АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 755/8113/15-ц Головуючий у 1 - й інстанції: Гончарук В.П.
№ апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2017 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Левенця Б.Б.

- Борисової О.В.

при секретарі - Юрченко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» БабенкаАндрія Ігоровича на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 03 квітня 2017 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 03 квітня 2017 року позов Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» заборгованість по кредитному договору, в саме: поточну заборгованість - 2 508,08 доларів США; прострочену заборгованість за кредитом - 10 356,67 доларів США; суму поточної заборгованості за процентами по кредиту - 122,44 долари США; суму простроченої заборгованості за процентами по кредиту - 5 759,56 доларів США, а всього стягнуто 18 746,75 доларів США, що по курсу НБУ станом на 03 квітня 2017 року (27,021 грн. за 1 долар) складає 506 555,93 грн..

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» у відшкодування витрат по сплаті судового збору 3 654,00 грн..

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені та трьох відсотків річних, представник Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» Бабенко Андрій Ігорович подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 03 квітня 2017 року в частині відмови в стягненні пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості та трьох відсотків річних від суми простроченої кредитної заборгованості скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким дані позовні вимоги задовольнити.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні фактичних обставин справи. Відмовляючи у стягненні з боржника трьох відсотків річних, суд першої інстанції не врахував практику Верховного Суду України у справах № 6-369цс15 та № 6-39цс13, де роз'яснюється, що у разі неповернення боржником позики в строк, його борг складатиметься з суми позики з урахуванням індексу інфляції, процентів за користування позикою та трьох відсотків річних від простроченої суми, якщо інше не встановлено договором чи законом. Аналіз чинного законодавства свідчить про те, що одночасне стягнення процентів за користування позикою та трьох відсотків річних в порядку ст. 625 ЦК України є правомірним, на що суд першої інстанції уваги не звернув. Зазначив, що умовами кредитного договору було передбачено стягнення пені за невиконання кредитних зобов'язань, вказана умова договору не визнавалася недійсною, питання щодо її несправедливості не було предметом розгляду у даній справі, а тому у суду першої інстанції не було правових підстав відмовляти у стягненні пені, посилаючись на несправедливість цієї умови договору. Зменшуючи належний до стягнення з відповідача розмір пені в порядку ст. 551 ЦК України суд першої інстанції не врахував майновий стан сторін, зокрема те, що позивач віднесений до категорії неплатоспроможних, а також не звернув увагу, що невиконання ОСОБА_5 своїх зобов'язань позичальника завдає збитків державі, так як 99,99 % статутного капіталу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» належить Міністерству фінансів України.

В судовому засіданні представник позивача Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» Бабенко АндрійІгорович повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з»явився. про день та час слухання справи судом повідомлений у встановленому законом порядку, подав заперечення на апеляційну скаргу, а тому. колегія суддів вважає можливим розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 08 вересня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк», та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір №38.3/АА-00158.08.2, відповідно до умов якого банк відкрив Позичальнику невідновлювальну кредитну лінію на загальну суму 19 551,65 доларів США, з кінцевим терміном повернення до 08 вересня 2015 року включно, з процентною ставкою 14,5% річних.

Додатковим договором №1 від 08 травня 2009 року було внесено зміни до кредитного договору №38.3/АА-00158.08.2 та встановлено новий порядок погашення заборгованості за кредитним договором.

Згідно п.п. 1.2., 1.6. кредитного договору, кредитні кошти надаються виключно на наступні цілі: купівлю автомобіля за договором купівлі-продажу автомобіля № 3974 від 03.09.2008 року, та сплату страхових платежів, для обліку нарахованих процентів за користування кредитами банк відкриває позичальнику рахунок НОМЕР_2

Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» взяті на себе за кредитним договором №№38.3/АА-00158.08.2 зобов'язання виконало належним чином та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 19 551,65 доларів США, що підтверджується заявою ОСОБА_5 на видачу готівки № 1253_5 від 08 вересня 2008 року.

Відповідач ОСОБА_5 свої зобов'язання позичальника за кредитним договором №38.3/АА-00158.08.2 належним чином не виконував, регулярних та в повному обсязі платежів в рахунок погашення боргу не здійснював, у зв'язку з чим, станом на 22 травня 2015 року, за ним рахується непогашена заборгованість в розмірі 18 746, 75 доларів США, з яких: сума поточної заборгованості по кредиту - 2 508,08 доларів США; сума простроченої заборгованості по кредиту - 10 356,67 доларів США; сума поточної заборгованості за процентами - 122,44 долари США; сума простроченої заборгованості за процентами - 5 759,56 доларів США, а також пеня за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості в розмірі 3 684 728,62 грн..

Звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості в розмірі 18 746, 75 доларів США, пені в розмірі 3 684 728,62 грн. та нарахованих на суму боргу трьох відсотків річних в розмірі 18 940,28 грн., Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» посилалося на те, що позичальник належним чином взяті на себе зобов'язання по поверненню отриманих кредитних коштів не виконував, регулярних платежів в рахунок погашення боргу не здійснював, в зв'язку з чим, у нього існує заборгованість в вищевказаному розмірі, яка підлягає стягненню в судовому порядку.

Задовольняючи позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» частково, стягуючи з ОСОБА_5 заборгованість в розмірі 18 746,75 доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 506 555,93 грн., та відмовляючи у стягнення пені і трьох відсотків річних, суд першої інстанції виходив з того, що факт порушення ОСОБА_5 умов кредитного договору та існування у нього заборгованості за договором є доведеним, в добровільному порядку кредит не погашається, а тому, наявні правові підстави для стягнення боргу в судовому порядку. Одночасно, в порядку ст. 551 ЦК України необхідно звільнити відповідача від сплати неустойки, виходячи з того, що він певний час належно виконував свої зобов'язання та припинив сплачувати в рахунок погашення боргу у зв'язку з погіршенням фінансового становища, а також виходячи із складних сімейних обставин. Також відмовлено у стягненні трьох відсотків річних в порядку ст. 625 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_5 рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 03 квітня 2017 року не оскаржує, а тому, з урахуванням положень ч. 3 ст. 303 ЦПК України, колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду лише в межах доводів апеляційної скарги представника позивача Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк».

Колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_5 про стягнення пені в розмірі 3 684 728,62 грн. та трьох відсотків річних в розмірі 18 940,28 грн. в повному обсязі, оскільки такий висновок не відповідає вимогам закону, з наступних підстав.

Так, згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до п. 3.1. кредитного договору, позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, починаючи з місяця, наступного за звітним, щомісяця до десятого числа (включно) кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитами та нарахованими процентами згідно з графіком платежів, який є невід'ємною частиною цього договору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 530 ЦК України визначає, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Оскільки з наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості по клієнту банку ОСОБА_5 та виписки по рахунку боржника НОМЕР_3 достовірно встановлено, що відповідач допускав порушення взятих на себе за кредитним договором №38.3/АА-00158.08.2 зобов'язань, не дотримувався графіку погашення заборгованості, регулярних та в повному обсязі платежів в рахунок оплати боргу не здійснював, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню борг по кредитному договору в розмірі 18 746,75 доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 506 555,93 грн..

Разом з тим, дійшовши вірного висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_5 заборгованості по тілу кредиту та відсоткам, суд першої інстанції помилково відмовив у стягнення пені в повному обсязі, не врахувавши, що за змістом ст. 551 ЦК України можливим є зменшення розміру неустойки, а не звільнення від її сплати та не звернувши увагу, що відповідачем було подано заяву про застосування строку позовної давності, яка до вимог про стягнення неустойки встановлена в межах одного року.

Так, відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Згідно п.3 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

В пункті 3.6. кредитного договору, укладеного між сторонами, було погоджено, що позичальник зобов'язується за порушення строків повернення кредиту чи сплати процентів сплачувати банку за кожний день прострочення пеню у розмірі 1,6% від суми простроченого платежу.

Як вбачається з наданого Публічним акціонерним товариством «Родовід Банк» уточненого розрахунку заборгованості, ОСОБА_5 допускав порушення графіку погашення заборгованості по кредиту, у зв'язку з чим йому було нараховано пеню, за передбаченою договором ставкою в розмірі 1,6% від суми простроченого платежу, в сукупному розмірі 3 684 728,62 грн., з них: пеня за прострочення погашення тіла кредиту за період з 13 жовтня 2008 року по 22 травня 2015 року в розмірі 2 493 407,99 грн. та пеня за прострочення погашення відсотків за період з 11 серпня 2009 року по 22 травня 2015 року в розмірі 1 191 320,63 грн..

Належних та допустимих доказів того, що розмір неустойки розрахований невірно чи вона має менший розмір, ніж зазначено в розрахунку, ОСОБА_5 не було надано ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції.

Разом з тим, як встановлено в статті 258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Так, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За змістом ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

В правовій позиції у справі № 6-3006цс15 від 08 червня 2016 року Верховний Суд України роз'яснив, що правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється окремо за кожний день (місяць) нарахування пені. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Аналіз норм статті 266, частини другої статті 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

ОСОБА_5 було подано заяву про застосування у спорі позовної давності, а тому, враховуючи, що з даним позовом Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» звернулося до суду 14 квітня 2015 року, вимоги про стягнення пені за прострочення сплати по тілу кредиту в розмірі 1 309 746,14 грн., обчисленої за період з 13 жовтня 2008 року по 14 квітня 2014 року та пені за прострочення сплати відсотків в розмірі 558 421,97 грн., обчисленої за період з 11 серпня 2009 року по 14 квітня 2014 року, є такими, що заявлені поза межами однорічного строку позовної давності, а тому не підлягають задоволенню.

Вимоги про стягнення пені за прострочення погашення тіла кредиту та відсотків за період з 14 квітня 2014 року по 22 травня 2015 року в розмірі 1 183 661,85 грн. та 632 898,66 грн., що в сукупності становить 1 816 560,52 грн., заявлені в межах строку позовної давності.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, розмір основної заборгованості ОСОБА_5 становить 506 555,93 грн., що більш ніж в три рази менше ніж нарахована банком сума неустойки.

Стаття 551 ЦК України закріплює, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Як вбачається з матеріалів справи, поручителями за зобов'язаннями ОСОБА_5, що виникають з кредитного договору №38.3/АА-00158.08.2, були його батьки ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які також були заявлені відповідачами у спорі, проте провадження щодо них було закрито у зв'язку з їх смертю.

З матеріалів справи також встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 хворіли на онкологічне захворювання, та саме хвороба слугувала причиною їх смерті. Вказане свідчить про те, що відповідач перебував в тяжких сімейних обставинах в період дії кредитного договору, що також впливало на можливість виконання ним своїх зобов'язань.

З огляду на викладене, оскільки за правилом ст. 551 ЦК України суд може лише зменшити розмір належної до стягнення неустойки, а не звільнити від її сплати, так як нарахована пеня перевищує розмір основного боргу в три рази, а також приймаючи до уваги сімейні обставини ОСОБА_5, колегія суддів вважає за можливе зменшити розмір неустойки, які підлягає стягненню з відповідача, з 1 816 560,52 грн. до 200 000,00 грн..

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, Публічним акціонерним товариством «Родовід Банк» також було заявлено вимоги про стягнення трьох відсотків річних від простроченої суми погашення по тілу кредиту в розмірі 12 816,72 грн. та по відсоткам в розмірі 6 123,56 грн..

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В правовій позиції у справі № 6-369цс15 від 02 вересня 2015 року Верховний Суд України зазначив, що, згідно із частиною першої статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом.

Оскільки факт невиконанням ОСОБА_5 своїх зобов'язань позичальника достовірно встановлений, кредитні коштибанку не повернуті, колегія суддів вважає, що у Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» наявні правові підстави вимагати стягнення з відповідача трьох відсотків річних від прострочених сум, в порядку ст. 625 ЦК України.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 було подано заяву про застосування позовної давності у спорі, що, в силу положень 267 ЦК України, є підставою для відмови в задоволенні тих позовних вимог, строк позовної давності за якими сплив.

Так, для вимог про стягнення трьох відсотків річних законодавством не встановлено спеціального строку позовної давності, а тому, діє загальна позовна даність, визначена ст. 257 ЦК України тривалістю в три роки.

Заявлені позивачем до стягнення суми трьох відсотків річних, нараховані на прострочені платежі в рахунок погашення тіла кредиту обчислені за період з 13 жовтня 2008 року по 22 травня 2015 року, а нараховані на прострочені платежів в рахунок погашення відсотків - за період з 11 серпня 2009 року по 22 травня 2015 року.

Таким чином, враховуючи дату подання позовної заяви - 14 квітня 2015 року, вимоги про стягнення трьох відсотків річних, що обраховані за період до 14 квітня 2012 року є такими, що заявлені поза межами строку позовної давності.

Оскільки, в силу положень ст. 267 ЦК України, заявлення стороною у спорі про застосування позовної давності є підставою для відмови у позові, вимоги Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» про стягнення трьох відсотків річних в розмірі 908,82 грн., нарахованих на прострочені суми по погашенню тіла кредиту за період з 13 жовтня 2008 року по 14 квітня 2012 року, та в розмірі 535,52 грн., нарахованих на прострочені суми по погашенню відсотків за період з 11 серпня 2009 року по 14 квітня 2012 року, не підлягають задоволенню.

Одночасно, вимоги про стягнення трьох відсотків річних за період з 14 квітня 2012 року по 22 травня 2015 року на загальну суму 17 495,94 грн., з них: відсотки, нараховані на прострочені суми по тілу кредиту - 11 907,90 грн. та відсотки, нараховані на прострочені суми по сплаті процентів - 5 588,04 грн., заявлені в межах строку позовної давності, є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги представника позивача Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» БабенкаАндрія Ігоровича є частково обґрунтованими, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 03 квітня 2017 року в частині відмови в задоволенні вимог банку про стягнення неустойки та трьох відсотків річних в порядку ст. 625 ЦК України ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому, підлягає скасуванню в цій частині із ухваленням нового рішення про часткове задоволення вимог Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_5 шляхом стягнення з боржника на користь банку пені за прострочення виконання зобов'язань в розмірі 200 000,00 грн. та трьох відсотків річних в розмірі 17 495,94 грн.. В задоволенні решти позовних вимог про стягнення пені та відсотків необхідно відмовити.

Оскільки судом апеляційної інстанції апеляційну представника позивача Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» Бабенка Андрія Ігоровича задоволено частково, рішення суду першої інстанції скасовано в частині та ухвалено в цій частині нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, вирішенню також підлягає питання про розподіл судових витрат.

Згідно ч. 5 ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 цієї статті, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

При поданні до суду позову Публічним акціонерним товариством «Родовід Банк» було сплачено судовий збір в розмірі 3654,00 грн..

В урахуванням положень ст. 88 ЦПК України щодо пропорційності відшкодування судових витрат розміру задоволених позовних вимог, вказана сума підлягає відшкодуванню шляхом стягнення з відповідача ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» у відшкодування витрат по сплаті судового збору 655,53 грн..

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 257, 267, 526, 530, 551, 610, 611, 625, 1056-1, 1054 ЦК України, ст.ст.88, 303, 307, 309, 313, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника позивача Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» Бабенка Андрія Ігоровича задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 03 квітня 2017 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_5 про стягнення пені та трьох відсотків річних скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення наступного змісту.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_5 про стягнення пені та трьох відсотків річних - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на корись Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» () пеню в розмірі 200 000,00 грн. та три відсотки річних в розмірі 17 495,94 грн., а всього 217 495,94 грн..

В задоволенні решти позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_5 про стягнення пені та трьох відсотків річних - відмовити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 03 квітня 2017 року в частині розподілу судових витрат змінити, зменшивши належний до стягнення розмір судового збору, та стягнути з ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на корись Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» () у відшкодування витрат по сплаті судового збору 655,53 грн..

В решті рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 03 квітня 2017 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: