Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1336/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Рачкелюк Ю. В.
Доповідач Чельник О. І.
УХВАЛА

іменем України

27.06.2017 колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого: Чельник О.І.

суддів: Авраменко Т.М., Суровицької Л.В.

за участі секретаря: Двоєнко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 05 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу будинку недійсним,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу будинку недійсним. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що купила в ОСОБА_4 житловий будинок АДРЕСА_1, за який сплатила 5 000,00 грн. і отримала у нього ключі від будинку. Вказує, що зробила у будинку ремонт та користувалась ним до 2014 року, тобто 7 років. Стверджує, що факт придбання спірного будинку підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 Зазначала, що ОСОБА_4 приховав факт наявності в нього правовстановлюючих документів на будинок, а тому договір купівлі-продажу в установленому законом порядку між ними укладений не був. Вказує, що після смерті її брата - ОСОБА_11, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, вона на прохання ОСОБА_12 продала йому будинок і написала розписку про те, що за будинок отримала 12 000,00 грн. 15 грудня 2014 року між ОСОБА_12 і ОСОБА_3, які є чоловіком та дружиною було укладено договір купівлі-продажу спірного будинку. Зазначає, що ОСОБА_12 діяв на підставі довіреності, виданої на його ім'я ОСОБА_4 У зв'язку з чим ОСОБА_12 укладав правочин від імені ОСОБА_4 в своїх інтересах, оскільки після укладення договору купівлі-продажу ОСОБА_12 та його дружина - ОСОБА_3 мають право спільної сумісної власності на спірний будинок. З урахуванням змінених позовних вимог просила суд визнати договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 15 грудня 2014 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 недійсним, а також стягнути з відповідачів на її користь судовий збір та витрати на правову допомогу.

Рішенням Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 05 квітня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу будинку недійсним відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_13, який діє в інтересах ОСОБА_3, доводи ОСОБА_2 не визнав та вказав, що судом правильно встановлено обставини у справі і застосовано норми матеріального та процесуального права, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, його представника, представника відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, встановлених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з такого.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Як убачається з письмових доказів по справі та встановлено судом першої інстанції ОСОБА_4 на праві власності належав житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1, виданого 29 травня 2006 року Верблюзькою сільською радою на підставі рішення Новгородківського райвиконкому від 08 квітня 1988 року №97 (а.с.143).

Довіреністю від 7 листопада 2014 року відповідач ОСОБА_4 уповноважив ОСОБА_12 на продаж за ціною та на умовах за його розсудом належний йому на праві приватної власності житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1. Довіреність була посвідчена нотаріально та діє до 7 листопада 2017 року (а.с.134).

15 грудня 2014 року між ОСОБА_4 (продавцем), від імені якого на підставі довіреності діє ОСОБА_12, та ОСОБА_3 (покупцем) укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, посвідчений державним нотаріусом Новгородківської районної державної нотаріальної контори за реєстровим №1361 (а.с. 9-14, 131-133).

Згідно з п.1 договору Продавець продав та передав у власність, а Покупець купила та прийняла у власність, сплачуючи обумовлену грошову суму, житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями АДРЕСА_1. Загальна площа відчужуваного житлового будинку становить 45,9 кв.м. Продаж житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями вчинено за домовленістю сторін за 18688 грн., які Покупець повністю сплатив Продавцю. Своїм підписом під цим договором Продавець, в особі представника, підтверджує факт повного розрахунку за продану квартиру і відсутність щодо Покупця будь-яких претензій фінансового характеру (п. 2.3 спірного договору купівлі-продажу).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з недоведеності обставини, що укладеним правочином порушено права чи законні інтереси позивача.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду є правильними, ґрунтуються на законі та відповідають обставинам справи.

Відповідно до вимог ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з частинами першою-третьою, п'ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до вимог частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.5 постанови від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до ст. ст. 215 і 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Тобто, з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним може звернутися як сторона правочину, так і інша заінтересована особа, права та законні інтереси якої порушено вчиненням спірного правочину.

У справі, яка є предметом перегляду, оспорюваний договір купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями АДРЕСА_1 було укладено між ОСОБА_4, від імені якого на підставі довіреності діє ОСОБА_12, та ОСОБА_3 ОСОБА_2 стороною вказаного правочину не була. Належних та допустимих доказів того, що оспорюваним договором купівлі-продажу порушено права та законні інтереси ОСОБА_2 сторона позивача не надала.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідно до ч.3 ст.238 ЦК України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах, оскільки ОСОБА_12, який діє в інтересах ОСОБА_4, та ОСОБА_3 перебувають у зареєстрованому шлюбі, а тому придбане за вказаним правочином майно є спільною сумісною власністю ОСОБА_12 та ОСОБА_3, не приймаються судом до уваги, оскільки позивачем не доведено порушення саме його прав укладенням оспорюваного договору ОСОБА_12, який діяв в інтересах ОСОБА_4 на підставі довіреності, та ОСОБА_3

Таким чином, суд першої інстанції у повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи, дав їм належну правову оцінку. Висновки суду обґрунтовані та підтверджені доказами по справі. Ті докази та обставини, що наведені в апеляційній скарзі, були предметом дослідження в суді першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Згідно з ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного судова колегія дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 05 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя: О.І. Чельник

Судді: Т.М. Авраменко

Л.В. Суровицька