У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Ідея Банк», поданою представником Даценко Софією Володимирівною, на рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 19 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 23 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ПАТ «Ідея Банк» звернулося з позовом до ОСОБА_1, посилаючись на те, що 21 липня 2008 року між ВАТ «Плюс Банк», правонаступником якого є ПАТ «Ідея Банк», та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 804.70038, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 16 046 доларів США з кінцевим терміном повернення 21 липня 2015 року для придбання автомобіля.

З метою забезпечення виконання зобов'язання укладено договір застави згаданого транспортного засобу.

Посилаючись на невиконання відповідачем зобов'язання, позивач просив у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором звернути стягнення на предмет застави - автомобіль Dacia Logan 1.6, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, шляхом продажу зазначеного автомобіля будь-якій треті особі-покупцю від імені власника, надавши ПАТ «Ідея Банк» відповідні права; вилучити у ОСОБА_1 автомобіль, що є предметом застави та передати його в управління ПАТ «Ідея Банк»; вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 19 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 23 червня 2016 року, позов задоволено частково.

У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором у розмірі 11 150,94 доларів США звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль Dacia Logan 1.6 (Седан-В), 2008 року випуску, номер кузова - НОМЕР_3, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, шляхом продажу цього автомобіля ПАТ «Ідея Банк» будь-якій третій особі-покупцю від імені власника за ціною, не нижчою ринкової, визначеної незалежним суб'єктом оціночної діяльності, надавши ПАТ «Ідея Банк» усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу, у тому числі, але не виключно: проводити всі необхідні дії в органах ДАІ МВС України та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі/їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу власника, які пов'язані з продажем автомобіля тощо).

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витарт.

У касаційній скарзі ПАТ «Ідея Банк», поданій представником Даценко С.В., порушується питання про скасування рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 19 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 23 червня 2015 року, посилаючись на порушення судами норм процесуального права й неправильне застосування норм матеріального права, і ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 21 липня 2008 року між ВАТ «Плюс Банк», правонаступником якого є ПАТ «Ідея Банк», та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 804.70038, за умовами яокго ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 16 046 доларів США з кінцевим терміном повернення 21 липня 2015 року для придбання автомобіля.

Відповідно до параграфу 3 кредитного договору забезпеченням виконання зобов'язань за даним договором є застава придбаного транспортного засобу.

Пунктом 2 договору застави визначено заставну вартість предмета застави у розмірі 71 052 грн.

Згідно розрахунку, наданого позивачем, ОСОБА_1 порушено зобов'язання зі своєчасного повернення отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами процентів, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 1квітня 2016 року складає:

- прострочений борг - 4 226,96 доларів США;

- прострочені проценти - 1 573,10 доларів США;

- строкові проценти - 205,70 доларів США, разом - 6005,76 доларів США;

- разом пеня (за останній рік) - 5145,18 доларів США;

- віндикаційні витрати - 150 грн, всього заборгованість 11 150,94 доларів США та 150 грн відповідно.

Застава є способом забезпечення зобов'язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (ст. 1 Закону України «Про заставу» та ст. 572 ЦК України).

Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за вибором заставодержателя одним із способів: за рішенням суду шляхом передачі предмета застави у власність або шляхом реалізації заставодержателем предмету застави на свій розсуд за ціною, рівною заборгованості заставодавця за основним зобов'язанням на момент звернення стягнення відповідно до чинного законодавства (§ 4 договору застави).

Згідно ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, -неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Частинами першою та сьомою статті 20 Закону України «Про заставу» передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором.

Задовольняючи позов про звернення стягнення на предмет застави, суди вірно виходили з доведеності позовних вимог у цій частині. Ухвалюючи рішення про відмову у позові в частині вилучення у ОСОБА_1 автомобіля та передачі його в управління ПАТ «Ідея Банк» на період до його реалізації, суд першої інстанції виходив з того, що боржником порушено умови кредитного договору, а тому ПАТ «Ідея Банк» згідно договору застави транспортного засобу має право звернення стягнення на даний транспортний засіб, цей спосіб захисту передбачає й вилучення предмета застави, а тому підстав для вирішення питання його додатково вилучення немає.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 58-60, 212 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду відповідають вимогам матеріального та процесуального права, а наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими й правильність вищезазначених висновків судів не спростовують. За таких обставин рішення першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Керуючись статтями 336, 337, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Ідея Банк», поданою представником Даценко Софією Володимирівною, відхилити.

Рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 19 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 23 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийС.О.Карпенко
Судді: Т.Л.Ізмайлова О.В.Кадєтова