Провадження № 22-ц/780/1070/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 12.07.2017
УХВАЛА

Іменем України

12 липня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Білоконь О.В.,

за участю секретаря Дрозда Р.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 грудня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про дострокове солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_3, про визнання кредитного, іпотечного договорів та договору поруки недійсними.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів,

УСТАНОВИЛА:

позивач ОСОБА_5 акціонерне товариство «ОСОБА_4 Аваль» звернувся з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про дострокове солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 25 березня 2008 року між ВАТ «ОСОБА_4 Аваль», назву якого змінено на ОСОБА_5 акціонерне товариство «ОСОБА_4 Аваль», та ОСОБА_2 був укладений Кредитний договір № 223303933, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії у сумі 50 750,00 доларів США, строком до 25 березня 2028 року із сплатою 13% річних за користування кредитними коштами, а позичальник зобовязався належним чином використати та повернути банку кредит, сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, і виконати всі інші зобовязання в порядку та строки, визначені договором.

Надання кредитних коштів проводилось згідно вимог ст. 6.1. кредитного договору шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника.

ОСОБА_2 не дотримувався умов кредитного договору, а саме не здійснював щомісячну сплату кредиту, нарахованих відсотків, у звязку з чим станом на 21 жовтня 2014 року його заборгованість по кредиту становить 45 517,01 доларів США, що в еквіваленті складає 583 623,79 грн., заборгованість по сплаті відсотків становить 2 581,23 доларів США, що в еквіваленті становить 33 096,80 грн.

Відповідно до п. 16.3 кредитного договору у випадку порушення графіку погашення кредиту та відсотків, встановлених договором, банк нараховує позичальнику пеню в розмірі 1 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Станом на 21 жовтня 2014 року пеня за несвоєчасну сплату кредиту та погашення відсотків становить 1 805,91 доларів США.

В рахунок забезпечення виконання позичальником ОСОБА_2 умов кредитного договору, між ВАТ «ОСОБА_4 Аваль», назву якого змінено на ОСОБА_5 акціонерне товариство «ОСОБА_4 Аваль», та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 223303933 від 25 березня 2008 року, відповідно до умов якого ОСОБА_3 виступила поручителем позичальника ОСОБА_2, і взяла на себе зобовязання перед банком відповідати по зобовязанням позичальника, що виникають з умов кредитного договору, в повному обсязі цих зобовязань.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь банку достроково солідарно заборгованість за кредитним договором № 223303933 від 25 березня 2008 року в сумі 49 904,15 доларів США, що еквівалентно 639 876,15 грн., та складається із заборгованості за кредитом 45 517,01 доларів США, що в еквіваленті складає 583 623,79 грн., заборгованість по відсоткам 2 581,23 доларів США, що в еквіваленті складає 33 096,80 грн., пеню за несвоєчасну сплату кредиту та відсотків 1 805,91 доларів США, в еквіваленті складає 23 155,56 грн., та понесені судові витрати.

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ПАТ «ОСОБА_4 Аваль», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_3, про визнання кредитного, іпотечного договорів та договору поруки недійсними. В обґрунтування зустрічних позовних вимог зазначив, що укладений між ним та ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» кредитний договір є споживчим кредитом, а тому підпадає під дію закону України «Про захист прав споживачів». При укладенні спірного кредитного договору банком були порушені законні права позичальника, як споживача фінансових послуг. Банк здійснив нечесну підприємницьку діяльність, ввів позичальника в оману стосовно дійсних умов кредиту, порядку його надання, умов повернення кредитних коштів, загальної вартості кредиту. Також, банк порушив його право щодо отримання інформації про основні економічні та правові вимоги виникнення іпотечного боргу, що мають бути розкриті до укладення договору про іпотечний борг. Кредитний договір містить несправедливі умови, які регулюють внесення змін (доповнень) до договору лише в інтересах і з боку кредитора, та не містить умов, які б регулювали відповідальність кредитора за невиконання або неналежне виконання умов договору.

Рішенням Києво-Святощинського районного суду Київської області від 08 грудня 2016 року позов Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 вікторовича, ОСОБА_3 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» заборгованість в розмірі 49 904,15 доларів США, що в еквіваленті становить 639 876, 15 грн. У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду відповідає з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення первісного позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач ОСОБА_2 уклав кредитний договір з ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» забезпечений порукою ОСОБА_3, і оскільки в зв'язку із неналежним виконанням зобов'язань по погашенню кредиту утворилася заборгованість, вона підлягає солідарному стягненню із відповідачів на користь позивача. Відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог, місцевий суд виходив із того, що при укладанні оспорюваного кредитного договору було дотримано всі передбачені законом істотні умови, які були обумовлені згодою сторін, позивач ознайомився з усіма елементами вартості кредиту та іншими необхідними складовими оплат по ньому, погодився з ними. Доказів щодо несправедливості умов договору та порушення принципів добросовісності, їх невідповідності положенням ЦК України або іншим актам цивільного законодавства, порушень з боку кредитора ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" відповідачі до суду не надали.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Із матеріалів справи колегія суддів вбачає, що між Відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_4 Аваль», правонаступником якого є ОСОБА_5 акціонерне товариство «ОСОБА_4 Аваль», та ОСОБА_2 був укладений Кредитний договір № 223303933 від 25 березня 2008 року, згідно умов п. 1. якого банк надав позичальнику ОСОБА_2 кредит на наступних умовах: сума кредиту 50 750 доларів США; цільове використання кредиту - кошти видаються на придбання обєкту нерухомості однокімнатної квартири загальною площею 36,00 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1, в розмірі 50 000 доларів США, оплата комісії за надання кредиту в розмірі 750 доларів США; забезпечення зобовязань позичальника виконання зобовязань позичальником за цим договором забезпечується іпотекою обєкту нерухомості (однокімнатна квартира загальною площею 36,00 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1; дата остаточного погашення кредиту 25 березня 2028 року; строк кредиту 240 місяці.

Відповідно до умов п. 1.2.1 кредитного договору сторони домовились, що за користування кредитом позичальник сплачує процентну ставку у розмірі 13,00 % річних.

Згідно умов п. 1.3. кредитного договору комісія за надання кредиту становить 750,00 доларів США без ПДВ (розраховано як 1,5 % * від розміру заборгованості згідно п. 1.1.2.1.).

Відповідно до умов п. 1.3.2. кредитного договору сплата позичальником щомісячного ануїтетного платежу становить у розмірі 594,57 доларів США. Дана умова договору передбачає застереження про те, що розмір щомісячного ануїтетного платежу змінюється відповідно до умов цього договору у випадку часткового дострокового погашення кредиту та коригувань процентної ставки за користування кредитом.

Відповідно до умов п. 2.1. кредитного договору банк на умовах цього договору надає позичальнику кредит, а позичальник зобовязується отримати кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути кредитору суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, а також виконати інші обовязки, визначені цим договором.

Згідно умов п.п. 3.1.,3.2., 3.3. кредитного договору позичальник зобовязаний сплачувати кредитору проценти за користування кредитом, розмір яких розраховується на основі процентної ставки в розмірі, визначеному п. 1.2.1 договору. Додатково, позичальник сплачує на користь кредитора комісії, передбачені цим договором. Процентна ставка за кредитом може бути змінена (скоригована) кредитором у випадках та в порядку, передбачених ст. 4 договору. Проценти нараховуються на суму кредиту за весь строк користування кредитом, включаючи день надання та день повного погашення кредиту, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році (метод факт/факт). Проценти підлягають сплаті позичальником у складі ауїтетних платежів у порядку, визначеному ст. 7 цього договору.

Відповідно до умов п. 4.1 кредитного договору кредитор має право в односторонньому порядку на власний розсуд без згоди позичальника, але не частіше одного разу в шість місяців, змінити процентну ставку за кредитом у разі настання подій, які мають безпосередній вплив на вартість (збільшення вартості) кредитних ресурсів установи кредитора та не залежить від волі сторін.

Відповідно до умов п. 6.1. кредитного договору надання кредиту здійснюється у безготівковій формі шляхом переказу (зарахування) всієї суми кредиту на поточний рахунок позичальника. Умови відкриття, ведення та закриття поточного рахунку, тарифи та всі суми коштів, які позичальник має сплатити за договором банківського рахунку у зв'язку з отриманням кредиту, його обслуговуванням і погашенням, визначаються договором про відкриття та ведення банківського рахунку, укладеним між ВАТ «ОСОБА_4 Аваль» та позичальником.

