Апеляційний суд Житомирської області
Справа №278/2415/16-ц Головуючий у 1-й інст. Зубчук І. В.
Категорія 27 Доповідач Павицька Т. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Трояновської Г.С., Борисюка Р.М.,

секретаря Ковальської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» на ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 22 травня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2016 ПАТ «ОТП Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Житомирської районного суду Житомирської області від 22 травня 2017 року зупинено провадження у справі до вирішення цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ПАТ «ОТП Банк» про визнання кредитного договору недійсним.

В апеляційній ПАТ «ОТП Банк» просить скасувати ухвалу суду, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, оскільки ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про зупинення провадження, суд першої інстанції, виходив з того, що вирішення справи за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ПАТ «ОТП Банк» про визнання кредитного договору недійсним може вплинути на вирішення даної справи.

Проте погодитися з таким висновком суду не можна з огляду на таке.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 201 ЦПК України у разі неможливості розгляду справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, суд зобов'язаний зупинити провадження у цій справі.

Визначаючи наявність підстав, передбачених статтею 201 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 4 частини першої цієї статті, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Згідно з частиною першою статті 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвненції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 07 листопада 2015 року у справі № 6-1367/цс15 та від 01 лютого 2017 року у справі № 643/1155/16-ц, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України (з подальшими змінами і доповненнями) має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Предметом спору за позовом ПАТ «ОТП Банк» є стягнення заборгованості за кредитним договором, який був укладений між банком та ОСОБА_1, 07.11.2007 року.

Підставою для зупинення провадження у справі став факт розгляду судом цивільної справи про визнання недійсним вказаного кредитного договору.

Проте вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд на порушення вимог п.1 ч.1 ст.201 ЦПК України не вказав, у чому саме полягає взаємозв'язок предметів розгляду цих справ, а також у чому полягає передбачена законом неможливість розгляду зазначеної справи до розгляду іншої справи, та зупинив провадження у справі усупереч принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи.

Зупинивши провадження у справі, суд порушив право позивача на розумні строки розгляду справи, оскільки справа перебуває в провадженні суду з вересня 2016 року.

Крім того, суд першої інстанції не розглянув клопотання представника ПАТ «ОТП Банк» про об'єднання справ в одне провадження відповідно до вимог ст.126 ЦПК України.

За таких обставин відповідно до ст.311 ЦПК України ухвала суду підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 311, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» задовольнити.

Ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 22 травня 2017 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий

Судді