Справа № 755/8997/17
У Х В А Л А

"19" жовтня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді: Астахової О.О.,

при секретарі Олійник І.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Авдієнко Віктор Петрович про визнання договору купівлі-продажу недійсним, -

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м. Києва звернулась позивач із позовом в якому просить визнати договір купівлі-продажу нежитлових приміщень АДРЕСА_1, загальною площею 32,5 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00 від 04 липня 2014 року, засвідченого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В.П. недійсним.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30 червня 2017 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладання арешту на нежитлові приміщення АДРЕСА_1, у зв'язку з тим, що позивачем не наведено обставин та не надано доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення, а вжиті заходи забезпечення позову не повинні порушувати права інших осіб.

19 жовтня 2017 року до суду повторнонадійшла заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій вона тим же способом і з тих же підстав просить забезпечити позов, посилаючись на ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що позивач звернулась до суду із позовною заявою про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових приміщень АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно із п. 1. ч. 1 ст. 152, ч. 3 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 4 постанови № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Позивач повторно подала заяву про забезпечення позову з аналогічних підстав та не надала жодних доказів на підтвердження необхідності застосування такого виду забезпечення позову.

Таким чином, перевіривши відповідність виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам, а також враховуючи, що позивачем не наведено обставин та не надано доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, суд приходить до висновку, що з урахуванням сукупності вищевказаних обставин, відсутні належні правові підстави для забезпечення позову у обраний позивачем спосіб.

Керуючись ст.ст. 151 - 153, 209, 210, 293, 294 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

У заяві ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва, шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя