АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 675/1492/14-ц
Провадження № 22-ц/792/978/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Грох Л.М.,

суддів: Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

секретар Задвірний В.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Капітал», Публічного акціонерного товариства «ОТП ОСОБА_3» про визнання кредитних договорів недійсними за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 04 грудня 2014 року.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В червні 2014 року ОСОБА_1 як опікун (законний представник) ОСОБА_2, звернувся до суду з позовом в її інтересах до відповідачів про визнання недійсними кредитних договорів. Вказував, що рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 21.05.2014 року ОСОБА_2, яка страждає психічним захворюванням, визнано недієздатною, а його призначено її опікуном. 14 жовтня 2013 року між ОСОБА_2 та ПАТ «ОТП ОСОБА_3» укладено кредитний договір № НОМЕР_1, за яким ОСОБА_2 отримала у відповідача кредит у розмірі 27794 грн. 16.09.2013 року між ОСОБА_2 та ПАТ «ОСОБА_3 Капітал» укладено кредитний договір № GP - 5081538, за яким ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 14999,36 грн. На день укладення оспорюваних договорів ОСОБА_2 страждала психічним захворюванням, внаслідок чого не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними, згідно уточнених позовних вимог ОСОБА_1 просив визнати вищевказані договори недійсними.

Рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 04.12.2014 року позов задоволено. Визнано недійсним кредитний договір № НОМЕР_1, який укладений 14.10.2013 року між ОСОБА_2 та ПАТ «ОТП ОСОБА_3».

Визнано недійсним кредитний договір № GР - 5081538, який укладений 16.09.2013 року між ОСОБА_2 та ПАТ «ОСОБА_3 Капітал».

В апеляційній скарзі ТОВ «ОТП Факторинг Україна» вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт просить його скасувати в частині визнання кредитного договору № НОМЕР_1 від 14.10.2013 року недійсним. Вказує, що за договором факторингу № 15/09/14, укладеним між ПАТ «ОТП ОСОБА_3» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до останнього перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № НОМЕР_1 від 14.10.2013 року. На момент розгляду даної справи у суді апелянта не було залучено судом до справи та без його участі було прийнято рішення про недійсність кредитного договору, тобто, порушено права апелянта. При визнанні недійсним кредитного договору № НОМЕР_1 від 14.10.2013 року судом не враховано, що за ч. 1 ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це.

ОСОБА_2 10. була визнана недієздатною на підставі рішення суду від 04.12.2014 року і вважається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду, тобто 03.06.2014 року. Не враховано, що укладаючи 14.10.2013 року кредитний договір № з ПАТ «ОТП ОСОБА_3», ОСОБА_2 була згідно з законом дієздатною.

Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Так судом встановлено, що 14.10.2013 року між ОСОБА_2 та ПАТ «ОТП ОСОБА_3» укладено кредитний договір № НОМЕР_1, відповідно до якого ОСОБА_2 отримала у відповідача кредит у розмірі 27794 грн.

16.09.2013 року між ОСОБА_2 та ПАТ «ОСОБА_3 Капітал» укладено кредитний договір № GР - 5081538, відповідно до якого ОСОБА_2 отримала у відповідача кредит у розмірі 14 999,36 грн.

Рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 21.05.2014 року ОСОБА_2 визнано недієздатною, а ОСОБА_1 призначено її опікуном.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи і фактично не оспорюються сторонами.

Частиною 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За змістом ч.2 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. У разі наступного визнання фізичної особи, яка вчинила правочин, недієздатною, позов про визнання правочину недійсним може пред'явити її опікун.

Згідно з розясненнями пункту 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до статті 145 ЦПК зобовязаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін.

Встановлено, що згідно з висновком судово-психіатричної експертизи № 561 від 27.10.2014 року під час укладення спірних кредитних договорів ОСОБА_2 виявляла легку розумову відсталість (олігофренія в ступені вираженої дебільності по МКХ-9) з поведінковими розладами. За своїм психічним станом і станом здоровя остання під час укладання цих договорів не могла правильно розуміти значення своїх дій, керувати ними та передбачати їх наслідки.

Суд першої інстанції у відповідності зі ст. 212 ЦПК України дав належну оцінку достовірності та допустимості вказаного висновку експертизи, а також достатність і взаємний зв'язок усіх доказів у їх сукупності.

Так, висновок експертизи цілком узгоджується з даними пенсійного посвідчення серії ААБ № 475499, виданого ОСОБА_2 14.11.2007 року, за яким вона є інвалідом II групи довічно внаслідок загального захворювання.

Згідно з довідкою Ізяславської центральної районної лікарні від 10.06.2014 року № 507, ОСОБА_2 поставлена на диспансерний облік лікарем-психіатром в березні 2014 року. Діагноз - судинна деменція. За даними епікризу розвивалась із затримкою у фізичному та розумовому відношенні, навчалась у спецшколах. Захворювання у ОСОБА_2 розвивалось з дитинства.

Згідно з архівним витягом з протоколу засідання педагогічної ради вчителів 1-5 класів Ізяславської шкоди № 1 від 20 травня 1964 року № 8, ученицю 2 А класу ОСОБА_2 залишили на повторний курс і рекомендували на медико-педагогічну комісію з підстав несприйняття програмних матеріалів.

Допитані судом свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5 ствердили, що ОСОБА_2 має розлади у поведінці, не може спілкуватися з людьми, розгублюється, не вміє приймати рішення у простих життєвих ситуаціях, виконує лише просту роботу по господарству.

В свою чергу відповідачі всупереч ст.ст.10, 60 ЦПК України не спростували іншими доказами дані висновку судово-психіатричної експертизи.

Відтак суд першої інстанції, задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з того, що представленими стороною позивача доказами доведено, що за своїм психічним станом і станом здоровя ОСОБА_2 під час укладання оспорюваних договорів не могла правильно розуміти значення своїх дій та керувати ними, що є підставою для визнання їх недійсними.

Доводи апеляційної скарги про те, що при укладенні 14.10.2013 року кредитного договору з ПАТ «ОТП ОСОБА_3» ОСОБА_2 була згідно з законом дієздатною не спростовують цих висновків суду.

Дійсно, за ч. 1 ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це.

ОСОБА_2 була визнана недієздатною на підставі рішення суду від 04.12.2014 року і вважається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду, тобто 03.06.2014 року.

Разом з тим, при ухваленні рішення суд вирішував питання не про недієздатність особи на час укладення кредитних договорів, а перевіряв на підставі наданих доказів здатність особи усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на час вчинення оспорюваних правочинів.

Як вбачається з договору факторингу № 15/09/14 від 15.09.2014 року, укладеного між ПАТ «ОТП ОСОБА_3» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна», до останнього перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № НОМЕР_1 від 14.10.2013 року.

Отже, на час ухвалення оскаржуваного рішення суду ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був кредитором і володів правом грошової вимоги за оспорюваним кредитним договором № НОМЕР_1 від 14.10.2013 року, відтак мав відповідати за заявленим позовом.

Разом з тим, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не був залучений до участі в справі як відповідач не з вини суду, оскільки ні ПАТ «ОТП ОСОБА_3», ні ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не надали суду першої інстанції інформацію про відступлення права вимоги за спірним договором.

Вказане порушення не призвело до неправильного вирішення справи, відтак за змістом ч.3 ст. 309 ЦПК України не може бути підставою для скасування або зміни рішення суду.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» відхилити.

Рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 04 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча /підпис/

Судді /підписи/

З оригіналом згідно

Суддя Апеляційного суду Л.М.Грох

__________________________________________________________________________

Головуюча у першій інстанції: ОСОБА_6 Провадження № 22-ц/792/978/17

Доповідач: Грох Л.М. Категорія: 27