Справа №278/1820/17
08 листопада 2017 року м. Житомир
Житомирський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Дубовік О. М.
за участю секретаря судового засідання Поліщук І. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за розпискою, -
Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.
Зазначив, що відповідач 10 серпня 2014 року позичив у нього кошти в сумі 3000 грн, у підтвердження чого надав власноруч написану розписку, згідно з якою останній зобовязався повернути кошти до 15 серпня 2014 року. Однак, відповідач свої зобовязання не виконав.
У звязку з наведеним просить стягнути з відповідача на його користь кошти в сумі 3000 грн.
Позивач у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 16).
Відповідач у судове засідання також не зявився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 12, 15), із заявою про розгляд справи за його відсутності не звертався.
З огляду на те, що в справі є достатньо матеріалів стосовно прав та взаємовідносин сторін, зі згоди позивача суд, на підставі наявних доказів, ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 158 та ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Частина 1 ст. 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 ЦК України).
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України).
Згідно з розпискою від 08 січня 2015 року відповідач отримав від позивача гроші в сумі 3000 грн та зобовязувався повернути всю суму до 15 серпня 2014 року (а.с. 17).
Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).
У ст. 526 ЦК України закріплено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Договір є обовязковий для виконання (стаття 629 ЦК України).
За ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
З огляду на наведене, зважаючи на те, що відповідач своїм правом зявитися до суду і спростувати доводи позивача не скористався, суд дійшов висновку, що позовні вимоги мають бути задоволені у повному обсязі.
Відповідно до статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею й документально підтверджені судові витрати.
Отже, з відповідача на користь позивача має бути стягнено судовий збір у розмірі 640 грн.
З огляду на наведене, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 158, 224 ЦПК України, ст.ст. 11, 15, 526, 626, 629, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд, -
Задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за розпискою.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 08 січня 2015 року в розмірі 3000 грн.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 640 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів із дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів із дня його отримання.

Суддя О. М. Дубовік