Згідно умов п. 7.1 кредитного договору позичальник здійснює погашення кредиту та процентів щомісячно ануїтетними (однаковими) платежами в розмірі згідно з графіком погашення кредиту та інших платежів. Ануїтетний платіж включає в себе погашення частини основної суми кредиту та процентів за його користування. Щомісячний ануїтетний платіж розраховується за формулою: щомісячного ануїтетного платежу = кредиту за договором *((1+процентна ставка за місяць строк кредитування (міс)* процентна ставка за місяць) / ((1+процентна ставка за місяць строк кредитування (міс)* -1); щомісячного платежу за % = (залишок заборгованості за кредитом * річна процентна ставка / кількість днів поточного року) *кількість днів в місяці, який передає даті сплати ануїтетного платежу; щомісячного ануїтетного платежу за основним боргом = щомісячного погашення кредиту щомісячного платежу за %.

Відповідно до умов п. 7.2 кредитного договору позичальник зобовязується здійснювати погашення кредиту та процентів ануїтетними платежами у валюті кредиту кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем надання кредиту в дату, визначену п. 1.3.3 цього договору.

У відповідності до вимог п. 9.1 кредитного договору у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором кредитор має право вимагати дострокового погашення кредиту позичальником у повному обсязі разом зі сплатою всіх сум, належних до сплати на дату предявлення вимоги, включаючи проценти за кредитом (в тому числі прострочені проценти), пеню та штрафи відповідно до цього договору.

З метою забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_2 за кредитним договором від 25 березня 2008 року № 223303933 між ОСОБА_3 та ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» був укладений Договір поруки до кредитного договору № 223303933 від 25 березня 2008 року, згідно умов п. 2.2. якого сторони договору встановили, що поручитель на добровільних засадах бере на себе зобовязання перед банком відповідати по борговим зобовязанням боржника, що зазначені в п. 1.3. даного договору, які виникають з умов кредитного договору, вказаного в п. 1.2. даного договору, а саме повернути кредит в розмірі зазначеному в 1.3 даного договору, сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штраф) в розмірі, строки та у випадку, передбачених кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови кредитного договору в повному обсязі.

Відповідно до умов п. 2.3. договору поруки сторони договору встановлюють, що зобовязання поручителя перед банком є безумовними і для їх виконання дотримання ніяких інших умов, крім передбачених цим договором та кредитним договором не потребують.

Згідно умов п. 2.5.1. договору поруки поручитель підтверджує, що він ознайомлений з положеннями кредитного договору, цілком розуміє його зміст та згоден виступати поручителем за борговими зобовязаннями.

Згідно вимог ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

В період дії кредитного договору позичальник ОСОБА_2 не дотримувався умов кредитного договору щодо сплати кредиту та відсотків, а саме погашення кредиту та процентів за користування кредитом, що має здійснюватись позичальником шляхом сплати щомісячних ануїтетних платежів.

Банк повідомляв ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про необхідність погасити заборгованість із зазначенням термінів погашення та суми боргу, але ОСОБА_2 борг не повернув.

Загальна сума заборгованості ОСОБА_2 станом на 08 вересня 2014 року за кредитним договором № 223303933 від 25 березня 2008 року становить 49 904,15 доларів США, що еквівалентно 639 876,15 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 45 517,01 доларів США, що в еквіваленті складає 583 623,79 грн., заборгованості по відсоткам 2 581,23 доларів США, що в еквіваленті складає 33 096,80 грн., пені за несвоєчасну сплату кредиту та відсотків 1 805,91 доларів США, в еквіваленті складає 23 155,56 грн.

Вирішуючи питання про обґрунтованість вимог за первісним позовом, суд першої інстанції встановив, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджено видачу кредитних коштів ОСОБА_2 згідно кредитного договору № 223303933 від 25 березня 2008 року. Зокрема, зазначені обставини підтверджуються договором на відкриття та ведення поточного рахунку «для виплат» від 24 березня 2008 року № 57, укладеним між ВАТ «ОСОБА_4 Аваль» (банк) та ОСОБА_2 (клієнт), п. 1 якого передбачено, що банк відкриває поточний рахунок «для виплат» № 57 в USD (валюта рахунку), а також випискою по особовому рахунку № 223303933 (код валюти USD) ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» за період з 01.01.2008р. по 25.01.2008р. (т. 1 а.с. 212-239, т. 2 а.с. 20), з якої вбачається, що 25.03.2008р. по дебету рахунку № 223303933 з відображенням кореспондуючого рахунку № 57 та призначенням платежу «виплата кредиту» відображено суму наданого кредиту, яка складає 50 750,00 доларів США.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

З урахуванням наведених вимог закону судом першої інстанції обґрунтовано було зроблено висновок про стягнення із відповідачів солідарно на користь позивача заборгованості в розмірі 49 904,15 доларів США, що в еквіваленті становить 639 876, 15 грн.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо недоведеності розміру заявленої заборгованості з наступних підстав.

На виконання вимог ухвали суду про проведення судово-бухгалтерської (економічної) експертизи від 09 грудня 2015 року судовим експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_6 надано висновок експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи № 24422/15-45 від 30 червня 2016 року.

Відповідно до умов п. 1.3.1 кредитного договору позичальник сплачує банку щомісячний ануїтетний платіж в розмірі 594,57 доларів США. Дана умова договору містить застереження про те, що розмір щомісячного ануїтетного платежу змінюється відповідно до умов цього договору у випадку часткового дострокового погашення кредиту та коригувань процентної ставки за користування кредитом.

У Висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи № 24422/15-45 від 30 червня 2016 року зазначено, що з умов договору слідує, що повернення кредиту відбувається шляхом сплати у певному періоді фіксованої суми платежу, що свідчить про ануїтетну форму погашення кредиту.

Ануїтетна форма погашення кредиту це погашення кредиту, яке здійснюється рівними частинами протягом всього терміну кредитування. Умовами п. 7.1 кредитного договору передбачено типову формулу розрахунку суми щомісячного ануїтетного платежу. При ануїтетній схемі погашення кредиту, на початку виплати кредиту щомісячні платежі будуть менші ніж при стандартній схемі погашення кредиту, а загальна сума сплачених відсотків банку за користування кредитом буде більше.

Експерт зазначив у своєму висновку, що виходячи з базових умов, визначених у кредитному договорі від 25 березня 2008 року № 223303933, розмір мінімально необхідного платежу становить 550,37 доларів США, щомісячні рівновеликі платежі включають в себе виплати тіла кредиту і відсотків за користування кредитом та не включають комісії, страхові та інші платежі.

Разом з тим, слід зазначити, що ануїтет - це ряд рівних грошових платежів (виплат або надходжень), що здійснюються через рівні проміжки часу. У випадку звичайного ануїтету грошовий потік починається наприкінці поточного періоду.

При виплаті ануїтетних платежів виплати по кредиту є постійними, тобто рівні, протягом усього терміну погашення, однак структура мінімального платежу, і структура першого ануїтетного платежу і останнього діаметрально протилежно різняться. За розміром платежі рівні, однак при сплаті ануїтетних платежів в першу чергу йде погашення відсотків, а вже потім йде погашення по тілу кредиту.

До матеріалів справи долучено графік погашення кредиту та інших платежів по погашенню кредитної заборгованості згідно якого встановлено розмір щомісячного платежу. Вказаний графік погашення заборгованості підтверджує сплату позичальником щомісячного платежу в розмірі 549,79 доларів США.

З наявного в матеріалах справи розрахунку вбачається, що з моменту отримання кредиту ОСОБА_2 сплачував щомісячно платежі, які не завжди були у тому розмірі, як передбачено умовами договору. Заборгованість за вказаним кредитним договором виникла у позичальника в травні 2014 року.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що заборгованість по кредитному договору ОСОБА_2 як позичальником, та ОСОБА_3, як поручителем, не погашена. Доказів про дострокове погашення кредиту суду не надано.

Що стосується відмови у задоволенні зустрічного позову, то колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.

Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першоютретьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За положеннями статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статей 11, 18 Закону України "Про захист прав споживачів" до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обовязкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Закон України "Про захист прав споживачів" застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Вказана правова позиція викладена Веховним Судом України в постанові від 02 грудня 2015 року (справа № 6-1341цс15), яка відповідно вимог ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

У справі, яка переглядається, колегія суддів встановила, що спірний договір споживчого кредиту підписаний обома сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; ОСОБА_2 на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому, протягом тривалого часу виконував його умови; Банком було надано позичальнику документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки.

Отже, на думку колегії суддів, позивач за зустрічним позовом за своїм вільним волевиявленням погодився на такі умови кредитування і свідомо узяв на себе ризик виконання умов цього Кредитного договору, які тепер він вважає несправедливими.

Тому, колегія суддів вважає, що розглядаючи справу суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для визнання недійсним договору споживчого кредиту та відповідно договорів поруки і іпотеки.

Оскільки, висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на наявних у справі доказах, доводи апеляційних скарг зазначених висновків не спростовують, а відтак вимоги апеляційних скарг задоволені бути не можуть.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 308, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Києво-Святощинського районного суду Київської області від 08 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий

Судді: