РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2017 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Ніколаєнко І.В.,

при секретарі - Газіній О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 про визнання зобовязань за договором позики припиненими та усунення перешкод у здійсненні права розпорядження нерухомим майном, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду з позовом, яким просять визнати припиненими у звязку з належним виконанням зобовязання, що виникли на підставі договору позики. В обгрунтування позовних вимог зазначали, що 18 лютого 2011 року між ОСОБА_6, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 Віталієвичем було укладено договір позики № 462, який посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7, за умовами якого ОСОБА_6, ОСОБА_1 отримали 18 750 дол. США та зобов'язались повернути вказану суму не пізніше 18 березня 2011 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором ОСОБА_6 передала в іпотеку належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1, про що 18 лютого 2011 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 було зроблено відповідний запис № 462. 23 червня 2014 року ОСОБА_6 померла. Після її смерті із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Цюрупинського районного нотаріального округу Херсонської області звернулися дочка ОСОБА_2 та чоловік ОСОБА_1 померлої. Позивачі посилались на те, що за життя, ОСОБА_6, взяті на себе зобов'язання за договором позики належним чином виконала, а саме - повернула ОСОБА_3, через його представника ОСОБА_5, борг у розмірі 18 750 дол. США, проте у порушення умов договору ОСОБА_3 не звернувся до нотаріуса із заявою про зняття заборони відчуження квартири. Натомість, у листопаді 2016 року позивачам стало свідомо про те, що 03 листопада 2016 року ОСОБА_3 відступив право вимоги за договором позики та іпотечним договором ОСОБА_4. Разом з вимогою позивачами було отримано й вимогу про усунення порушення виконання зобовязань з повернення боргу та звільнення предмету іпотеки. Підтвердженням належного виконання зобовязання є розписки, які, власноруч, було написано представником за довіреністю ОСОБА_3 ОСОБА_5 Таким чином, загальна сума повернутих коштів ОСОБА_6, в перерахунку на дол. США. по офіційному курсу НБУ на дату їх перерахунку сладає 18 750, 00 дол. США.

Представник позивачів у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не зявивилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, заяв про відкладення справи або про розгляд справи за їх відсутності суду не надали, у запереченнях просили відмовити у задоволенні позову посилаючись на просуск позивачами позовної давності.

Третя особа у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Суд, вислухавши пояснення представника позивачів, дослідивши матеріли справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до договору позики від 18.02.2011, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_7, зареєстрованого в реєстрі за № 462, відповідно до якого ОСОБА_3 (далі - позикодавець) та ОСОБА_6, ОСОБА_1 (далі позичальники) уклали договір позики грошових коштів в сумі 18 750 дол. США. з кінцевим строком повернення 18.03.2011. Для належного та своєчасного виконання позичальниками своїх боргових зобовязань по договору позики від 18.02.2011, останні передали позикодавцю в іпотеку квартиру № 60, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Рибалка, буд. 15.

Відповідно до п. 7 договору позики сторони домовились, що виконання позичальниками зобовязань по поверненню позики буде підтверджуватися розписками про отримання повернення від ОСОБА_3 або від його представника, який діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності. На виконання п. 7 договору позики ОСОБА_3 було видано нотаріально посвідчену довіреність на імя ОСОБА_8, у відповідності до якої останню було наділено повноваженнями, щодо отримання грошових коштів від позичальників на користь свого довірителя ОСОБА_3

У відповідності до розписок виданих ОСОБА_5, остання отримувала від ОСОБА_6 кошти наступним чином: 18.05.2011 3750, 00 грн., 18.06.2011 3750, 00 грн., 18.07.2011 3750, 00 грн., 18.08.2011 3750, 00 грн.,18.09.2011 3750, 00 грн., 18.10.2011 3750, 00 грн., 18.11.2011, 18.12.2011, 18.01.2012 11250, 00 грн., 18.02.2011 3750, 00, 18.06.2012,18.07.2012, 18.08.2012 11250, 00 грн., 18.09.2012, 18.10.2012, 18.11.2012 11250, 00 грн., 18.12.2012, 18.01.2013, 18.02.2013 11250, 00 грн., 18.03.2013, 18.04.2013, 18.05.2013 11250, 00 грн. У всіх цих розписках є посилання, що внесена сума коштів є погашенням боргу по договору від 18.02.2011 № 462.

Інша частина коштів передавалася ОСОБА_5 через банківські установи, що підтверджується наступними квитанціями КБ «Приват Банку» 19.08.2011 3750, 00 грн., 19.08.2011 3750, 00 грн., 19.08.2011 3750, 00 грн., 19.09.2011 3750, 00 грн., 31.03.2012 3750, 00 грн., 31.03.2012 3750, 00 грн., 28.02.2013 3750, 00 грн.. Ще одна частина коштів передавалася через КБ «Приват Банк» послугою мобільний банкінг 29.05.2012 8725, 00 грн., 28.12.2012 3750, 00 грн., 28.03.2013 3800, 00 грн., 25.01.2013 3750, 00 грн., 29.11.2012 3750, 00 грн. Загальна сума повернутих коштів ОСОБА_6, в перерахунку на дол. США. по офіційному курсу НБУ на дату їх перерахунку сладає 18 750, 00 дол. США.

Крім того, у 2015 році ОСОБА_3 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовною заявою до ОСОБА_1, ОСОБА_9 (поручителя) про стягнення заборгованості за договором позики № 462 від 18 лютоого 2011 року. Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва позовні вимоги ОСОБА_10 задоволено частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_9 на користь ОСОБА_3 грошові кошти за договором позики від 18 лютого 2011 року в розмірі суми основної заборгованості - 18 750 доларів США; процентів за користування вказаними коштами в розмірі облікової ставки Національного банку України за період з 18.02.2011 року по 02.03.2015 року в сумі - 6 414 доларів США; 3% річних від суми боргу за період з 24.05.2011 року по 02 березня 2015 року в сумі - 2 123 долари США; кошти пені (штрафу) в розмірі - 18 750 доларів США, а всього в розмірі - 46 037 доларів США, що еквівалентно - 1 011 145 (один мільйон одинадцять тисяч сто сорок п»ять) гривень 30 коп. по курсу Національного банку України станом на 14.07.2015 року. Рішенням апеляційного суду міста Києва від 17 травня 2017 року вищезгадане рішення скасовано, а в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_9 відмовлено. З даного рішення вбачається, що позичальники ОСОБА_1 та ОСОБА_1 повністю виконали свої зобовязання за договором позики перед ОСОБА_3, повернувши грошові кошти уповноваженій ним особі ОСОБА_5

Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За таких обставин суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, оскільки належним та допустимим підтвердженням виконання позичальниками своїх зобовязань є рішення апеляційного суду міста Києва від 17 травня 2017 року, справа № 761/6526/15-ц, провадження № 22-ц/796/1906/2017. На час розгляду даної справи вищезгадане рішення не скасовано.

Щодо заяви відповідачів, про застосування наслідків спливу позовної давності, як самостійної осбставини відмови у позові суд зазнаає нступне.

Позивач ОСОБА_1 дізнався про порушення його права 20 травня 2016 року, отримавши лист з державної виконавчої служби Цюрупинського районного управління юстиції з якого вбачалося, що з якого останньому стало відомо, що відносно нього відкрито виконавче провадження № 50779315 про стягнення заборгованості в сумі 1 011145, 30 грн., яке було відкрито на підставі постанови державного виконавця Цюрупинського РУЮ від 13.04.2016року та виконавчого листа № 761/6526/15-ц від 11.11.2015 року, виданого Шевченківським районним судом міста Києва.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачі звернулись в межах строків позовної давності.

Отже, відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязків.

Зобов'язання виникають на підставах, встановлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Відповідно до ст. 1046, ч. 2 ст. 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до вимог статті 545 ЦК України кредитор, прийнявши виконання зобов'язання, повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Як убачається із матеріалів справи, відповідачем ОСОБА_3 в повному обсязі отримано від позичальників ОСОБА_6, ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 18 750 дол. США, на виконання умов договору позики № 462 від 18.02.2011 року.

Отже, враховуючи те, що позивачі виконали свої зобовязання за договором позики, суд вважає, що зобовязання за вказаним договором виконано ними належним чином.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст. 509, 526, 545, 1046, 1047, 1049, ЦК України, суд , -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги представника позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати припиненими зобовязання ОСОБА_1, ОСОБА_6, яка померла 23 червня 2014 року (правонаступником якої є: ОСОБА_1, ОСОБА_2), що виникли на підставі договору позики, укладеному 18 лютого 2011 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_6, ОСОБА_1, який було посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстровим №462.

Стягнути в равних частинах з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Стягнути в равних частинах з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Рішення може бути оскаржене до судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.В. Ніколаєнко