільки факт незаконної бездіяльності уповноважених осіб НАБУ, щодо невнесення до ЄРДР відомостей за заявою ОСОБА_1 від 05.04.2016 року про кримінальне правопорушення, є встановленим судовим рішенням, правильним є висновок суду першої інстанції, що дані обставини відповідно до ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Судова колегія критично оцінює доводи відповідачів про недоведеність позовних вимог. Так, ОСОБА_1 вимушений був вживати додаткових зусиль для захисту свого права, що спричинило йому душевні страждання, переживання завдало моральної шкоди.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Визначаючи розмір відшкодування, суд правильно керувався принципами рівності, поміркованості, розумності, справедливості та вірно, із урахуванням обставин справи, визначив розмір відшкодування. Доводи ОСОБА_1, який суму стягнення вважає недостатньою - є необґрунтованими, позивач не довів, що наявні підстави для стягнення відшкодування в більшому розмірі.

Суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні вимоги ОСОБА_1 про зобов'язання Державної казначейської служби України перерахувати суму завданої йому моральної шкоди на рахунок общини Ікони Ієрусалимської Божої Матері Української православної церкви Московського патріархата для використання їх в будівництві храму на честь Ікони Різдва Пресвятої Богородиці та Святого Миколая, яка будується за адресою: м. Харків, вул. С. Грицевця, 40, та надання йому на руки оригіналу платіжної квитанції, яка буде свідчити про виконання даної позовної вимоги, оскільки община Ікони Ієрусалимської Божої Матері не є учасником спірних правовідносин, а позивач сам має право в майбутньому перерахувати кошти на рахунок общини Ікони Ієрусалимської Божої Матері.

Судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, доводи апеляційних скарг суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційні скарги і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Підстав, передбачених ст.309 ЦПК України для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ч. 1 ст. 303, ст. 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст. 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315,317,319 ЦПК України, судова колегія,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги Державної казначейської служби України, ОСОБА_1, Національного антикорупційного бюро України - відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26 липня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - Н.П.Пилипчук

Судді - А.І. Колтунова

А.В. Котелевець