Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/3528/17 Головуючий у 1 інстанції: Турбіна Т.Ф.
Є.У. № 334/4130/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2017 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

ОСОБА_2,

секретар: Путій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за поданням Державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_3 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_4,

за апеляційною скаргою Державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_3 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 червня 2017 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2017 року Державний виконавець в порядку, передбаченому п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», звернувся до суду із клопотанням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон боржника ОСОБА_4, в якому зазначив, що на виконанні в ВПВР УДВС ГТУЮ у Запорізькій області знаходиться виконавче провадження №52257754 з примусового виконання виконавчого листа №467/894/15-ц від 16.01.2016р., виданого Арбузинським районним судом Миколаївської області, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 7089755,67 грн.

Постановою державного виконавця № 52257754 від 21.09.2016 року відкрито виконавче провадження, встановлено строк для самостійного виконання вимоги у строк до 28.09.2016р. У встановлений строк вимога не виконана, заборгованість за вказаним виконавчим документом не погашена. Посилаючись на наявність у особи невиконаних зобовязань, покладених на неї рішенням, і ухилення від їх виконання, державний виконавець просить задовольнити клопотання та тимчасово обмежити ОСОБА_4 у праві виїзду за кордон до виконання вказаних зобовязань.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 червня 2017 року відмовлено у задоволенні подання.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, Державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить ухвалу суду скасувати, ухвалити нову, якою подання задовольнити.

В засідання апеляційного суду належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи заявник не зявився, причини неявки суду не повідомив, колегія суддів визнала їх неповажними і такими, що не перешкоджають розгляду справи по суті.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін, та на підставі п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Відмовляючи у задоволенні подання, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що державний виконавець не надав доказів вчинення всіх дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», спрямованих на погашення боргу, та на підтвердження факту ухилення ОСОБА_4 від виконання боргових зобовязань.

Судова колегія вважає, що висновок суду першої інстанції є вірним.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно положень п.2 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну» від 21 січня 1994 року (зі змінами), громадянин України може бути обмежений у праві виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору у передбачених законом випадках.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених у порядку, передбаченому ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.377-1 ЦПК України, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Звертаючись з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_4, державний виконавець зазначив, що на виконанні в ВПВР УДВС ГТУЮ у Запорізькій області знаходиться виконавче провадження №52257754 з примусового виконання виконавчого листа №467/894/15-ц від 16.01.2016р., виданого Арбузинським районним судом Миколаївської області, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 7089755,67 грн.

Належних і допустимих доказів на підтвердження факту належного повідомлення ОСОБА_4 про обізнаність відкриття виконавчого провадження, ухилення від виконання судового рішення державний виконавець суду не надав.

Як вбачається із матеріалів справи, що державним виконавцем встановлено: згідно відповіді ДПС України про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржник на обліку в органах ДПС не перебуває. Згідно відповіді ДПС України про джерела отримання доходів боржників - фізичних осіб інформація про доходи відсутня. Згідно відповіді ПФ України боржник пенсію не отримує. Згідно листа Держземагенства за даними державного земельного кадастру майно, на яке можливо звернути стягнення, відсутнє.

Згідно довідки АІС «Автомобіль» за боржником зареєстровано транспортний засіб марки ВАЗ 21099, 2004 року випуску, д.н. НОМЕР_1. Однак жодних дій державним виконавцем стосовно виявленого майна боржника не було здійснено.

Згідно інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта, за боржником зареєстровано: нежитлове приміщення, за адресою: Запорізька обл., м.Мелітополь, вул.Гоголя, буд.142; 1/2 ч. житлового будинку, за адресою: Запорізька обл., м.Мелітополь, вул.Ушакова, буд.117; квартира, за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно акту державного виконавця від 21.03.2017 року, встановлено, що боржник, за адресою: Запорізька обл., м.Мелітополь, вул.Ушакова, буд.117, не проживає та майно боржника, на яке можливо звернути стягнення - не виявлено.

21.03.2017 року державним виконавцем складено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, згідно якої описано та накладено арешт на 1/2 ч. житлового будинку, за адресою: Запорізька обл., м.Мелітополь, вул.Ушакова, буд. 117.

Згідно протоколу № 218371 проведення електронних торгів від 09.12.2016 року, торги відбулися, реалізовано нежитлове приміщення, за адресою: Запорізька обл., м.Мелітополь, вул.Гоголя, буд.142, ціна продажу -380 100,10 грн.

Таким чином, матеріали справи не містять відомостей того, що державний виконавець вичерпав усі можливості, а саме того, що встановлював місце проживання боржника, викликав до виконавчої служби, та докази того, що боржник отримував вимоги державного виконавця.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_4, державним виконавцем не доведено факту ухилення ОСОБА_4 від виконання рішення суду.

При розгляді даного питання судом враховані розяснення Верховного Суду України, викладені в узагальненні судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 року, де зазначено, що ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну» № 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV, означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання.

Верховний Суд України дійшов висновку, що ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV, зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Однак, державним виконавцем зазначене не доведено.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для скасування ухвали суду першої інстанції. Ухвала є законною та обґрунтованою, постановлена з додержанням вимог матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про відмову у задоволенні подання державного виконавця.

Керуючись ст.ст.307, 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 червня 2017 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: