Справа № 635/5268/17-ц Головуючий суддя І інстанції Шинкарчук
Провадження № 22-ц/790/6160/17 Суддя доповідач Бровченко І.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - Бровченко І.О.,

суддів - Кіся П.В., Кружиліної О.А.,

при секретарі - Афоніні К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 20 вересня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, державного нотаріуса Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Богунової Надії Валентинівни, про визнання векселя таким, що не має вексельної сили, про визнання недійсним та таким, що не має вексельної сили аваль на векселі, про визнання недійсним та таким, що не має вексельної сили протест векселя про несплату, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_1, державного нотаріуса Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Богунової Н.В., про визнання векселя таким, що не має вексельної сили, про визнання недійсним та таким, що не має вексельної сили аваль на векселі, про визнання недійсним та таким, що не має вексельної сили протест векселя про несплату, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 20 вересня 2017 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, державного нотаріуса Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Богунової Н.В., про визнання векселя таким, що не має вексельної сили, про визнання недійсним та таким, що не має вексельної сили аваль на векселі, про визнання недійсним та таким, що не має вексельної сили протест векселя про несплату, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та справу направити на новий розгляд у суд першої інстанції з дотриманням правил підсудності, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, апеляційний суд скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Право на звернення до суду за судовим захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів є одним із важливіших конституційних прав громадян та юридичних осіб.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі - Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 7 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07 липня 2010 року).

Статтями 1, 2, 3 ЦПК України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України «Про міжнародне приватне право».

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 107 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються районними, районними у містах, міськими та міськрайонними судами.

Правила щодо підсудності цивільних справ, які підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, тобто розмежування компетенції по розгляду і вирішенню підвідомчих суду цивільних справ всередині системи судів цивільної юрисдикції, визначені в Главі 1 Розділу III ЦПК України.

Статтею 113 ЦПК України передбачено, що позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред'являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

Ч. 3 ст. 122 ЦПК України передбачено, що у разі якщо відповідачем у позовній заяві, поданій і оформленій у порядку, встановленому цим Кодексом, вказана фізична особа, що не є суб'єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи має бути надана протягом трьох днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання та перебування особи відповідного звернення суду.

Якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд повертає позовну заяву на підставі пункту 4 частини третьої статті 121 цього кодексу.

У разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення у пресі.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що при відкритті провадження у справі суд першої інстанції не звертався до відповідного органу реєстрації та не встановлював зареєстроване місце проживання (перебування) відповідачів у справі.

Суд першої інстанції порушив порядок встановлений ч. 3 ст. 122 ЦПК України щодо вирішення вказаного питання і це у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України є підставою для скасування ухвали з передачею вказаного питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України ухвала про відкриття провадження у справі входить до переліку ухвал, які підлягають оскарженню окремо від рішення суду, тільки з підстав недодержання правил підсудності.

Як роз'яснено у п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

При цьому цивільна юрисдикція це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (ст. 15 ЦПК). Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (ст. 108-114 ЦПК).

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції правил щодо юрисдикції спору не стосуються оскарження визначення територіальної підсудності, тому не може бути предметом розгляду апеляційним судом.

Посилання ОСОБА_1, що державний нотаріус не є належним відповідачем по справі, не є підставою для відмови у відкритті провадження на стадії вирішення питання про прийняття позовної заяви, а може бути підставою для відмови у задоволені позовних вимог.

За таких обставин судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала суду - скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання зі стадії відкриття провадження у справі, оскільки порушено порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.3 ч. 1 ст. 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 20 вересня 2017 року скасувати, питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції зі стадії відкриття провадження у справі.

Ухвала суду апеляційної інстанції оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді -