Справа № 495/6662/17
З а о ч н е р і ш е н н я
25 лютого 2017 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючого - одноособово судді Боярського О.О.
при секретарі Рачицькій І.А
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виселення та зняття з реєстрації,

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів та після уточнення своїх позовних вимог просить визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житловим будинком по вул. Єльцова, 9а, в м. Білгород-Дністровському Одеської області, вказуючи, що відповідачі не проживають за зазначеною адресою з 2015 року, комунальні послуги не сплачують, підстав для збереження за ними житлової площі немає.
Позивач надала до суду письмову заяву відповідно до якої просить розгляд справи здійснити у її відсутності, у разі неявки відповідачів не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі.
Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що позивач є власником житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 21.03.2014 року Білгород-Дністровською міською державною нотаріальною конторою Одеської області.
Згідно даних домової книги у належному позивачу на праві приватної власності будинку окрім позивача зареєстровані її діти - відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2; та невістка позивача ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Відповідно до акту про встановлення фактично проживаючих осіб від 22.08.2017 року (а.с.4) відповідачі з 2015 року не проживають у будинку, власником якого є позивач, особистих речей відповідачів у будинку немає, комунальні послуги не сплачують.
Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Виходячи з положень ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.
Відповідно до ч. 3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Виходячи з аналізу змісту ст. ст. 1, 6, 9, 61 ЖК України, ст. 29 ЦК України місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, у якому особа постійно проживає, має передбачені ст. 64 ЖК України права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право і при тимчасовій відсутності.
Відповідно до положень ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
За таких обставин, відповідачі підлягають визнанню такими, що втратили право на користування жилим приміщенням.
Положеннями ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" закріплено, що судове рішення, що набрало законної сили, є самостійною підставою для зняття з реєстрації.
Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється в день звернення особи на пiдставi заяви особи, остаточного рiшення суду, свідоцтва про смерть особи.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог позивача і вважає їх такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 156, 405 ЖК України, ст. ст. 209, 213-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,-
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виселення та зняття з реєстрації - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, такими, що втратили право на користування житловим будинком по вул. Єльцова, 9а, в м. Білгород-Дністровському Одеської області.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя: