Провадження № 2-з/300/11/2017
Справа № 300/500/17
У Х В А Л А

"13" липня 2017 р. смт. Воловець

Суддя Воловецького районного суду Закарпатської області Софілканич О.А., розглянувши заяву про забезпечення позову по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства "ВіЕс Банк" до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором кредиту,-

В С Т А Н О В И Л А:

13.07.2017 року позивач ПАТ "ВіЕс Банк" звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, належне ОСОБА_1; а також обмежити його право виїзду за кордон з метою забезпечення виконання рішення суду про стягнення суми кредиту у розмірі 34814 гривень 02 копійок.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, приходжу до наступного висновку.

У відповідності зі ст.151 ЦПК України суд за заявою сторін, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Також вид забезпечення позову має бути співмірним із заявленими позивачем вимогами- ч.3 ст.152 ЦПК України.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Зі змісту ч.1 ст. 152 ЦПК України вбачається, що накладення арешту на майно відповідача допускається лише за умови, що майно належить відповідачу, та є необхідність саме у цьому виді забезпечення позову.

Позивач не надав будь-яких доказів наявності у відповідача коштів, рухомого чи не рухомого майна, та не навів переконливих доводів про необхідність саме у цьому виді забезпечення позову, з огляду на те, що сума боргу за кредитним договором становить 34 814 гривень 02 копійок.

Також, як слідує із змісту ст.377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

Отже, позивач не вправі ставити питання про обмеження виїзду відповідача за межі України.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не обґрунтована, не доведена та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.151-153, 210 ЦПК України,суддя -

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні заяви публічного акціонерного товариства "ВіЕс Банк" про забезпечення позову по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства "ВіЕс Банк" до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором кредиту- відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Софілканич О.А.