Справа № 495/4141/17
27 червня 2017 року Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючої одноособово судді Гайда-Герасименко О.Д.,
при секретарі Завацькій І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Білгород-Дністровську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності,
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності.
Позивачка в судове засідання не з'явилась, але надала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила задовольнити, слухати справу в її відсутність, без фіксації технічними засобами та проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав заяву про визнання позову, не заперечує проти його задоволення, просив справу слухати в його відсутність.
Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам.
07 серпня 2002 року помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД №295793 від 08.08.2002 року. Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 5,40 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території Карналіївської сільської ради, масив №12, ділянка №2, масив №14, ділянка №19, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-ОД №076666, виданий Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією 27.02.2002 року на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 04.02.2002 року №39/2002, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №2198.
Після смерті ОСОБА_3 до нотаріуса звернулась його дружина ОСОБА_4 з заявою про прийняття спадщини, але не встиг отримати свідоцтво про право на спадщину в звязку з тим, що 13 березня 2006 року померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД №045624 від 14.03.2006 року.
Позивачка ОСОБА_1 з 1997 року по день смерті спадкодавця ОСОБА_3 проживали разом, вели спільне господарство, були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки, доглядала, проводила поховання, здійснювала всі платежі, що підтверджується довідками Карналіївської сільської ради №9 від 17.01.2017 року, №10 від 17.01.2017 року, крім того, факт спільного проживання підтверджується заявами свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6.
Відповідно до ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менше як пять років до часу відкриття спадщини.
Стаття 1264 ЦК України захищає права тих осіб, яких спадкодавець вважав членами своєї сімї і які проживали з ним упродовж достатньо тривалого часу (пять років), вели спільне господарство. Підтвердженням права особи спадкування у четверту чергу можуть бути свідчення сусідів чи інших членів сімї, документи, які підтверджують спільне проживання протягом не менше пяти років та ведення спільного господарства, тощо.
Позивачка фактично прийняла спадщину після померлого, користується спадковим майном та сплачує всі необхідні платежі.
Спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3 являється відповідач по справі ОСОБА_2, який відмовився від прийняття спадщини на користь позивачки.
Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.
За таких обставин суд вважає, що вимоги позивачки обґрунтовані, доказані і підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст.328 ч.1, 1264 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 169, 197, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності - задовольнити.
Встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживала з ОСОБА_3, який помер 07 серпня 2002 року з 1997 року по день смерті ОСОБА_3.
Встановити факт прийняття ОСОБА_1 спадщини у вигляді земельної ділянки площею 5,40 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території Карналіївської сільської ради, масив №12, ділянка №2, масив №14, ділянка №19, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-ОД №076666, виданий Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією 27.02.2002 року на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 04.02.2002 року №39/2002, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №2198.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 5,40 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території Карналіївської сільської ради, масив №12, ділянка №2, масив №14, ділянка №19, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-ОД №076666, виданий Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією 27.02.2002 року на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 04.02.2002 року №39/2002, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №2198.
Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя