АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/1870/17-ц 22-ц/774/1431/К/17
Справа № 212/1870/17-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1431/К/17 суддя Тимошенко Т.І.
Категорія - 26 ( ІІІ ) Суддя-доповідач ОСОБА_1
РІШЕННЯ

Іменем України

04 липня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

за участю секретаря - Гладиш К.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Криворізький завод гірничого обладнання» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 05 травня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Криворізький завод гірничого обладнання» про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоровя.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

представник відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Криворізький завод гірничого обладнання» - ОСОБА_4,

представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_5, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Криворізький завод гірничого обладнання» (надалі ОСОБА_6 «КЗГО») про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя на виробництві, посилаючись на отримання ним професійного захворювання внаслідок праці протягом тривалого часу в шкідливих умовах праці. Висновком МСЕК у 2017 році йому було первинно встановлено втрату професійної працездатності в загальному розмірі 40% та визнано інвалідом третьої групи.

Вважаючи причиною отримання професійного захворювання тривалу роботу в шкідливих умовах праці, просив суд: стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 245 760,00 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 05 травня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 «КЗГО» на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди 30 000 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Стягнуто з ОСОБА_6 «КЗГО» на користь держави судові витрати у розмірі 640,00 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_6 «КЗГО» ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову позивачу в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, позивач є застрахованою особою та має право на відшкодування завданої шкоди на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», а тому ОСОБА_6 «КЗГО» є неналежним відповідачем по даній справі. Факт заподіяння моральних страждань не підтверджений достовірними доказами та розмір моральної шкоди необґрунтований.

Крім того, наявність шкідливих факторів є особливістю виробничого процесу на підприємстві, які не можуть бути усунуті роботодавцем у повному обсязі та при прийомі на роботу позивач був повідомлений про ці обставини під підпис.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_3, від імені та в інтересах якого діє представник ОСОБА_5, зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, відхиливши апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ОСОБА_6 «КЗГО» - ОСОБА_4, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_5, який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив її відхилити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та письмових заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_3 працював впродовж тривалого часу (16 років) в умовах важкої праці, вібрації, виробничого шуму та запиленості повітря робочої зони в параметрах, що перевищували гранично допустимі, із яких у період з 01.11.2001 року по 19.01.2017 року на посаді обрубувача термообрубувального цеху Закритого акціонерного товариства «КЗГО», правонаступником якого є ОСОБА_6 «КЗГО», та був звільнений із займаної посади за п. 2 ст. 40 КЗпП України у звязку з невідповідністю робітника виконуваній роботі внаслідок стану здоровя, що перешкоджає продовженню роботи (а.с. 7-10).

Рішенням ЛЕК НДІ Промислової медицини від 25 серпня 2016 року у ОСОБА_3 встановлена наявність професійних захворювань з діагнозами: 1) вібраційна хвороба першої-другої стадії, від дії локальної вібрації з синдромом вегетативно-сенсорної полінейропатії верхніх, кінцівок, двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФС першого ступеня), періартрозом ліктьових суглобів (ПФ першого ст.); 2) радикулопатія попереково-крижова з помірно вираженими порушеннями біомеханіки хребта, больовим і м?язово-тонічним синдромами, остеоартрозом колінних суглобів(ПФ першого ст.); 3) хронічний пиловий бронхіт ЛН першого ст.

Актом розслідування хронічного професійного захворювання від 18 жовтня 2016 року встановлена причина зазначених професійних захворювань робота в умовах перевищення встановлених нормативів на 6 дБ (118 дБ при ГДР 112 дБ) згідно ДСН 3.3.6.059^59. Статичне навантаження величина навантаження за зміну, (кг/с) при утриманні вантажу двома руками - 90000, при допустимому до 70000 (Державними санітарними нормами та правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу»), вміст пилу з вмістом оксиду кремнію менше 10% в повітрі робочої зони у рази перевищує у 2,9 рази перевищує ГДК (11.8 мг/м . при ГДК 4,0 мг/м3) згідно СанПіН 4617-88 «Предельно допустимые концентрации (ПДК) вредных веществ в воздухе рабочей зоны», шум перевищує нормативний на 23 дБа. 103 дБа при нормативному^значенні 80 дБа. згідно ДСН 3.3.6.037-99, Мікроклімат у приміщенні: швидкість руху повітря - 0,15 м/с при нормативному значенні не >0,5 м/с. (згідно ДСН 3.3.6.042-99) (а.с. 28-31).

Висновком МСЕК від 12 січня 2017 року позивачу первинно встановлено 40 % стійкої втрати професійної працездатності (30% - вібраційна хвороба, 5% - радикулопатія, 5% - хронічний пиловий бронхіт) та визнано інвалідом третьої групи, з наступним переоглядом 01 січня 2018 року (а.с. 32-33).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обовязків і повязане з виробництвом, і наявності у звязку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Статтею 153 КЗпП України та статтею 13 Закону України «Про охорону праці» передбачений обовязок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Порушення відповідачем положень ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці» встановлено Актом розслідування хронічного професійного захворювання від 18 жовтня 2016 року (а.с. 28-31), а тому доводи відповідача про відсутність його вини у спричиненні моральної шкоди позивачу, оскільки останній був під підпис повідомлений про роботу в шкідливих умовах праці, безпідставні.

Спростовуються доводи відповідача щодо недоведення позивачем позовних вимог, оскільки, факт заподіяння такої шкоди у звязку з отриманим нею професійним захворюванням встановлений в судовому засіданні. Так, позивач час від часу змушена проходити амбулаторний та стаціонарний курс лікування, переносить фізичні страждання, позбавлена нормальних життєвих звязків, що вимагає додаткових зусиль для організації її життя.

Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Доводи представника відповідача про відсутність обовязку ОСОБА_6 «КЗГО»відшкодовувати моральну шкоду, завдану позивачу з тих підстав, що останній є субєктом страхування від нещасного випадку на виробництві, суперечать нормам діючого законодавства, оскільки з першого січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці», згідно з ч.8 ст. 36 якого відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу Законів про працю України, а отримання ним матеріального відшкодування за рахунок соціальних виплат жодним чином не впливає на право звернутися до роботодавця із вимогами про відшкодування моральної шкоди, завданої отриманим з вини роботодавця професійним захворюванням.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо необґрунтованого розміру моральної шкоди, визначеного судом до стягнення з відповідача на користь позивача та вважає, що він визначений без повного урахування розяснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, внаслідок отриманих професійних захворювань, тривалості праці позивача в шкідливих умовах праці, що перевищували нормативи, на ОСОБА_6 «КЗГО», що потягло втрату працездатності, розмір втрати професійної працездатності, який встановлено позивачу лише на рік (з 03 січня 2017 року по 01 лютого 2018 року), що свідчить про наявність позитивних прогнозів щодо покрашення стану здоровя позивача та можливості відновлення професійної працездатності, вважає за необхідне змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і зменшити її з 30 000,00 грн. до 25 000,00 грн.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Криворізький завод гірничого обладнання» - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 05 травня 2017 року змінити, зменшити розмір моральної шкоди, стягнутої з ОСОБА_2 акціонерного товариства «Криворізький завод гірничого обладнання» на користь ОСОБА_3 з 30 000 гривень до 25 000 (двадцяти пяти тисяч) гривень 00 (нуль) копійок.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: