Номер провадження: 22-ц/785/4613/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Таварткіладзе О.М.

суддів: Сєвєрової Є.С, ОСОБА_2

при секретарі: Бахірко А.Г,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м.Одеси від 21 березня 2017 року по цивільній справі за позовом ТОВ «Компанія Дасті» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року ТОВ «Компанія Дасті» звернулося до Київського районного суду м.Одеси з позовними вимогами до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з останньої на користь позивача заборгованість за Договором №2769310/N про надання кредиту від 18.12.2013 року в сумі 33596,12 гривень в тому числі заборгованість по кредиту в сумі 22567,98 гривень, заборгованість по нарахованим несплаченим відсоткам за користування кредитом в сумі 3668,95 гривень, комісію за розрахункове обслуговування поточного рахунку в розмірі 7358,19 гривень та стягнути судові витрати. Позов мотивований тим, що 18.12.13 року між ПАТ «Імескбанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №2769310/N, відповідно до умов якого позичальнику надано овердрафт за допомогою платіжної картки VISA з максимальною сумою заборгованості 25000,00 гривень зі сплатою 12% річних від суми заборгованості та з остаточною датою повернення грошових коштів 17.12.2016 року. Банк виконав умов зазначеного договору надавши ОСОБА_3 овердрафт на суму 25000,00 гривень, а остання в свою чергу не виконує покладені на неї договором зобовязання з повернення кредитних коштів, у звязку з чим перед банком утворилась заборгованість в розмірі 33596,12 гривень з яких заборгованість по кредиту в сумі 22567,98 гривень, заборгованість по нарахованим несплаченим відсоткам за користування кредитом в сумі 3668,95 гривень, комісія за розрахункове обслуговування поточного рахунку в розмірі 7358,19 гривень. В добровільному порядку відповідач кошти банку не повертає, що стало причиною для звернення до суду.

Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 21 березня 2017 року задоволено позовні вимоги ТОВ „Компанія Дасті. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Компанія Дасті» заборгованість за кредитним договором №2769310/N від 18.12.2013 року у загальному розміру 33596,12 гривень 12 копійок, яка складається з заборгованості по кредиту у сумі 22567,88 грн., заборгованості по нарахованим і несплаченим відсоткам за користування кредитом в сумі 3668,95 грн., комісії за розрахункове обслуговування поточного рахунку в розмірі 7358,19 грн. Вирішено питання стосовно судових витрат.

Не погоджуючись із таким рішенням суду, ОСОБА_3 звернулася до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Київського районного суду м.Одеси від 21 березня 2017 року та ухвалити нове, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційних скарг, судова колегія вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Задовольняючи позов та стягуючи з відповідача на користь ТОВ «Компанія Дасті» заборгованість за кредитним договором №2769310/N від 18.12.2013 року у загальному розміру 33596,12 гривень 12 копійок, яка складається з заборгованості по кредиту у сумі 22567,88 грн., заборгованості по нарахованим і несплаченим відсоткам за користування кредитом в сумі 3668,95 грн., комісії за розрахункове обслуговування поточного рахунку в розмірі 7358,19 грн., суд першої інстанції виходив з доведеності та обгрунтованості вимог.

Проте повністю погодитися з усіма такими висновками суду першої інстанції не можна.

Судом першої інстанції встановлено, матеріалами справи підтверджується, що:

- 18.12.13 року між ПАТ «Імескбанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №2769310/N, відповідно до умов якого позичальнику надано овердрафт за допомогою платіжної картки VISA з максимальною сумою заборгованості 25000,00 гривень зі сплатою 12% річних від суми заборгованості та з остаточною датою повернення грошових коштів 17.12.2016 року;

- банк виконав умови зазначеного договору, надавши позичальнику овердрафт на суму 25000,00 гривень;

- у порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку з чим утворилась заборгованість за вищевказаним кредитним договором;

- 21.11.2014 року між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИС ТВОМ «ІМЕКСБАНК» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФРЕГАТ» був укладений договір про відступлення права вимоги відповідно до якого первісний Кредитор за плату передає/відступає, а Новий кредитор одержує/набуває право вимоги, належні Первісному кредитору за кредитними договорами, які укладені між Первісним кредитором та відповідними фізичними особами (надалі кожен окремо іменується «Боржник», а разом «Боржники»), перелік яких зазначено в додатку № 1 який є невід'ємною його частиною (гі.1.1 Договору про відступлення права вимоги);

- 26.12.2014року між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ІМЕКСБАНК"та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФРЕГАТ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОМПАНІЯ ДАСТІ» укладено договір про заміну сторони в зобов'язанні згідно якого здійснена заміна сторони, а саме Нового кредитора / договорі про відступлення права вимоги від 21.11.2014 року, який укладено між Банком га ТОВ «ФРЕГАТ». З моменту підписання договору усі права та обов'язки Нового кредитора за договором про відступлення права вимоги від 21.11.2014 року переходять від ТОВ «ФРЕГАТ » до ТОВ «КОМПАНІЯ ДАСТІ». (п.1.2 Договору про заміну сторони в зобов'язанні);

- згідно з ОСОБА_2 про виконання зобовязань до договору про відступлення права вимоги від 21.11.2014 року ПАТ «ІМЕКСБАНК» відступив, а ТОВ «КОМПАНІЯ ДАСТІ» одержало /набуло право вимоги за кредитними договорами, укладені між ПАТ «ІМЕКСБАНК» та фізичними особами на суму 307 953 215,96 грн. Винагороду в сумі 28260000 грн. новий кредитор ТОВ «КОМПАНІЯ «ДАСТІ» сплатило первісному кредитору ПАТ «ІМЕКСБАНК» у повному обсязі.

Згідно з представленою копією витягу з додатку до договору про відступлення права вимоги від 21.11.2014 року за кредитним договором № 2769310/N від 18.12.2013 року (боржник ОСОБА_3В.) заборгованість за основним боргом складає 22 568,98 грн., за процентами -2 111,54, за комісією - 4212,38 грн, а всього на загальну суму 28892,90 грн. (а. с. 25-26).

У звязку з невиконанням позичальником умов кредитного договору № 2769310/N від 18.12.2013 року станом на 01.08.2015 року утворилася заборгованість 33596,12 гривень, яка складалася з заборгованості по кредиту в сумі 22567,98 гривень; заборгованості по нарахованим несплаченим відсоткам за користування кредитом в сумі 3668,95 гривень; комісії за розрахункове обслуговування поточного рахунку в сумі 7358,19 гривень.

ТОВ «Компанія Дасті» направило ОСОБА_3 претензію щодо повернення заборгованості за кредитом № 2769310/N від 18.12.2013 року відповідно до якої ТОВ «Компанія Дасті» повідомило позичальника про договір відступлення права вимоги від 21.11.2014 року та договір про заміну сторони у зобовязанні від 26.12.2014 року, а також про необхідність сплатити заборгованість за кредитом станом на 27.03.2015 року з урахуванням штрафних санкцій у розмірі 30726,53 грн. протягом 30 днів з часу отримання претензії. Претензію вручено за адресою проживання відповідача ОСОБА_3 її сину ОСОБА_3 09.04.2015 року (а. с. 16-17).

Дані обстаивни свідчать про те, що умови кредитного договору, укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ «Імексбанк» 18.12.2013 року позичальником належним чином не виконувалися.

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Окрім цього, даною статтею передбачено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою.

Водночас, відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 519 ЦК України встановлює, що первісний кредитор у зобов'язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов'язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.

Отже, у відповідності до положень чинного цивільного законодавства, обовязкове повідомлення про заміну кредитора у зобовязанні не передбачено.

Тому, неповідомлення боржника про таку зміну не звільняє його від обовязку належного виконання умов договору.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, позивачем не було надано жодних доказів щодо виконання укладеного зобовязання перед первісним кредитором.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Саме на порушення зобовязання ОСОБА_3 за договором про надання кредиту № 2769310/N від 18.12.2013 року посилається позивач. Статтею 611 ЦК України визначені правові наслідки порушення зобов'язання, встановлені договором чи законом. А саме: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Тому, у звязку з тим, що відповідач по справі передбачені договором обовязки належним чином не виконував, що підтверджується матеріалами справи, а крім цього, намагання позивача врегулювати спір у досудовому порядку ігнорував, про що свідчить наявна в матеріалах справи претензія, адресована ОСОБА_3., ТОВ «Компанія Дасті» на правах нового кредитора у зобовязанні отримало право стягнути з боржника суму заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу було передано вимоги до ОСОБА_3 щодо кредитного договору 2769310/N від 18.12.2013 року, а саме щодо заборгованості по даному договору за основним боргом - 22 568,98 грн., за процентами -2 111,54, за комісією - 4212,38 грн, а всього на загальну суму 28892,90 грн.

Відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12.07.2001 року (далі Закон), а саме до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону фінансова послуга це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Перелік видів фінансових послуг міститься у ст. 4 Закону, до яких, зокрема, належать надання коштів у позику та надання поручительства.

Пунктом 7 статтею 1 визначено вичерпний перелік суб'єктів, на яких поширюється дія Закону. Зокрема, на учасників ринків фінансових послуг, до яких відносяться юридичні особи та фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які відповідно до закону мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг на території України та споживачі таких послуг. При цьому дія Закону розповсюджується не на всіх юридичних осів, а лише на тих, які є професійними учасниками ринку фінансових послуг. Як встановлено колегією суддів та підтверджено представником апелянта, ТОВ «Компанія Дасті» не являється учасником ринку фінансових послуг, оскільки не входить у перелік визначених фінансових установ згідно п. 1 ст. 1 даного Закону.

Згідно з ч. 4 ст. 5 Закону можливість та порядок надання окремих фінансових послуг юридичними особами, які за своїм правовим статусом не є фінансовими установами, визначаються законами та нормативно-правовими актами державних органів, що здійснюють регулювання діяльності фінансових установ та ринків фінансових послуг, виданими в межах їх компетенції.

Тобто сфера дії Закону за суб'єктним складом учасників є обмеженою і не поширюється на: по-перше, юридичних осіб, які за своїм правовим статусом не є фінансовими установами; по-друге, фізичних осіб, які не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Тому, так як апелянт за своїм правовим статусом не відноситься ані до юридичних осіб, що мають статус фінансових установ, ані до фізичних осіб -суб'єктів підприємницької діяльності, які відповідно до Закону мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг на території України.

При таких обставинах відсутні підстави стягнення інших виплат з відповідача окрім тих, які вказані у договорі про відступлення права вимоги, а саме: за основним боргом - 22 568,98 грн., за процентами -2 111,54, за комісією - 4212,38 грн, а всього на загальну суму 28892,90 грн.

Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, колегія суддів задовольняє апеляційну скаргу частково та змінює на підставі п. 1,3,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнення заборгованості з ОСОБА_3 . за кредитним договором № 2769310/N від 18.12.2013 року року, виключаючи з нього нарахування, здійснені після уступки права вимоги, оскільки позивач має право лише на стягнення штрафних санкцій встановлених ст. 625 ЦК України. Проте таких вимог позивачем заявлено не було.

У відповідності дол ч. 5 ст. 88 ЦПК України, апеляційний суд ухвалюючи нове рішення, змінює розподіл судових витрат.

Оскільки задоволенню підлягають вимоги позивача на загальну суму 28891,980 грн., то сплачений позивачем судовий збір за подання позову до суду з урахуванням вимог закону щодо пропорційності, підлягає відшкодуванню з відповідача в сумі 288 грн. 91 коп.

Водночас, апеляційна скарга ОСОБА_3 частково задоволена, а рішення суду першої інстанції скасовано з ухваленням нового рішення про часткове задоволення вимог і стягнення суми 28891,90 грн., що становить 86% від заявлених вимог 33596,12 грн. Тобто 14% від первісно заявленої суми зменшені внаслідок задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3, яка сплатила за її подання судовий збір в сумі 369,55 грн. 20 грн. Тому сума пропорційна задоволеній частині апеляційної скарги підлягає стягненню з ТОВ «Комапнія «Дасті» на користь ОСОБА_3 в сумі 51 грн. 74 коп.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 317 ЦПК України, судова колегія

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 березня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Дасті» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН) на користь ТОВ «Компанія Дасті» () заборгованість за кредитним договором № 2769310/N від 18.12.2013 року у загальному розміру 28891 грн. 90 коп. (двадцять вісім тисяч вісімсот девяносто одна) гривень 90 копійок, яка складається з заборгованості по кредиту у сумі 22567,88 грн., заборгованості по нарахованим і несплаченим відсоткам за користування кредитом в сумі 2111 грн. 54 коп., комісії за розрахункове обслуговування поточного рахунку в розмірі 4212 грн. 38 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН) на користь ТОВ «Компанія Дасті» () судові витрати у вигляді судового збору в сумі 288 грн. 91 коп.

Стягнути з ТОВ «Компанія Дасті» () на користь ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН) судові витрати у вигляді судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 51 грн. 74 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 20 днів з дня набрання законної сили рішенням суду.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.І. Дрішлюк

ОСОБА_4