Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 2314/1041/2014-ц
Провадження № 2/-п/711/41/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2017 року Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді Скляренко В.М.

при секретарі Слабко Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси заяву ОСОБА_1, яка також діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2, про перегляд заочного рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06.05.2014 року,

в с т а н о в и в:

Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06.05.2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Укргазбанк до ОСОБА_1, ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_1, третя особа: Служба у справах дітей Черкаської міської ради про виселення позовні вимоги позивача - ПАТ «Укрзгазбанк» задоволено, виселено ОСОБА_1, ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1.

Не погоджуючись із вказаним рішенням відповідачка ОСОБА_1 18.05.2017 року звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що вона про існування судового рішення не знала, так як не отримувала судових повісток та не була присутня у судовому засіданні. 15.05.2017 року її було викликано до відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ в Черкаській області, де вона дізналася про наявність заочного рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06.05.2014 року. Вказане рішення вона роздрукувала з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Також вказує, що, що докази на які вона могла б посилатися, якби брала участь в судовому засіданні, не були судом враховані. Зокрема це те, що вона не отримувала письмової вимоги банку про добровільне виселення її та неповнолітньої дитини з квартири та що орган опіки та піклування не давав письмової згоди на виселення чи зняття з реєстраційного обліку неповнолітньої дитини. Також вказує, що судом не було враховано вимоги Закону України «Про охорону дитинства» та Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей». А тому, просить скасувати заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06.05.2014 року.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_3 та її представник чупис Т.П. заяву підтримали та просили її задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача ПАТ «Укргазбанк» - ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення заяви та просила відмовити в задоволенні заяви з підстав, викладених в письмових запереченнях.

Суд, заслухавши пояснення відповідачки ОСОБА_3, її представника ОСОБА_5, представника позивача ПАТ «Укргазбанк» - ОСОБА_4, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 06.05.2014 року заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Укргазбанк до ОСОБА_1, ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_1, третя особа: Служба у справах дітей Черкаської міської ради про виселення позовні вимоги позивача ПАТ «Укрзгазбанк» задоволено, виселено ОСОБА_1, ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1.

Копія заочного рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06.05.2014 року була направлена судом на адресу відповідачки ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням, який повернувся до суду з відміткою «за терміном зберігання».

Відповідно до ч. 3 ст. 231 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення: залишити заяву без задоволення; скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Відповідно до ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто зі змісту ст. 232 ЦПК України випливає, що скасування заочного рішення судом, що його хвалив, можливе у випадку встановлення судом двох обставин: відповідач не зявився в судове засідання, в якому ухвалено заочне рішення, та не повідомив про причини неявки з поважних причин; докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 224 ЦПК, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачка ОСОБА_1, яка також є законним представником ОСОБА_2, належним чином повідомлялася судом про день, час та місце розгляду справи, що стверджується поштовими відправленнями направленими судом на адресу відповідачки ОСОБА_1 (АДРЕСА_2) про виклик її до суду на 04.03.2014 року, 28.03.2014 року, 14.04.2014 року та 06.05.2014 року, які повернулися на адресу суду з відміткою «за терміном зберігання». Тому 06.05.2014 року судом було прийняте заочне рішення за наявними в матеріалах справи доказами.

Крім того, відповідачка ОСОБА_1 ні в заяві про перегляд заочного рішення, а ні в судовому засіданні під час розгляду заяви про перегляд заочного рішення, а також її представник ОСОБА_5 не надали суду доказів щодо наявності суттєвих обставин, які б могли мати істотне значення для правильного вирішення справи та які не були враховані судом під час винесення заочного рішення.

Посилання відповідачки ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_5 на те, що ОСОБА_1 не отримувала письмової вимоги Банку про необхідність виселення з квартири спростовуються матеріалами справи. Така письмова вимога за вих. № 50909/3180 від 21.11.2013 року направлялася Банком на адресу відповідачки ОСОБА_1 (їй особисто та як законному представнику неповнолітньої ОСОБА_2О.) та повернулася на адресу відправника з відміткою «за терміном зберігання» (а.с. 19- 21).

Доводи відповідачки ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_5 про те, що Орган опіки та піклування не давав письмової згоди на виселення чи зняття з реєстраційного обліку неповнолітньої дитини також не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки виселення відповідачів з квартири проводилося в судовому порядку і письмової згоди на це Органу опіки та піклування не потребується. Крім того, судом до участі в даній справі в якості третьої особи було притягнуто Службу у справах дітей Черкаської міської ради, представник якої ОСОБА_6 брала участь в судовому засіданні 06.05.2014 року, давала пояснення стосовно виселення неповнолітньої ОСОБА_2 та не оскаржувала рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06.05.204 року, яке було прийняте за результатами розгляду справи.

Крім того, відповідачка 01.10.2014 року вже зверталася до Придніпровського районного суду з аналогічною заявою про перегляд заочного рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06.05.2014 року, в якій зазначала аналогічні підстави для його скасування та вказувала на те, що про наявність заочного рішення їй стало відомо у вересні 2014 року. Вказана заява була розглянута судом 13.10.2014 року за участю представника ОСОБА_1 - ОСОБА_7 За результатами розгляду заяви судом було прийнято ухвалу про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування заочного рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06.05.2014 року. Вступна та резолютивна частина ухвали була проголошена в судовому засіданні 13.10.2014 року за участю представника ОСОБА_1 ОСОБА_7 Правом оскарження рішення в загальному порядку ні ОСОБА_1 ні її представник ОСОБА_7 не скористалися.

Нових підстав, в поданій до суду 18.05.2017 року заяві про перегляд заочного рішення, відповідачка ОСОБА_1 не наводить. До того ж відповідачка ОСОБА_1 звернулася до суду з пропуском строку, передбаченого ч. 2 ст. 228 ЦПК України, на подачу до суду заяви перегляд заочного рішення суду, оскільки про його існування останній було відомо ще в вересні 2014 року, про що вона вказувала у попередній заяві від 01.10.2014 року про перегляд заочного рішення.

А тому, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування заочного рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06.05.2014 року.

Керуючись ст. ст. 224-233 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про скасування заочного рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 травня 2014 року - залишити без задоволення.

Роз'яснити відповідачці про право на оскарження заочного рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним кодексом України.

Головуючий: В.М. Скляренко