АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/3380/17 Доповідач Колтунова А.І.
Категорія: спори, що виникають із
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого Колтунової А.І.,

суддів Кругової С.С., Пилипчук Н.П.

при секретарях - Щербань Р.М., Семикрас О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 листопада 2012 року за позовом публічного акціонерного товариства «ПроКредитБанк» до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 Размікі, ОСОБА_4, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

05 листопада 2012 року приватне акціонерне товариство «ПроКредит Банк» (далі ПАТ «ПроКредитБанк») звернулося до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 Размікі (далі ФОП ОСОБА_3Р.), ОСОБА_4, ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості.

Позивач посилався на ті обставини, що 13 листопада 2007 року між ПАТ «ПроКредитБанк» та ФОП ОСОБА_3 була укладена Рамкова угода № 6349 від 13 листопада 2007 року, відповідно до якої позивач зобовязався здійснювати кредитування відповідача в межах максимальних лімітів кредитування: 200 000,00 доларів США на 120 місяців.

В рамках зазначеної угоди 13 липня 2007 року був укладений договір про надання траншу №2.22451/6349 від 13 липня 2007 року, відповідно до якого відповідачем був отриманий кредит на суму 120 000,00 доларів США, зі сплатою 14 % річних.

В забезпечення виконання позичальником кредитних зобовязань, між позивачем та відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_1 були укладені договори поруки № 6349-ДП 2 від 10 квітня 2008 року та № 141635-ДП від 02 квітня 2010 року.

Згідно з умовами зазначених договорів ОСОБА_4 та ОСОБА_1 взяли на себе обовязок відповідати перед ПАТ «ПроКредитБанк» за зобовязаннями позичальника, як солідарні боржники.

У звязку з неналежним виконанням боржником зобовязань за кредитним договором позивачем направлялись вимоги про виконання зобовязань по кредитному договору, однак вони виконані не були.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 26 липня 2011 року стягнуто солідарно з поручителів ОСОБА_4 та ОСОБА_1 заборгованість по кредиту у сумі 110 974,34 доларів США, по процентам 9 569,77 доларів США, пеня -180 775,82 грн.

Після ухвалення даного заочного рішення, з 26 липня 2011 року, заборгованість за процентами збільшилась на 20 503,00 доларів США, за пенею на 2 552 955,68 грн., за комісією по управлінню кредитом 70 397,70 грн., а всього розмір заборгованості з 26 липня 2011 року складає 2 786 579,81 грн.

Зазначену суму позивач просив стягнути з ФОП ОСОБА_3 на користь ПАТ «ПроКредитБанк» солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_1

Крім того, просив суд стягнути з ФОП ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором в сумі 3 927 019, 35 грн.

Справа розглянута судом першої інстанції за відсутності відповідачів.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 08 листопада 2012 року позов ПАТ «ПроКредитБанк» до ФОП ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ФОП ОСОБА_3 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 3 927 019, 35 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 солідарно з ФОП ОСОБА_3 на користь ПАТ «ПроКредитБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 2 786 579, 81 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 солідарно з ФОП ОСОБА_3 на користь ПАТ «ПроКредитБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 2 786 579, 81 грн. Стягнуто солідарно з ФОП ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» судовий збір в сумі 3 219, 00 грн.

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 20 березня 2017 року заява представника відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишена без задоволення.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 просить заочне рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на ті обставини, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам по справі.

Суд першої інстанції розглянув справу за відсутністю відповідачів без наявності даних щодо належного повідомлення їх про час та місце розгляду справи.

Крім того, суд не взяв до уваги, що договором №1, укладеним 13 квітня 2009 року між позикодавцем та позичальником, були внесені зміни до договору траншу, шляхом викладення його в новій редакції в частині графіку повернення кредиту.

Договором №2, укладеним 15 березня 2010 року між позикодавцем та позичальником, були змінені проценти за користуванням кредитом. Таким чином збільшився обсяг відповідальності за кредитним договором.

У звязку з чим, були підстави для визнання договорів поруки припиненими.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 підтримував апеляційну скаргу.

В судове засідання суду апеляційної інстанції 03 липня 2017 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 31,50, 51 том 2).

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 направила до суду заяву про відкладення розгляду справи. Разом з тим, доказів причин поважності неявки до суду апеляційної інстанції не надала (а.с. 60 том 2).

Представник залученого судом апеляційної інстанції правонаступника ПАТ «ПроКредитБанк» - товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» (далі ТОВ «Росвен Інвест Україна») в суд апеляційної інстанції не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, просили розглядати справу без їх участі (а.с. 37,41 том 2).

За таких обставин, відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів вважає можливим розглядати справу у відсутності сторін, які будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявилися.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ПАТ «ПроКредитБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідачів за період з 26 липня 2011 року по 05 липня 2012 року суд першої інстанції виходив із того, що заочне рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 26 липня 2011 року не було виконане, у звязку з чим позивач має право на стягнення штрафних санкцій, передбачених зазначеним кредитним договором, а саме процентів, пені, комісії у сумі 2 786 579,81 грн. Зазначена сума підлягає стягненню з відповідачів солідарно.

Також суд першої інстанції стягнув з відповідача ФОП ОСОБА_3 заборгованість за кредитом з урахуванням заборгованості по тілу кредиту у сумі 110 974,34 доларів США, по процентам 9 569,77 доларів США, пеню -180 775,82 грн., яка була визначена на 26 липня 2011 року, а всього з урахуванням заборгованості на 05 липня 2012 року в сумі 3 927 019,35 грн.

Колегія суддів частково погоджується з зазначеними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом встановлено, підтверджується письмовими доказами та не оспорюється сторонами , що 13 липня 2007 року між ЗАТ «ПроКредитБанк» (правонаступником якого був ПАТ «ПроКредитБанк») та ФОП ОСОБА_3 було укладено Рамкову угоду № 6349, відповідно до якої позивач зобовязався здійснювати кредитування позичальника в межах ліміту 200 000,00 доларів США строком на 120 місяців (а.с. 8-11 том 1).

В межах цієї угоди 13 липня 2007 року між сторонами був укладений договір про надання траншу №2.22451/6349, згідно якого ФОП ОСОБА_3 був наданий кредит в сумі 120 000,00 доларів США, строком користування на 120 місяців, зі сплатою 14% річних, виходячи з 360 календарних днів у році (а.с. 12-13 том 1).

Графіком повернення кредиту та сплати відсотків передбачалось, що проценти підлягають нарахуванню з серпня 2007 року (а.с. 13-14 том 1).

В забезпечення виконання позичальником своїх кредитних зобовязань між позивачем та ОСОБА_4 був укладений договір поруки № 6349-ДП 2 від 10 квітня 2008 року, а 02 квітня 2010 року договір поруки № 141635-ДП укладений між ПАТ «ПроКредитБанк» та ОСОБА_1 (а.с. 29-30, 32-33 том 1).

Із пунктів 2.1, 2.2 даних договорів поруки вбачається, що на підставі цього договору поручитель поручається перед кредитором за виконання усіх зобовязань позичальником по кредитному договору у їх повному обсязі як солідарний з позичальником боржник.

Розмір зобовязань позичальника визначається відповідно до кредитних договорів. При цьому розмір зобовязань, які виникають з Рамкової угоди і укладених на її підставі кредитних договорів, визначається з врахуванням усіх існуючих та майбутніх кредитів, виданих в межах лімітів умов кредитування, що на момент укладення договору становлять: ліміт суми кредитування - еквівалент 200 000,00 доларів США; ліміт строку кредитування: до 13 липня 2017 року; максимальний розмір процентів - 40% річних (а.с. 29, 32 том 1).

13 квітня 2009 року між ЗАТ «ПроКредитБанк» та ФОП ОСОБА_3 був укладений договір №1 про внесення змін до Договору про надання траншу.

Відповідно до умов зазначеного договору розмір кредиту становить 120 000,00 доларів США, строком на 120 місяців, від дати видачі кредиту включно, проценти за яким становлять 14% річних, виходячи з 360 календарних днів у році, цільове призначення кредиту придбання основних засобів та поповнення обігових коштів, комісія за видачу кредиту 1% від розміру кредиту, комісія за дострокове погашення кредиту 1,5% від суми, що достроково погашається, спосіб видачі кредиту продаж кредитних коштів на МВРУ та зарахування їх гривневого еквіваленту на рахунок позичальника №54 у кредитора, а також був змінений графік повернення кредиту в частині щомісячних платежів по кредиту.

Із додатку №1 до договору траншу №2.22451/6349 від 13 липня 2007 року вбачається, що була збільшена, починаючи з травня 2009 року, сума внеску з 1 879,00 до 1 886,00 доларів США, а за липень 2017 року 2 365,61 доларів США в межах визначеної раніше заборгованості за кредитом 120 000,00 доларів США (а.с. 15-16).

Крім того ПАТ «ПроКредитБанк» та ФОП ОСОБА_3 затвердили нову редакцію графіку повернення кредиту та сплати процентів 14 серпня 2009 року, 15 лютого 2010 року, 15 березня 2010 року (а.с. 18-23 том 1).

Як вбачається з матеріалів справи, збільшення суми щомісячної сплати процентів було викликане порушенням строків погашення заборгованості, у звязку з чим борги за несплачені проценти по місяцям перейшли на наступні місяці. Дані обставини підтверджуються графіком погашення заборгованості, затвердженим до додатку № 1 по договору траншу та іншими вищезазначеними графіками.

Збільшення обсягу відповідальності за кредитним договором внаслідок укладення договору №1 про внесення змін до Договору про надання траншу не відбулось.

15 березня 2010 року між ФОП ОСОБА_3 та ПАТ «ПроКредитБанк» був укладений договір №2 про внесення змін до Договору траншу, відповідно до якого були змінені проценти за користуванням кредитом, з 15 березня 2010 року по 15 жовтня 2010 року (включно) було встановлено 0,5 % річних, виходячи з 360 календарних днів у році, весь інший період 14% річних, виходячи з 360 календарних днів у році (а. с. 22-23).

Внаслідок зміни процентів за користування кредитом за період з 15 березня 2010 року по 15 жовтня 2010 року, розмір суми, яка підлягала стягненню з ФОП ОСОБА_3 на користь ПАТ «ПроКредитБанк», в рахунок погашення процентів, зменшилась ( а.с. 23).

За положенням ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Отже, виходячи з аналізу зазначеної правової норми порука припиняється за дії двох умов: внесення без згоди поручителя змін до основного зобовязання та якщо ці зміни призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя.

Відповідно до правових позицій Верховного Суду України, викладених в постановах від 20 лютого 2013 року по справі № 6-172цс та від 25 вересня 2013 року по справі № 6-97цс/13, зазначено, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобовязання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього.

Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання, виникає в разі: підвищення розміру процентів, відстрочення виконання, що призводять до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами, установлення (збільшення розміру) неустойки, встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

За змістом ч.1 ст. 360- 7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норм права, викладений в постанові, має враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що при розгляді справи не було надано належних доказів на підтвердження того факту, що мали місце зміни умов основного зобовязання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності за кредитним договором.

Колегія суддів вважає, що правові підстави для визнання поруки припиненою за вищезазначеними договорами поруки, укладеними з ОСОБА_4, та ОСОБА_1, за даними правовими підставами, відсутні.

Крім того, із матеріалів справи вбачається, що у звязку із неналежним виконанням ФОП ОСОБА_3 зобовязання за кредитним договором, 20 жовтня 2010 року ФОП ОСОБА_3, ОСОБА_4, та ОСОБА_1 була направлена вимога про виконання зобовязання за кредитним договором і договором поруки. (а.с. 28,31,34).

Заочним рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 26 липня 2011 року позов ПАТ «ПроКредитБанк» до ОСОБА_4 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПроКредитБанк» заборгованість за кредитними договорами у розмірі 1 501 895, 29 грн. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПроКредитБанк» судовий збір в сумі 1 700, 00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в сумі 120, 00 грн., а всього 1 820, 00 грн.

В правових позиціях Верховного Суду України, викладених в постановах від 03 лютого 2016 року у справі №6-2017цс15 та від 06 липня 2016 року у справі №1199цс16 зазначено, що за змістом ст. 14 ЦПК України судові рішення є обовязковими для виконання на всій території України.

Після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники, не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Оскільки рішенням суду, яке набрало законної сили, задоволені вимоги кредитора до поручителя, підстав для застосування положень ст. 559 ЦК України немає.

Таким чином, колегія суддів вважає, що наявність рішення суду, яке набрало законної сили, про стягнення з поручителів заборгованості за кредитним договором також перешкоджає відповідачам заявляти вимогу про визнання поруки припиненою на підставі п.1 ст. 559 ЦК України.

У звязку з чим доводи апеляційної скарги щодо припинення поруки по договорам, укладених ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ПАТ «ПроКредитБанк» в забезпечення виконання зобовязань ФОП ОСОБА_3 по договору траншу, не можуть бути визнані обґрунтованими.

Разом з тим, при розгляді справи було встановлено, що боржник і поручитель взяли на себе зобовязання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 13 липня 2017 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів (а.с. 8-14, 29-30, 32-33 том 1).

Отже, сторони встановили не лише строк дії договору, а й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору.

У звязку з неналежним виконанням зобовязань за кредитним договором боржником ПАТ «ПроКредитБанк» був предявлений позов до поручителів про стягнення заборгованості, що свідчить про зміну дати погашення заборгованості (а.с. 37-39).

Заочним рішенням солідарно з поручителів було стягнуто борг по кредиту, процентам, пені, комісії на липень 2011 року.

Наявність судового рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 26 липня 2011 року, яким солідарно стягнено з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором, не перешкоджає стягненню зазначених штрафних санкцій, оскільки відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України якщо боржником не виконане судове рішення про задоволення вимог кредитора, то боржник та поручитель не звільняються від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє кредитодавця права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Аналогічні висновки, викладені в постанові Верховного Суду України від 21 вересня 2016 року по справі № 6-1252цс16.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач просить стягнути з поручителів заборгованість по штрафним санкціям, а саме, процентам, пені, комісію за управління кредитом за період з 26 липня 2011 року по липень 2012 року, у звязку з невиконанням рішення суду.

Проте, колегія суддів вважає, що у разі неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором, передбачений ч.4 ст. 559 ЦК України строк предявлення кредитором вимог до поручителя про повернення штрафних санкцій по договору, погашення яких згідно з умовами договору визначене періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Тобто позивач мав протягом шести місяців від дня настання строку виконання зазначених платежів предявити вимоги до поручителів.

Оскільки позивачем вимоги до поручителя предявлені більш ніж через 6 місяців після настання строку погашення періодичних, щомісячних платежів по процентам, пені, то колегія суддів вважає, що відповідно до ч.4 ст. 559 ЦПК України припиняється порука в частині певних щомісячних платежів щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Аналогічні висновки містяться в правовій позиції, яка викладена Верховним Судом України в постанові від 29 березня 2017 року у справі № 6-3087цс/16.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні на підставі п.п. 3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України в частині стягнення заборгованості з поручителів по процентам та пені.

Колегія суддів дійшла до висновку, що підлягає стягненню заборгованість по процентам, пені відповідно до ч.4 ст. 559 ЦПК України за 6 місяців, тобто за 180 днів.

При проведенні розрахунку заборгованості, яка підлягає стягненню з поручителів солідарно з боржником за 6 місяців, колегія суддів виходить із умов договору траншу та договорів поруки, які передбачали проценти за користування кредиту 14 % річних, пеню за прострочення виконання зобовязань 0,5 відсотка, але не менше подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на момент прострочення та умов договору № 2 про внесення змін до договору траншу, які передбачать суму сплати за управління кредитом у розмірі 70 269,98 грн. одноразово.

Таким чином, солідарно з ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_3 на користь ПАТ «ПроКредитБанк» підлягає стягненню заборгованість у сумі 1 507 447,54 грн., з яких 86 358,17 грн. проценти, 1 350 691,67 грн. пеня, 70 397,70 грн. комісія за управління кредитом.

Також, підлягає стягненню солідарно з ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 1 507 447,54 грн., з яких 86 358,17 грн. - заборгованість за процентами, 1 350 691,67 грн. заборгованість по пені, 70 397,70 грн. комісія за управління кредитом.

Що стосується рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ФОП ОСОБА_5 заборгованості по кредитному договору в сумі 3 927 019,35 грн., то в апеляційній скарзі не міститься доводів в спростування зазначеної заборгованості.

Зазначена сума заборгованості підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком (а.с. 25-26 том 1).

Із матеріалів справи вбачається, що ФОП ОСОБА_3 визнаний банкротом та його діяльність припинена (а.с. 130-134 том 1).

За таких обставин, колегія суддів не вбачає правових підстав для скасування або зміни рішення в зазначеній частині.

Разом з тим, колегія суддів вважає необхідним також змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнення судових витрат по сплаті судового збору.

Із матеріалів справи вбачається, що судові витрати по сплаті судового збору стягнуті солідарно з відповідачів у сумі 3 219,00 грн. (а.с. 91 том 1).

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Таким чином, судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідачів у частковому відношенні пропорційно до задоволених позовних вимог про стягнення з відповідачів заборгованості на користь позивача.

Таким чином, з ФОП ОСОБА_3 підлягають стягненню судові витрати на користь ПАТ «ПроКредитБанк» у сумі 1 834,90 грн., з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 по 692,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 88, ст.ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст. 307, ст. 308, п.4 ст. 309, ст. 316, ст. 317, ст. 319, ст. 324 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 листопада 2012 року в частині стягнення заборгованості з поручителів ОСОБА_4 та ОСОБА_6, а також судових витрат змінити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 та фізичної особи підприємця ОСОБА_3 Размікі на користь публічного акціонерного товариства «ПроКредитБанк» заборгованість у сумі 1 507 447,54 грн., яка складається з : 86 358,17 грн. заборгованість по процентах, 1 350 691,67 грн. заборгованість по пені, 70 397,70 грн. комісія за управління кредитом.

Стягнути солідарно з ОСОБА_6 та фізичної особи підприємця ОСОБА_3 Размікі на користь публічного акціонерного товариства «ПроКредитБанк» заборгованість у сумі 1 507 447,54 грн., яка складається з: 86 358,17 грн. заборгованість по процентах, 1 350 691,67 грн. заборгованість по пені, 70 397,70 грн. комісія за управління кредитом.

Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_3 Размікі на користь публічного акціонерного товариства «ПроКредитБанк» судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1 834,90 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на користь публічного акціонерного товариства «ПроКредитБанк» судові витрати по сплаті судового збору у сумі 692,00 грн. з кожного.

В іншій частині заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 листопада 2012 року залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили.

Головуючий А.І.Колтунова

Судді: С.С. Кругова

ОСОБА_7