Справа № 369/508/16-ц
Провадження № 2/369/233/17
РІШЕННЯ

Іменем України

21.06.2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Волчка А.Я.

секретаря Раситюк М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору: приватне підприємство "Компанія Епізод" про захист авторських прав та стягнення компенсації ,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору: приватне підприємство "Компанія Епізод" про захист авторських прав та стягнення компенсації.

В обґрунтування позовних вимог, зазначили, що 25.07.2015 р. у магазині «VIP COLLECTION», господарську діяльність в якому здійснює фізична особа - підприємець ОСОБА_2, що знаходиться за адресою: м. Київ, просп. Оболонський (ТРЦ «Дрім Таун»), 16, зафіксовано факти публічного показу та піратства - розповсюдження (реалізації, продажу) наступного товару.

Рюкзак жіночий з малюнком. У структурі Товару 1 використано твір образотворчого мистецтва - мальоване зображення, дівчинки у капелюсі, зі світлим волоссям, в окулярах, у смугастій кофтинці, блакитно-жовтим серцем і бантом на шиї. Зображення дівчинки виконане на тлі прапора Великобританії, яке було створено за допомогою матеріалів з сайту http://eduni.com.ua/.

Всі матеріали до Сайту є власністю Позивача як і зазначається в нижній частині сайту.

Під матеріалами до Сайту розуміється - самостійні твори образотворчого мистецтва, що згруповані в 12 груп, за допомогою яких будь яка особа має право створити собі «аватарку» для використання в соціальних мережах.

Публічний показ і розповсюдження зазначеного Товару 1 є протиправним та таким, що порушує права Позивача в силу наступного:

Однозначної ідентифікації Товару, який демонстрував і розповсюджував відповідач ОСОБА_2 із малюнками з популярною інтернет - сторінкою: «http://eduni.com.ua» права на складові матеріали якої як і сам Сайт належать Позивачу.

Позивач не надавала відповідачу-Пушку О.Ю, згоди на використання немайнових і виключнихправ, а саме на: публічний показ і розповсюдження продукції з використанням обєктів -авторських прав, які їй належать.

Реалізація Товару-1 підтверджується таким розрахунковим документом: товарний чек від 25.07.2015 p., в якому зазначено: найменування товару - «рюкзак E15S039.02»; кількість - «1»; ціна - «499»; сума«499»; підпис особи, яка відпустила Товар (Бурханова).

З інформації на Товарі 1 вбачається, що постачальником даного Товару є ФОП ОСОБА_4, м. Запоріжжя, а також міститься напис «ПП «Компанія Эпізод».

Таким чином, зазначене дає підстави вважати, що відповідач ОСОБА_3 є також порушником прав Позивача по факту поставки Товару 1 до Відповідача ОСОБА_2Ю, а Третя особа є саме виробником даного Товару.

29 липня 2015р. представником Позивача на сайті http://episode.ua/content/sumki-patriotichnyi- print-kupit-onlain/ було здйснено закупівлю контрафактного товару - сумки - планшету з малюнками під артикулем E15S078.06.

У структурі Товару 2 використано чотири твори образотворчого мистецтва - мальовані зображення, дівчинок з віночками, з різними кольорами волосся, одягнутих у національний одяг, бусами на шиї. Зображення дівчинок виконані на тлі прапора України (надалі - Твір 2, Твір 3, Твір 4, Твір 5) які були створені за допомогою матеріалів з сайту http://eduni.com.ua/ Сайт та всі матеріали до нього є власністю Позивача як і зазначається в нижній частині сайту. Копії оригінальних зображень творів образотворчого мистецтва додаються до позовної заяви.

Факт продажу підтверджується рахунком на оплату №6 від 29.07.2015р., а також видатковою накладною №854 від 30.07.2015р. і відеозаписом замовлення товару 2.

Позивач своєю творчою працею створив твори - малюнки складових частин «аватарок» до інтернет ресурсу «eduni.com.ua». Даний факт є загальновідомим, про що свідчать безліч інформаційних ресурсів, доступних і у глобальній мережі Інтернет та телевізійного ефіру. Окрім того про це зазначено на самому інтернет ресурсі «eduni.com.ua», а тому згідно статті 435 ЦК України, первинним суб'єктом авторського права є автор твору.

За відсутності доказів іншого автором твору вважається фізична особа, зазначеназвичайним способом як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства).(стаття 11 ЗУ «Про авторське право і суміжні права»).

Відповідач ОСОБА_2Ю, в свою чергу порушує права позивача, шляхом публічного показу, а саме публічної пропозиції до продажу і розповсюдження контрафактних примірників творів останнього в магазині Відповідача ОСОБА_2Ю, тобто вчиняє дії згідно п.п. а),б) ч. 1 ст. 50 ЗУ "Про авторське право і суміжні права", які порушують особисті немайнові права суб'єкта із горського права, визначені статтею 14 ЗУ "Про авторське право і суміжні права", та його майнові права, визначені статтею 15 зазначеного Закону, а також піратство у сфері авторського права і (або) суміжних прав - опублікування, відтворення, ввезення на митну територію України, вивезення з митної території України і розповсюдження контрафактних примірників творів (у тому числі комп'ютерних програм і баз даних), фонограм, відеограм і програм організацій мовлення.

На думку позивача відповідач фізична особа ОСОБА_3 порушує права Позивача, шляхом 2 різних фактів розповсюдження контрафактних примірників творів 1-5. Позивача в структурі товару 1 та товару 2. відповідно до ст. 15 Бернської конвенції про охорону літературних і художніх творів від 24.07.1971 р., для того щоб автор літературних і художніх творів, що охороняються цією конвенцією, розглядався, за відсутності доказів протилежного, як такий і відповідно до нього допускався у країнах Союзу до порушення судового переслідування проти контрафакторів, достатньо, якщо ім'я автора буде позначено на творі звичайним чином.

Отже, Позивач володіє виключним правом надавати дозвіл на використання або забороняти використання обєкту інтелектуальної власності, якими (що може ви користуватися самостійно аватарки, які використано з комерційною цілюю відповідачами.

Оскільки Відповідачем фізичною особою ОСОБА_3 за допомогою Товару 1 було використано двома способами використано один твір образотворчого мистецтва, авторські права на які належать Позивачу, тому останній має право стягнути за кожний такий спосіб використання обєкта інтелектуальної власності по 10 мінімальних заробітних плат, виходячи з такого розрахунку:

1 (кількість обєктів авторських прав)* 2 (кількість способів використання творів Позивача: публічний показ і піратство) * 1378 (одна мінімальна заробітна плата) * 10 кількість мінімальних заробітних плат для визначення компенсації в рамках ст. 52 ЗУ "Про авторсьтке право і суміжні права) = 27 560,00 грн.

Тобто Позивач вважає за правомірне і належне стягнути з Відповідача ОСОБА_2 суму компенсації в розмірі 27 560 грн. за факт протиправного використання твору Позивача шляхом публічного показу та піратства.

В загальному розрахунку, Позивач вважає за правомірне і належне стягнути з Відповідача ОСОБА_3 суму компенсації в розмірі 68 900,00 грн. за факт протиправного використання твору Позивача шляхом піратства 5 творів Позивача.

Метою захисту авторських прав Позивача є виключно присічна функція від можливих порушень її авторських прав у майбутньому і не спрямована на збанкрутування Відповідачів.

Оскільки представником Позивача зафіксовано факти публічного показу та розповсюдження спірних товарів з боку відповідачів з неправомірним невикористанням обєктів авторських прав, що їй належать, Позивач звертувся до суду за захистом своїх авторських прав шляхом висунення вимог до обох відповідачів.

Відповідач фізична особа підприємець ОСОБА_2Ю, в свою чергу порушив права позивача, шляхом публічного показу та розповсюдження без дозволу позивача контрафактного товару, а саме розмістив зазначений товар в приміщенні на стіні магазину таким чином, що відвідувачі магазину, мали змогу ознайомлюватись з даним спірним твором, а також реалізував в магазині зазначений товар, що є порушенням ч.1 ст.50 ЗУ «Про авторське право і суміжні права.

