Єдиний унікальний номер 236/2705/15-ц Номер провадження 22-ц/775/1895/2017
Головуючий I інстанції Шаньшина М.В.
Категорія 27 Суддя доповідач Кішкіна І.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2017 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Кішкіної І.В.,

суддів Біляєвої О.М., Никифоряка Л.П.,

за участю секретаря Ротар Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Бахмуті Донецької області справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Банк Фамільний» на ухвалу Краснолиманського міського суду Донецької області від 15 вересня 2017 року у цивільній справі за скаргою публічного акціонерного товариства «Банк Фамільний», заінтересована особа ОСОБА_1, на рішення, дії, бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2,

в с т а н о в и в :

04 серпня 2017 року ПАТ «Банк Фамільний» звернувся до суду зі скаргою на рішення, дії, бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2, посилаючись на те, що 08 грудня 2015 року Краснолиманським міським судом Донецької області видано виконавчий лист у праві № 236/2705/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Фамільний» заборгованості у сумі 10529400,60 грн. Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ ОСОБА_2, про існування якої заявнику стало відомо 18 липня 2017 року після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, повернуто виконавчий документ стягувачу з підстав відсутності у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Вважає, що державним виконавцем не було вчинено всіх передбачених законом заходів з примусового виконання рішення суду, оскільки боржнику на праві власності належить квартира, нежитлові будівлі підприємства НВО ТОВ «Пріорітет», на якому останній працює. Просить постанову про повернення виконавчого документа стягувачу скасувати, зобовязати старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ провадження відновити.

Ухвалою Краснолиманського міського суду Донецької області від 15 вересня 2017 року у задоволенні скарги публічного акціонерного товариства «Банк Фамільний», заінтересована особа ОСОБА_1, на рішення, дії, бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 відмовлено.

З вказаною ухвалою суду не погодилося публічне акціонерне товариство «Банк Фамільний» та оскаржило її в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати і постановити нову ухвалу про задоволення скарги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що боржник зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1, але державний виконавець в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» не перевірив кому саме належить зазначене майно, а також не звертався до суду з поданням про примусове проникнення до житла. Крім того, державний виконавець не звертався до суду щодо застосування приводу до боржника. Також в матеріалах справи відсутні будь-які докази звернення державного виконавця з поданням до суду щодо тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України. Крім того, державним виконавцем не спрямовано запити до Маріупольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області та не зясовано, чи наявний дохід у боржника, на який можна звернути стягнення, на підприємстві ТОВ НПО «Пріоритет», де боржник є засновником та керівником.

Представник ПАТ «Банк Фамільний» в судове засідання суду апеляційної інстанції не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить телефонограма, зареєстрована в журналі телефонограм за №4976 від 27 жовтня 2017 року.

Представник заінтересованої особи відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в судове засідання суду апеляційної інстанції не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заперечення, згідно якого просить справу розглянути за відсутності представника.

Заінтересована особа ОСОБА_1 в судове засідання суду апеляційної інстанції не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав клопотання, згідно якого просить справу розглянути за його відсутності.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив із того, що державним виконавцем здійснено всі можливі заходи з примусового виконання рішення суду, а отже відсутні підстави для скасування постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 22 грудня 2016 року про повернення виконавчого документу стягувану та зобовязання відновити провадження.

Однак з таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд частково не погоджується з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 18 листопада 2015 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Фамільний» заборгованість за кредитним договором в сумі 10525746,60 грн. та понесені витрати по сплаті удового збору в сумі 3654 грн. (а.с.115-121 т.1), 08 грудня 2015 року видано виконавчий лист у справі (а.с.126 т.1).

15 липня 2016 року постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 було відкрито виконавче провадження за заявою ПАТ «Банк Фамільний» від 09 червня 2016 року про примусове виконання виконавчого листа у справі № 236/2705/15 (а.с.170-173 т.1).

З копії матеріалів виконавчого провадження вбачається, що відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 здійснювались заходи з примусового виконання зазначеного рішення суду (а.с.170-216 т.1).

22 грудня 2016 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.212-213 т.1).

04 серпня 2017 року (за реєстровим №7788/17 Краснолиманського міського суду), 28 липня 2017 року (за поштовим штемпелем на конверті) публічне акціонерне товариство «Банк Фамільний» звернулося до суду зі скаргою на незаконність постанови про повернення виконавчого документу стягувачу і визнання неправомірними бездіяльності державного виконавця (а.с.130-131,135 т.1 ).

В скарзі заявник повідомляє, що про винесення постанови про повернення виконавчого документу від 22 грудня 2016 року йому стало відомо 18 липня 2017 року при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження.

Право на звернення до суду із скаргою на дії державного виконавця є строковим.

Частиною 1 ст. 385 ЦПК України передбачено, що скаргу на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом (частина третя статті 385 і 73 ЦПК України).

Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» №6 від 07 лютого 2014 року, відповідно до статті 385 ЦПК скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Також суди повинні враховувати, що коли в законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, стаття 26 - оскарження постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, стаття 58 - оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування звіту про оцінку майна (Закону про виконавче провадження), їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за нормами статті 385 ЦПК.

Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх зясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути розяснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Скарга, пропущений строк на подання якої не поновлено судом, залишається без розгляду.

Вирішення цього питання впливає на результат розгляду справи, а саме: залишення скарги без розгляду або розгляд її по суті.

Однак, суд першої інстанції не зробив правовий висновок щодо строку звернення заявника до суду, що є порушенням норм ЦПК України.

Таким чином, аналізуючи встановлені судом обставини, надані докази та вимоги закону, апеляційний суд приходить до висновку про те, що розглядаючи скаргу на дії державного виконавця, суд першої інстанції порушив порядок, встановлений для вирішення цієї категорії справ.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Виходячи з наведеного, ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 312, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк Фамільний» задовольнити частково.

Ухвалу Краснолиманського міського суду Донецької області від 15 вересня 2017 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий І.В. Кішкіна

Судді О.М.Біляєва

ОСОБА_3