УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення позову без руху

25 жовтня 2017 року. Суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області Вітер І.Р., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить:

- визнати житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в селі Чесний Хрест Володимир-Волинського району Волинської області по вул. Сільській за № 2, спільним майном подружжя;

- виділити йому та визнати за ним право власності на 1/2 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в селі Чесний Хрест Володимир-Волинського району Волинської області по вул. Сільській за № 2.

Позовна заява подана до суду з порушенням вимог ст.119 ЦПК України та підлягає залишенню без руху, з наступних підстав.

Під час вирішення питання про відкриття провадження по справі у відповідності до положень статті 121 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 119 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до пунктів 3, 4, 5, 6 ч.2 ст. 119 ЦПК України, позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Згідно з п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги та викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а й мають бути зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Так, у відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, позивачем не вказано ціну позову, яка відповідає фактичній (ринковій) вартості спірного майна на день звернення до суду. При цьому вартість майна - це грошова сума, за яку це майно може бути придбане у даній місцевості. Тягар доказування вартості майна несе позивач. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, зазначення ціни позову щодо вимог майнового характеру є обов'язковою вимогою до змісту позовної заяви.

Згідно розяснень Пленуму ВСУ від 21 грудня 2007 року, відображених у постанові № 11, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного нажитого майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст.69-72 СК України та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням мід подружжям, а при недосягненні згоди, виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Позивачем не подано до позовної заяви жодного доказу погодженням із відповідачем ціни позову, у звязку з чим її слід визначити за правилами встановлення ціни позову у позовах про право власності, і така ціна позову повинна бути актуальною станом на день подання позовної до суду

Відповідно до п. 9 ч.1 ст. 80 ЦПК України, ціна позову у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності визначається - дійсною вартістю нерухомого майна.

Позивачем до позовної заяви долучено технічний паспорт на обєкт нерухомого майна від 26 жовтня 2005 року, де зазначено вартість житлового будинку 23696 гривень, а також договір купівлі-продажу від 12 серпня 2005 року, де зазначено вартість будинку, стосовно якого виник спір, станом на 2005 рік в розмірі 23596 гривень.

В той же час у своїй позовній заяві позивач зазначив, що після придбання будинку подружжям проведені значні роботи по його реконструкції та добудові, в результаті чого збільшилася його загальна і житлова площа, а також добудовані господарські будівлі. Проте на даний час здійснене будівництво в експлуатацію не здано.

Даний факт підтверджує недійсність вартості, а отже ціни позову, зазначеної позивачем у позовній заяві, а також документів, якими він її обґрунтовує.

В той же час, позивачем до позову не долучено жодних документів, що свідчать про реконструкції та добудови, а також законність їх проведення.

Відповідно до п.а п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» визначено, що під дійсною вартістю майна розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Дійсна вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Разом з тим, слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» N2658-III, звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності.

Механізм проведення оцінки нерухомого та рухомого майна для цілей обчислення судового збору та інших обовязкових платежів визначений постановою Кабінету Міністрів України "Про проведення оцінки для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обовязкових платежів, які справляються відповідно до законодавства» від 21 серпня 2014 року №358.

У відповідності до п.п. 1 п. 1 вказаної вище постанови, оціночною вартістю для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обовязкових платежів, які справляються відповідно до законодавства (далі - оподаткування), є ринкова вартість, розрахована відповідно до національних стандартів та інших нормативно-правових актів з питань оцінки майна і майнових прав.

Так, позивач в позовній заяві не правильно визначив та не вказав ціну позову, не зазначив вартість житлового будинку, виходячи з дійсної вартості на час розгляду справи відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Як вбачається із позовної заяви, до матеріалів справи не було долучено достовірних та допустимих доказів ринкової вартості (на день звернення до суду з позовом) спірного майна, відповідно до яких повинна бути визначена ціна позову та відповідно до неї сплачений судовий збір суду.

Таким чином позивачу слід виправити зазначені недоліки позовної заяви, а саме:

1) визначити та вказати в позовній заяві ціну позову, виходячи з дійсної вартості спірного нерухомого майна;

2) зазначити докази на підтвердження ціни позову;

3) сплатити судовий збір з врахуванням двох вимог майнового характеру та ціни позову, визначеної, виходячи з дійсної вартості спірного нерухомого майна та з урахуванням викладених вище вимог закону щодо визначення розміру судового збору.

Відповідно до вимог ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись ст.ст.119, 121, 210 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність у строк не більше 5 днів з дня отримання копії ухвали суду усунути зазначені в ухвалі недоліки.

Роз'яснити позивачу, що в разі не усунення недоліків у зазначений вище строк заява буде вважатися неподаною та повернута, що не позбавляє права повторного звернення до суду із заявою на загальних підставах

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя /-/-підпис.

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського міського суду І.Р.Вітер