Провадження по справі № 2/401/574/17
Справа № 401/455/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2017 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі: головуючого судді Гонтаренко Т.М., за участю секретаря Герко Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Світловодська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління каналу «Дніпро-Інгулець» про визнання наказу про звільнення незаконним, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

08.02.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління каналу «Дніпро-Інгулець» і просив суд ухвалити та допустити негайне виконання рішення про визнання наказу начальника даного Управління № 6-к від 24.01.2017 року про його звільнення з роботи незаконним, скасувати цей наказ, поновити його на роботі у відповідності до вимог ч. 3 ст. 40 КЗпП України.

20.03.2017 року позивач надав заяву про збільшення розміру позовних вимог, а саме, просив суд поновити його на роботі на посаді слюсаря-ремонтника 4-го розряду станції насосної (другого підйому) Управління каналу «Дніпро-Інгулець», стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з моменту звільнення до ухвалення судового рішення.

Вимоги обґрунтовано тим, що з 23.10.2001 року по 25.03.2016 року він працював на посаді начальника насосної станції № 2 Управління каналу «Дніпро-Інгулець». Наказом начальника Управління за №19-к від 25.03.2016 року його було переведено на посаду слюсаря-ремонтника 4-го розряду, наказом № 6-к від 24.01.2017 року звільнили з роботи відповідно до ст.40 ч.1 п.5 КЗпП України. Копію зазначеного наказу він отримав рекомендованим листом 03.02.2017 року. Вважає наказ про звільнення незаконним, оскільки звільнення відбулося під час його лікування.

В судовому засіданні як позивач так і його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі і додали, що у відповідача не було жодних підстав переводити його як спеціаліста з вищою технічною освітою, відповідної кваліфікації та з тривалим періодом роботи керівником, на посаду слюсаря ремонтника. Заява про переведення була написана ним не добровільно, а під психологічним тиском начальника Управління каналу з його суто особистих міркувань та з метою звільнення цієї посади для угодної йому особи. На зборах трудовий колектив виступив проти його переведення на іншу роботу. Вважають, що причиною звільнення є особисте неприязне ставлення начальника Управління до позивача. Від такого відношення у ОСОБА_1 стався серцевий напад і з 29.03.2016 року по цей час він знаходиться на лікуванні. Крім того, повідомлень про виклик ОСОБА_1 на засідання профкому, останній не отримував. Під час перебування на стаціонарному лікуванні в Кіровоградському кардіологічному диспансері йому телефонували з Управління та повідомили, що відбудеться засідання профкому, але позивач пояснив, що знаходиться на лікуванні. Просять задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представники відповідача позов не визнали за його безпідставності та в судовому засіданні пояснили, що обставини, щодо законності переведення ОСОБА_1 на посаду слюсаря-ремонтника встановлені рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23.12.2016 року у справі № 401/2714/16-ц, яким відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні його позову про визнання наказу про переведення незаконним та його скасування, про поновлення на попередній роботі та про зміну запису у трудовій книжці формулювання причини переведення. Вказане рішення переглядалось Апеляційним судом Кіровоградської області та ухвалою суду від 08.02.2017 року залишено без змін.

Позивач стверджує, що його було незаконно звільнено в період перебування на лікуванні всупереч ч. 3 ст. 40 КЗпП України, але його звільнили з посади у зв"язку з нез"явленням на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд в наслідок тимчасової непрацездатності через загальне захворювання за п. 5 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Позивач необґрунтовано стверджує, що причиною його звільнення стало особисте неприязне ставлення до нього начальника Управління. Службовими записками від 14.12.2016 року та 14.01.2017 року повідомляється, що на насосній станції, у зв"язку з тривалою відсутністю ОСОБА_1 фактично працює 1 слюсар-ремонтник, який фізично не в змозі виконувати подвійну норму робіт. Просять відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, свідчення свідка та дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони знаходилися в трудових правовідносинах. З 23.10.2001 року по 25.03.2016 року позивач працював на посаді начальника насосної станції № 2 Управління каналу «Дніпро-Інгулець».

Наказам начальника Управління каналу «Дніпро-Інгулець » №19-к від 25.03.2016 року ОСОБА_1 було переведено на посаду слюсаря-ремонтника 4-го розряду вищезазначеного Управління.

Наказом № 6-к від 24.01.2017 року позивача звільнено з роботи відповідно до ст. 40 ч. 1 п.5 Кодексу законів про працю України(а.с.4).

З листа Управління каналу «Дніпро-Інгулець» від 27.01.2017 року слідує, що копію вищезазначеного наказу позивачу направлено рекомендованим листом, який був отриманий ним 03.02.2017 року (а.с. 5).

З службової записки від 14.12.2016 року (а.с. 61) слідує, що в зв"язку з тим, що слюсар ремонтник 4 розряду ОСОБА_1 з березня місяця 2016 року знаходиться на лікарняному, на насосній станції весь цей час працює 1 слюсар-ремонтник, який фізично не в змозі виконувати в повному обсязі подвійну норму робіт, що в свою чергу може призвести до порушень та зриву термінів подачі води.

З службової записки від 14.01.2017 року (а.с. 62) слідує, що слюсар-ремонтник ОСОБА_1 до роботи не приступав з березня 2016 року. На насосній станції № 2 існує нагальна потреба в слюсарях-ремонтниках (агрегат № 3 знаходиться в розібраному стані і потребує негайної зборки та налагодження).

З табелів обліку робочого часу (звітні періоди з 01.09.2016 року по 30.09.2016 року; 01.10.2016 року по 31.10.2016 року; з 01.11.2016 року по 3-0.11.2016 року; 01.12.2016 року по 31.12.2016 року; з 01.01.2017 року по 31.01.2017 року), вбачається, що позивач по причині тимчасової непрацездатності був відсутній на роботі (а.с.63-67).

Вищезазначена тимчасова непрацездатність підтверджується листками непрацездатності (а.с. 68-76).

З листа комунального закладу «Кіровоградський обласний кардіологічний диспансер» слідує, що ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні з 10.01.2017 року по 20.01.2017 рік, йому видавався лікарняний лист №829195, з відміткою приступити до роботи з 21.01.2017 року (а.с. 106).

З лікарняного листа № 877453 (а.с. 7) слідує, що ОСОБА_1 знаходився на амбулаторному лікуванні Світловодської ЦРЛ з 23.01.2017 року по 06.02.2017 року включно, стати до роботи 07.02.2017 року.

З довідки до Акту № 11-24-042/о від 13.03.2017 року Управління Держпраці у Кіровоградській області Державної служби України з питань праці (а.с. 77-93) слідує, що керівником каналу «Дніпро-Інгулець» було прийнято рішення про звільнення ОСОБА_1 на підставі записів у табелях обліку робочого часу, листків непрацездатності та службової записки начальника насосної станції № 2 , згідно п. 5 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

13.01.2017 року голові профспілки працівників УКДІ ОСОБА_2 було направлено лист від керівництва УКДІ, з проханням надати згоду на звільнення слюсаря-ремонтника 4 розряду ОСОБА_1, згідно п. 5 ст. 40 КЗпП України, у зв"язку з його тривалою (більше 4-х місяців) тимчасовою непрацездатністю.

Оригінал даного листа оглядався судом під час дослідження письмових доказів в судовому засіданні.

З копії протоколу № 1/3 засідання профспілкового комітету Управління каналу «Дніпро-Інгулець» від 24.01.2017 року слідує, що на порядок денний було винесено питання відносно повторного розгляду письмового звернення адміністрації управління від 13.01.2017 року про надання профспілкою згоди на звільнення позивача. Всього голосувало 7 чоловік. «За» 7 чоловік», "Проти" 0 чоловік, «Утрималося» 0 чоловік. Постановили: погодити згоду на звільнення ОСОБА_1 слюсаря-ремонтника 4 розряду згідно письмового звернення адміністрації - лист № 7 від 13.01.2017 року (а.с. 95-96).

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 засвідчив, що він очолює профспілку Управління каналу «Дніпро-Інгулець». Ним, 13.01.2017 року отримано від керівництва управління лист, з проханням надати згоду на звільнення слюсаря-ремонтника 4-го розряду ОСОБА_1, згідно п. 5 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв"язку з його тривалою (більше 4-х місяців) тимчасовою непрацездатністю. Цього ж дня він направив звичайним листом повідомлення ОСОБА_1 з проханням з"явитися на засідання первинної профспілкової організації та надати свої пояснення 17.01.2017 року о 8 годині. В призначений час ОСОБА_1 на засідання не з"явився , від нього також не надійшло клопотань про перенесення засідання або на представлення його інтересів іншою особою. На засіданні профкому 17.01.2017 року було вирішено перенести розгляд клопотання адміністрації про звільнення ОСОБА_1 на 20.01.2017 року та повторно направити на адресу останнього лист-запрошення рекомендованим листом. 20.01.2017 року знову відбулося засідання профкому, але ОСОБА_1 на нього не з"явився, лист повернувся з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Ним особисто, в телефонному режимі ОСОБА_1 запрошувався на засідання профкому, але останній проігнорував запрошення. 20.01.2017 року на засіданні профкому була утворена комісія у складі : голови профкому ОСОБА_2, провідного юриста-консульта ОСОБА_3, інженера гідротехніка ОСОБА_4, яка вручила особисто ОСОБА_1 запрошення на чергове засідання 24.01.2017 року.

24.01.2017 року відбулося чергове засідання профспілкового комітету. ОСОБА_1 на засідання не з"явився. В телефонній розмові повідомив, що він знаходиться на лікарняному, письмових пояснень не надав. Профком, проаналізувавши листки тимчасової непрацездатності ОСОБА_1, прийнявши до уваги, що він за період більш ніж 4 місяці жодного дня не працював та враховуючи нагальну виробничу потребу в забезпеченні якісного виконання поставлених завдань, вирішив надати згоду на звільнення ОСОБА_1, згідно п. 5 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23.12.2016 року по справі №401/2714/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Управління каналу «Дніпро-Інгулець» про визнання наказу про переведення незаконним та його скасування, про поновлення на попередній роботі та про зміну запису у трудовій книжці формулювання причини переведення, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 - в задоволенні позову відмовлено (а.с.18-26).

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 08.02.2017 року (а.с. 27-28) апеляційна скарга ОСОБА_1 на вищезазначене рішення суду першої інстанції відхилена, а рішення суду від 23.12.2016 року залишено без змін.

Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не допускаються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Позивач стверджує, що його було незаконно звільнено в період перебування на лікуванні в супереч ч. 3 ст. 40 КЗпП України.

Згідно ч. 3 ст. 40 КЗпП України, не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за п. 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: нез"явлення на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності, не рахуючи відпустки по вагітності і родах, якщо законодавством не встановлений триваліший строк збереження місця роботи (посади) при певному захворюванні. За працівниками, які втратили працездатність у зв"язку з трудовим каліцтвом або професійним захворюванням, місце роботи (посада) зберігається до відновлення працездатності або встановлення інвалідності.

Згідно табелів обліку робочого часу та листків непрацездатності ОСОБА_1 не з"являвся на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд, внаслідок тимчасової непрацездатності, у зв"язку з чим і був обґрунтовано звільнений за п.5 ч.1 ст.40 КЗпП України від 27.01.2017 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених п. 5 ст. 40 КЗпП України, може бути проведено лише за попередньою згодою виборчого органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

На виконання порядку визначеного в ч.1 ст.43 КЗпП України, засіданням профспілкового комітету Управління каналу «Дніпро-Інгулець» було надано згоду на звільнення ОСОБА_1 слюсаря-ремонтника 4-го розряду, про що складений протокол №1/3 від 24.01.2017 року.

Суд, не приймає твердження позивача відносно причини його звільнення з роботи в зв"язку з неприязним ставленням до нього начальника Управління каналу, оскільки це твердження спростовується вищезазначеними матеріалами справи, а саме службовими записками від 14.12.2016 року та 14.01.2017 року.

У зв"язку з відсутністю ОСОБА_1 на роботі протягом тривалого періоду часу, на підприємстві виникла нехватка кадрів, що загрожувало зриву пуску води та відповідно не виконання встановлених регламентів, що і стало причиною його звільнення, а тому доводи позивача, щодо неприязного ставлення до нього є припущеннями останнього, які не підтверджуються жодним належним доказом.

Виходячи з вищезазначеного, суд не знаходить правових підстав для задоволення позову.

Враховуючи, що при зверненні до суду із вказаним позовом позивач відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" за подання даного позову від сплати судового збору звільнений, в задоволенні позову відмовлено, суд вважає за необхідне віднести судові витрати за рахунок держави.

Керуючись ч. 3ст.40, п.5 ч.1 ст.40 ,ч.1 ст.43, ст. 233 Кодексу Законів про працю України, п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», ст.10,11, 60,61, 88, 209,212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління каналу «Дніпро-Інгулець» про визнання наказу про звільнення незаконним, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Судові витрати у справі суд відносить за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Кіровоградської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які приймали участь у справі, але не були присутні при проголошенні-в той же строк з дня отримання його копії.

Суддя Світловодського міськрайонного

суду Кіровоградської області ОСОБА_8

04.07.2017