На підставі вищезазначеного просили захистити порушені шляхом публічного показу та розповсюдження без дозволу ОСОБА_1 творів образотворчого мистецтва Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 авторські права ОСОБА_1 на твори образотворчого мистецтва Твір 1, Твір 2, Твір 3, Твір 4, Твір 5), шляхом - стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 18131, Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул.Заводська, 28-А, ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) суму :«: компенсації в розмірі 20 мінімальних заробітних плат - 27 560,00 грн., шляхом - стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (69076, у. Запоріжжя, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) суму компенсації в розмірі 50 мінімальних заробітних плат - 68 900,00 грн.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідачів ОСОБА_5 позовні вимоги не визнав в повному обсязі та просили у позові відмовити.

Представник третьої особи ПП "Епізод" у судове засідання не зявився, про лень слухання справи повідомлені належним чином.

За змістом ч. 3 ст. 10 та ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд, заслухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, 25.07.2015 р. у магазині «VIP COLLECTION», господарську діяльність в якому здійснює фізична особа - підприємець ОСОБА_2, що знаходиться за адресою: м. Київ, просп. Оболонський (ТРЦ «Дрім Таун»), 16, зафіксовано факти публічного показу та піратства - розповсюдження (реалізації, продажу) наступного товару.

Рюкзак жіночий з малюнком. У структурі Товару 1 використано твір образотворчого мистецтва - мальоване зображення, дівчинки у капелюсі, зі світлим волоссям, в окулярах, у смугастій кофтинці, блакитно-жовтим серцем і бантом на шиї. Зображення дівчинки виконане на тлі прапора Великобританії, яке було створено за допомогою матеріалів з сайту http://eduni.com.ua/.

Всі матеріали до Сайту є власністю Позивача як і зазначається в нижній частині сайту.

Під матеріалами до Сайту розуміється - самостійні твори образотворчого мистецтва, що згруповані в 12 груп, за допомогою яких будь яка особа має право створити собі «аватарку» для використання в соціальних мережах.

Публічний показ і розповсюдження зазначеного Товару 1 є протиправним та таким, що порушує права Позивача.

Позивач стверджує, що придбала жіночу сумку «товар 2» нібито через інтернет- магазин www.episode.ua, на якому начебто виставлені її твори, і даний сайт належить відповідачу-фізичній особі ОСОБА_3

Згідно положень ст. 440 ЦК України, ч. 3 ст. 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права» майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом. Виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти, зокрема, публічне виконання і публічне сповіщення творів. Майнові права на твір належать його авторові, якщо інше не встановлено договором чи законом.

Статтею 445 ЦК України передбачено право автора на плату за використання його твору, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншим законом.

Згідно ст.1 Закону України Про авторське право і суміжні права» визначено, що контрафактний примірник твору - примірник твору, опублікований і (або) розповсюджений з порушенням авторського права і (або) суміжних прав.

Відповідно до п. б ч. 1 ст. 50 Закону України «Про авторське право і суміжні права» порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту, є піратство у сфері авторського права і (або) суміжних прав - опублікування, відтворення, ввезення на митну територію України, вивезення з митної території України і розповсюдження контрафактних примірників творів (у тому числі комп'ютерних програм і баз даних), фонограм, відеограм і програм організацій мовлення.

У пункті 44 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 червня 2010 року № 5 «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» роз'яснено, що особа, яка розповсюджує об'єкти авторського права і (або) суміжних прав без дозволу суб'єкта такого права, несе відповідальність за порушення виключних прав на цей твір і в тому випадку, коли контрафактну продукцію нею отримано за договорами з третіми особами.

Натомість, позивач не надав жодних переконливих доказів купівлі сумки жіночої через зазначений інтернет-магазин.

Порядок укладення електронного договору є спеціальним і визначається Законом України «Про електронну комерцію».

Так, відповідно до ч. 11 ст. 11 зазначеного закону, покупець замовник, споживач) повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, квитанції, товарного чи касового чека, квитка, талона або в нього документа у момент вчинення правочину або у момент виконання продавцем обов'язку передати покупцеві товар.

Підтвердження вчинення електронного правочину повинно містити такі відомості: умови і порядок обміну (повернення) товару або відмови від виконання роботи чи надання послуги; найменування продавця (виконавця, постачальника), його місцезнаходження та порядок -зийняття претензії щодо товару, роботи, послуги; гарантійні зобов'язання та інформація про інші послуги, пов'язані з утриманням чи ремонтом товару або з виконанням роботи чи наданням послуги; порядок розірвання договору, якщо строк його дії не визначено.

Жодних вищенаведених відомостей, окрім найменування продавця, не міститься ні в рахунку на оплату № б від 29.07.2015, ні у випадковій накладній № 854 від 30.07.2015 р.

Рахунок на оплату є лише пропозицією покупцеві сплатити кошти за товар, і в ньому ніколи не зазначається спосіб продажу (через інтернет-магазин чи в інший спосіб), а отже він і ніяким чином не підтверджує вчинення електронного правочину.

Видаткова накладна підтверджує отримання особою певного майна (товару), проте в ній -не зазначається про електронну форму вчинення правочину.

Отже рахунок та накладна ні в якому разі не можуть бути підтвердженням того, що ФОП ОСОБА_4 не є власником, не здійснює контролю над роботою сайту www.episode.ua, не наповнює його файлами з інформацією, не отримує послуги хостингу з його підтримки.

Так, між ПП «Український хостинг» (Виконавець) та ПП «Компанія Епізод» (Замовник) укладено Договір №209062 від 27.12.2011р про надання інформаційних послуг, за яким Виконавець надає Замовнику інформаційні послуги з веб-хостінгу по тарифу "VPS 1000" та -(інформаційні послуги веб-хостінгу панель керування ISPmanager Lite 4.

Крім того, ПП «Український хостинг» листом №2605-1 від 27.05.2016р. підтверджує, що -інформаційні послуги з веб-хостінгу надаються на користь ПП «Компанія Епізод» для IP адреси 93.190.44.170.

На загальнодоступних ресурсах інтернет в онлайн сервісі за IP адресою є можливість ідентифікувати сайт користувача. Скориставшись ресурсами п'яти онлайн сервісів, Відповідач ОСОБА_3 зазначає, що сайт episode.ua обслуговується на сервері за IP адресою 93.190.44.170, тобто саме за тією IP адресою, по якій ПП «Український хостінг» надає інформаційні послуги веб-хостингу на користь замовника послуг (ПП «Компанія Епізод»).

До того ж, 12.04.2007 р. між ОСОБА_3 та ПП «Компанія Епізод» укладено Ліцензійний договір про надання виключної ліцензії на використання знака для товарів і послуг (торговельної марки).

Укладенням даного договору ОСОБА_3 передала на користь ПП «Компанія Епізод» дозвіл (виключну ліцензію) на використання торговельної марки згідно умов цього договору. Також згідно п. 2.3. договору, використання торговельної марки включає з себе нанесення її на будь-який товар, для якого знак зареєстровано, упаковку, в якійтакий товар, вивіску, пов'язану з ним, етикетку, нашивку, бирку чй інший наліплений до товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням марки з пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпортування) та експорт (вивезення), застосування її в діловій документації, офіційному листуванні, в рекламі, в мережі Інтернет, в тому числі для діяльності сайту та торговельної діяльності через мережу Інтернет, а також будь-які інші способи використання в обіг/ товарів, не суперечать чинному законодавству. Також в обсяг використання торговельної марки видається право Ліцензіата використовувати доменне ім'я episode.ua.

Згідно ч. 8, 9 ст. 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», свідоцтва має право дати будь-якій особі дозвіл (видати ліцензію) на використання на підставі ліцензійного договору. Договір про передачу права власності на знак і ліцензійний договір вважаються дійсними, якщо вони укладені у письмовій формі і підписані сторонами.

Також, згідно ч. З ст. 1108 ЦК України, виключна ліцензія видається лише одному ліцензіату і виключає можливість використання ліцензіаром об'єкта права інтелектуальної власності у сфері, що обмежена цією ліцензією, та видачі ним іншим особам ліцензій на використання цього об'єкта у зазначеній сфері.

Наведені документи є доказом того, що ФОП ОСОБА_3 не здійснює управління сайтом www.episode.ua. зберігання файлів сайту на сервері, сайт їй не належить і не вкоиристовується для здійснення господарської діяльності.

Згідно з п. 31 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами норм законодавства у стравах про захист авторського права і суміжних прав» від 04.06.2010 № 5, при вирішенні відповідних спорів суд повинен установити, чи перебуває веб-сайт та розміщена на ньому інформація в розпорядженні особи, якій пред'явлено позовні вимоги, а також чим підтверджується факт порушення авторського права.

Слід вказати, що саме лише нанесення на бирку до товару вказівки «постачальник ФОП ОСОБА_3М.» не може бути підтвердженням того, що товар був реалізований відповідачем -оскільки і наклейка на бирку, і сама бирка є легкозйомними елементами, а нанесені відомості можуть маніпуляційно змінюватись будь-якою особою. При цьому ніяких документальних підтверджень того, що даний товар був реалізований відподачем-ФОП ОСОБА_3 - позивач не надав.

Відтак жодних порушень авторського права позивачки не вчинялося, оскільки не було фактів поставки чи продажу речей із зображеннями її авторства.

Отже, посилання на порушення, викладені у позові, є хибними, адже жодні факти придбання спірного товару не підтверджені належними і допустимими доказами,

За таких обставин позивачем та йогот представником не доведено у судовому засіданні факту наявності в нього авторського права і (або) суміжних прав, факт порушення його прав відповідачем або загрозу такому порушенню, розмір шкоди (за винятком вимоги виплати компенсації), якщо вона завдана, та причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою і діями відповідача (п. 12 зазначеної Постанови). Позивач не довів факт наявності в нього авторських прав. Позовні вимоги ґрунтуються на припущеннях і пред'явлені до осіб, які не вчиняли жодних порушень авторських прав.

Окрім того слід зазначити, що як вбачається з інформаційної довідки, що власником обєкту ТРЦ «Дрім Таун» є ТОВ «Віта Верітас». Орендарями обєкта нерухомого майна або його частин є ТОВ «Арго-Торгівельна мережа», ТОВ «Старлінк Груп», ТОВ «ОСОБА_6 Юкрейн», ПАТ «Державний ощадний банк України», ТОВ «Дельта Текс», ПзІІ «Макдональдз Юкрейн ЛТД», ТОВ «Ессет», ТОВ «Українська харчова компанія », ТОВ «Наша Марка АГ», ТОВ «Лянтрикот», ТОВ «Тераса».

Відомості про інших власників та орендарів вказаного обєкту, зокрема і ФОП ОСОБА_2 в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні.

Свою господарську діяльність відповідач ФОП ОСОБА_2 здійснює за адресою своєї реєстрації в с. Соф. Борщагівка, вул. Заводська, буд. 28-а.

Додана до матеріалів справи копія документу під назвою товарний чек не підтверджує придбання саме у ФОП ОСОБА_2 рюкзаку із зображенням твору позивачки.

Вказана копія товарного чеку не містить ні назви госпорської одиниці, ні її адреси. В ньому немає будьяких відомостей, з яких можна ідентифікуватит з ФОП ОСОБА_2 Він не є ані розрахункоим, ані взагалі первинним документом. Отже він не може підтверджувати будь-яку господарську операцію, в тому числі факт продажу товару із зображеннм твору позивачки.

Окрім того, суд вважає, що оцінку ступеню схожості зображень на рюкзаку та об'єктів авторського права неможливо надати без спеціальних знань.

Суд, не є експертом у галузі виявлення факту відтворення обєктів авторських прав, і тому обєктивно не може стверджувати, лише по фотознімкам, про будь-яке порушення таких прав.

Слід зазначити, що в судовому засіданні представнику позивача були роз'ясненні права передбачені ЦПК України.

Проте, вказаними правами представник позивача не скористався, судову експертизу об'єктів інтелектуальної власності не заявляв.

Відповідно до приписів вимог ст. ст.27,28,29,30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Тобто, вказані принципи щодо обов'язковості доведення тих чи інших обставин є обов'язковими при з'ясуванні обставин справи по суті.

Представником позивача було подано клопотання про долучення до матеріалів справи компакт-диску із відеозаписом фактів придбання продукції, з вимогами дослідити їх у судовому засіданні.

Згідно із ч. 1ст. 188 ЦПК Українипід час відтворення звукозапису, демонстрації відеозапису, що мають приватний характер, а також під час їх дослідження застосовуються правила цьогоКодексущодо оголошення і дослідження змісту особистого листування і телеграфних повідомлень.

Частина 4ст. 6 ЦПК України передбачає оголошення в судовому засіданні особистих паперів, листів, записів телефонних розмов, телеграм та інших видів кореспонденції тільки за згодою осіб, визначених Цивільним кодексом України. Це правило застосовується при дослідженні звуко- і відеозаписів такого самого характеру.

Відповідно до ч. 1ст. 307 ЦК України фізична особа може бути знята на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку лише за її згодою. Згода особи на знімання її на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку припускається, якщо зйомки проводяться відкрито на вулиці, на зборах, конференціях, мітингах та інших заходах публічного характеру.

Тобто, за відсутності згоди особи на її знімання у відео режимі, відтворення змісту зафіксованих обставин, як доказу у справі, не може бути використане судом при ухваленні рішення.

За змістом ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків показань свідків, письмових доказів речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Обставини справи не можуть доводиться шляхом можливості візуального співставлення малюнків, оскільки візуальне співставлення не може бути доказом в розумінні ст.ст.58,59 ЦПК України, а тому такі доводи є лише припущенням, і в силу частини 4статті 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно положень ст. 440 ЦК України, ч. 3 ст. 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права» майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом. Виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти, зокрема, публічне виконання і публічне сповіщення творів. Майнові права на твір належать його авторові, якщо інше не встановлено договором чи законом.

Статтею 445 ЦК України передбачено право автора на плату за використання його твору, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншим законом.

Згідно ст.1 Закону України Про авторське право і суміжні права» визначено, що контрафактний примірник твору - примірник твору, опублікований і (або) розповсюджений з порушенням авторського права і (або) суміжних прав.

Відповідно до п. б ч. 1 ст. 50 Закону України «Про авторське право і суміжні права» порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту, є піратство у сфері авторського права і (або) суміжних прав - опублікування, відтворення, ввезення на митну територію України, вивезення з митної території України і розповсюдження контрафактних примірників творів (у тому числі комп'ютерних програм і баз даних), фонограм, відеограм і програм організацій мовлення.

У пункті 44 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 червня 2010 року № 5 «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» роз'яснено, що особа, яка розповсюджує об'єкти авторського права і (або) суміжних прав без дозволу суб'єкта такого права, несе відповідальність за порушення виключних прав на цей твір і в тому випадку, коли контрафактну продукцію нею отримано за договорами з третіми особами.

Так, способи цивільно-правового захисту авторського права і суміжних прав визначені ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права».

Згідно п. «г» ч. 2 ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» суд має право постановити рішення чи ухвалу про виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50 000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу.

Положеннями ст. ст.10,11 ЦПК України визначаються принципи змагальності і диспозитивності, як основні принципи цивільного судочинства.

У відповідності з ч. 1ст. 60 ЦПК Україникожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановленихстаттею 61 цього Кодексу.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1ст. 57 ЦПК України).

Частиною 2 ст. 59 ЦПК Українипередбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Саме експертиза є одним із доказів, які оцінюються судом за правиламист.212 ЦПК України, і призначається судом за заявою осіб, які беруть участь у справі для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань, зокрема у галузі мистецтва.

Проте, як встановлено вище, представник позивача не скористався наданим йому правом на заявлення клопотання про призначення експертизи, у зв'язку з чим суд не може прийняти та покласти в основу судового рішення припущення автору порівняння про те, що досліджене ним зображення у вигляді малюнку, є відтворенням твору образотворчого мистецтва під назвою «мальване зображення, дівчинки у капелюсі, зі світлим волоссям, в окулярах, у смугастій кофтинці, блакитно-жовтим серцем і бантом на шиї.».

Відповідно до ч.3ст.212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, суд вважає, що позивачка ОСОБА_1 та її представник, не довели факт порушення авторських прав відповідачами, а наявні в матеріалах справи докази оцінені судом кожен окремо та у їх сукупності, не підтверджують викладені у позовній заяві обставини, і тому у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст..88 ЦПК України судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 року №5 «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав», Законом України «Про телекомунікації», Закону України «Про авторське право і суміжні права»ст.ст.435,440,441,443,461,462,469 ЦК України, ст.ст. ст.ст.3,4,10,11,57 60,77,79,88,143,169,209,212-215,218 ЦПК, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору: приватне підприємство "Компанія Епізод", про відшкодування шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Київської області протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя А.Я. Волчко