Ухвала

іменем україни

26 червня 2017 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кузнєцов В.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 11 квітня 2017 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області від 16 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Фонду державного майна України про стягнення індексації заробітної плати,

в с т а н о в и в:

13 червня 2017 року ОСОБА_2направив поштою до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на вказані судові рішення, що підтверджується поштовим штемпелем на конверті, тобто з пропуском строку, встановленого ч. 1 ст. 325 ЦПК України, відповідно до вимог якої касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

У клопотанні, доданому до касаційної скарги заявник просить поновити строк на касаційне оскарження.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущений заявником з поважних причин, суд вважає за можливе поновити його.

13 березня 2017 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом до Фонду державного майна України, мотивуючи свої вимоги тим, що він працював на ВАТ «Содовий завод» з 23 січня 1989 року по 13 квітня 2000 року. З 1997 року працівникам почали нерегулярно виплачувати заробітну плату. Рішенням Слов'янського міського суду від 20 червня 2000 року з ВАТ «Содовий завод» на користь ОСОБА_2 було стягнуто заборгованість по заробітній платі в розмірі 4 468,65 грн. Виконавчий лист було своєчасно надано в ДВС та взято на виконання, але до теперішнього часу рішення суду не виконане. Рішенням Слов'янського міськрайонного суду від 20 лютого 2017 року з ВАТ «Содовий завод» на користь ОСОБА_2 стягнуто індексацію заробітної плати в розмірі 23 088,62 грн. 24 січня 2013 року він отримав лист Фонду державного майна України в Донецькій області, в якому йдеться про те, що станом на 01 січня 2013 року в Реєстрі державних корпоративних прав по Донецькій області обліковується державний пакет акцій у розмірі 100 % статутного капіталу ВАТ «Содовий завод». 10 вересня 2013 року колектив працівників звернувся зі скаргою на невиконання рішень Слов'янського міськрайонного суду до Президента України. Постановою господарського суду Донецької області від 04 вересня 2003 року ВАТ «Содовий завод» визнано банкрутом. Державним виконавцем відділу винесені постанови про закінчення виконавчих проваджень. Всі виконавчі документи, згідно акту передачі виконавчих документів від 21 березня 2013 року, передані арбітражному керуючому ВАТ «Содовий завод».

Враховуючи викладене, позивач вважає, що оскільки частка державної власності у статутному капіталі ВАТ «Содовий завод» становить 100 %, то відповідно до ст. 619 ЦК України за його дії має нести субсидіарну відповідальність Фонд державного майна України, тому, згідно з ст. 625 ЦК України, просить стягнути з відповідача на свою користь індексацію заробітної плати у сумі 23 088,62 грн.

Заочним рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 11 квітня 2017 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області від 16 травня 2017 року, у задоволенні позовних вимог - відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалені у справі судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Відповідно до ч. 1 ст. 176 ЦК України Держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади не відповідають за зобов'язаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч. 3 ст. 96 ЦК України учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов'язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов'язаннями її учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчими документами та законом.

Аналіз наведених положень законодавства дає підстави дійти висновку про те, що ст. 176 ЦК України закріплює загальне правило про розмежування відповідальності публічно-правових утворень за своїми зобов'язаннями та створених ними юридичних осіб. ЦК України передбачає загальне правило, згідно з яким держава, інші публічно-правові утворення (АРК, територіальні громади) не відповідають за зобов'язаннями створених ними юридичних осіб. Ця норма направлена на конкретизацію положень ч. 3 ст.96 ЦК України.

При цьому, згідно зі ст. ст. 1, 5 Закону України «Про Фонд державного майна України» Фонд державного майна України є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна, управління об'єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами держави щодо об'єктів державної власності, що належать до сфери його управління, а також у сфері державного регулювання оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності. До повноваження Фонду державного майна України належить погодження мирових угод, планів санації і переліків ліквідаційних мас та змін і доповнень до них у справах про банкрутство господарських організацій з корпоративними правами держави понад 50 відсотків їх статутного капіталу, які перебувають у процесі приватизації.

За змістом ч. 2 ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняються повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, якщо цього не було зроблено раніше, керівник банкрута звільняється з роботи у зв'язку з банкрутством підприємства, а також припиняються повноваження власника (власників) майна банкрута.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цією статтею. При цьому у першу чергу задовольняються: вимоги щодо виплати заборгованості із заробітної плати перед працюючими та звільненими працівниками банкрута, грошові компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки та додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, інші кошти, належні працівникам у зв'язку з оплачуваною відсутністю на роботі (оплата часу простою не з вини працівника, гарантії на час виконання державних або громадських обов'язків, гарантії і компенсації при службових відрядженнях, гарантії для працівників, що направляються для підвищення кваліфікації, гарантії для донорів, гарантії для працівників, що направляються на обстеження до медичного закладу, соціальні виплати у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності за рахунок коштів підприємства тощо), а також вихідної допомоги, належної працівникам у зв'язку з припиненням трудових відносин та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, у тому числі відшкодування кредиту, отриманого на ці цілі.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про те, що Фонд державного майна України відповідно до приписів ст. 619 ЦК України не несе субсидіарну відповідальність по боргах ВАТ «Содовий завод», який визнано банкрутом і станом на час розгляду справи знаходиться в стадії ліквідаційної процедури. Оскільки Фонд не є його правонаступником, а правовідносини, які склалися між ВАТ «Содовий завод» та Фондом державного майна України є правовідносинами засновника та створеного ним підприємства, за якими засновник не відповідає по боргах підприємства, а підприємство не відповідає по боргах засновника, суди дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі.

Судами встановлено, що позивач у трудових відносинах з Фондом державного майна України не перебував і Фонд державного майна України заробітну плату йому не виплачував, а тому обов'язок Фонду державного майна України виплатити йому індексацію заробітної плати, яка йому при звільненні не виплачена ВАТ «Содовий завод», відсутній. Індексація заробітної плати провадиться підприємством, установою чи організацією, які виплачують заробітну плату.

Крім того, індексація заробітної плати, невиплаченої позивачу при звільненні з ВАТ «Содовий завод», в сумі 23 088,62 грн за період роботи з 23 січня 1989 року по 13 квітня 2000 року позивачу вже присуджена рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 20 лютого 2017 року, яке набрало законної сили 03 лютого 2017 року, з роботодавця - ВАТ «Содовий завод».

Статтею 619 ЦК України, на яку посилається позивач в позовній заяві та в апеляційній скарзі, передбачено, що додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи поряд із відповідальністю боржника може бути передбачена договором або законом.

Проте, посилання позивача на ст. 619 ЦК України, є безпідставними, оскільки правовідносини щодо погашення позивачу заборгованості по індексації заробітної плати регулюються законодавством про працю, а додаткова (субсидіарна) відповідальність не може застосовуватись до трудових правовідносин, оскільки виникає лише у разі порушення зобов'язання, якого між сторонами не існувало.

Виконання рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 20 лютого 2017 року про стягнення на користь ОСОБА_2 індексації заробітної плати має здійснюватися в порядку, визначеному Законом України від 14.05.1992 року № 2343-XII «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», тобто Закон України від 05.06.2012 року № 4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» не розповсюджується на виконання рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 20 лютого 2017 року про стягнення на користь ОСОБА_2 індексації заробітної плати в сумі 23 088,62 грн.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 325, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2строк на касаційне оскарження заочного рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 11 квітня 2017 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області від 16 травня 2017 року.

Відмовити ОСОБА_2у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Фонду державного майна України про стягнення індексації заробітної плати.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних В.О. Кузнєцов

і кримінальних справ