УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/10258/16-ц

Провадження № 4-с/638/118/17

05.07.2017 року Дзержинський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Хайкіна В.М.

при секретарі: Козодой К. І.

з участю судового розпорядника ОСОБА_1

з участю представика заявника ОСОБА_2

з участю державного виконавця Джиджавадзе Н. Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Харкова скаргу Комунального підприємства «Харківводоканал» на дії державного виконавця Дзержинського відділу Державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року заявник в особі Комунального підприємства «Харківводоканал» звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова зі скаргою на дії державного виконавця Дзержинського відділу Державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3, згідно якої просить суд скасувати повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 22.03.2017 року та зобовязати відкрити виконавче провадження з примусового виконання судового наказу від 15.07.2016 року по справі №638/10258/16-ц, виданого Дзержинським районним судом м. Харкова. Свої заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 15.07.2016 року Дзержинським районним судом м. Харкова був виданий судовий наказ про солідарне стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у розмірі 8406 грн. 17 коп., а також судового збору на користь держави у розмірі 689 грн. 01.02.2017 року судовий наказ направлений на примусове виконання до Дзержинського відділу Державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, проте 27.03.2017 року на адресу підприємства надійшло повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання у звязку з неповною сплатою авансового внеску.

Представник скаржника Комунального підприємства «Харківводоканал» - ОСОБА_2 в судовому засіданні вимоги скарги підтримала у повному обсязі, просила суд її задовольнити.

Представник Дзержинського відділу Державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, просив суд відмовити у її задоволенні.

Зацікавлені особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 в судове засідання не зявилися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином та своєчасно, а саме відповідно до вимог частини 5 статті 74 ЦПК України були надіслані судові повістки про час та місце розгляду справи рекомендованим поштовим відправленням.

Суд, дослідивши доводи заявника та державного виконавця, оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

15.07.2016 року Дзержинським районним судом м. Харкова був виданий судовий наказ про солідарне стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у розмірі 8406 грн. 17 коп., а також судового збору на користь держави у розмірі 689 грн.

01.02.2017 року судовий наказ направлений на примусове виконання до Дзержинського відділу Державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

Згідно повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 22.03.2017 року, державним виконавцем Дзержинського відділу Державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 повернуто виконавчий документ без прийняття до виконання.

Відповідно до статті 124 Конституції України, судові рішення є обовязковими до виконання на всій території, а статтею 8 передбачено, що Конституція України має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії.

Відповідно до статті 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

За змістом статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У пункті 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 07.02.2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз'яснено, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до статті 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до пункту 8 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обовязковим.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

В разі повернення виконавчого документу стягувачу, йому повертається авансовий внесок.

До заяви про примусове виконання рішення було додано: виконавчий документ судовий наказ від 15.07.2016 року; платіжне доручення №573 від 12.01.2017 року на суму 168, 12 грн.

Виходячи з суми, що підлягає стягненню за даним виконавчим документом 8406, 17 грн. авансовий внесок повинен складати 168, 12 грн., що дорівнює 2 відсоткам від суми стягнення. Проте кошти за платіжним дорученням №573 від 12.01.2017 року були зараховані в якості авансового внеску за виконавчим провадженням №53600285, а кошти на фінансування виконавчого провадження №53609776 не надходили.

Що стосується доводів представника КП «Харківводоканал» про те, що сума заборгованості за виконавчим листом підлягає стягненню в солідарному порядку з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 і авансовий внесок був сплачений, виходячи з загальної суми стягнення за судовим наказом, то ці доводи є помилковими, оскільки сума авансового внеску розраховується та підлягає сплаті за кожною заявою про примусове виконання рішення.

Відповідно до пункту 3 частини 2 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, на кожен поданий на примусове виконання виконавчий документ стягувачем подається окрема заява про примусове виконання рішення.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що дії державного виконавця Дзержинського відділу Державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 були законні та правомірні, а тому скарга задоволенню не підлягає.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги скарги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, прийшов до висновку, що скарга Комунального підприємства «Харківводоканал» на дії державного виконавця Дзержинського відділу Державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 208-210, 383, 384, 385, 386, 387 ЦПК України, ст. 4, 26 Закону України «Про виконавче провадження»,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги Комунального підприємства «Харківводоканал» на дії державного виконавця Дзержинського відділу Державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Головуючий: