Справа № 161/4892/17 Головуючий у 1 інстанції: Кихтюк Р.М.
Провадження № 22-ц/773/970/17 Категорія: 81 Доповідач: Данилюк В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2017 року місто ОСОБА_1

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Грушицького А. І., Шевчук Л. Я.,

з участю:

секретаря Вергуна Т. С.,

державного виконавця Гань А. Ф.,

представника боржника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за поданням Другого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Волинській області про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України, за апеляційною скаргою боржника ОСОБА_3 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 травня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

24 березня 2017 року заступник начальника Другого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Волинській області звернувся в суд із даним поданням в якому зазначає, що у відділі ДВС перебуває на примусовому виконанні зведене виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_3 боргів на загальну суму 2713706,66 грн. Державним виконавцем накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику. Не зважаючи на вжиті до боржника заходи примусового виконання, у встановлений для добровільного виконання строк рішення боржником не виконані, кошти не сплачені. Разом з тим, боржник ОСОБА_3 має паспорт громадянина України для виїзду за кордон та неодноразово перетинав державний кордон. З метою недопущення уникнення боржника від відповідальності за невиконання судових рішень державним виконавцем внесено до суду подання про тимчасове обмеження боржника у виїзді за межі України до сплати боржником заборгованості.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 травня 2017 року подання державного виконавця задоволено та тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, до повного виконання своїх зобовязань.

Не погодившись із постановленою судом ухвалою, боржник ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу суду скасувати та постановити ухвалу про відмову в задоволенні подання державного виконавця.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник боржника ОСОБА_3 ОСОБА_2 апеляційну скаргу боржника підтримав та просив її задовольнити, заступник начальника Другого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_4 апеляційну скаргу не визнав та просив її відхилити. Боржник ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, хоча у встановленому законом порядку був повідомлений про час та місце судового засідання.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Право громадян України на пересування, в тому числі і залишення території України, закріплено у ст. 33 Конституції України. У той же час Конституція України передбачає можливість обмеження наданих громадянинові прав у випадках, що не заборонені законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов'язань.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року, який набрав чинності 30 листопада 2016 року, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи чи керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Тобто, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України у випадку ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Необхідною передумовою обрання такого заходу забезпечення виконання рішення суду, як обмеження боржника у праві виїзду за межі України, що передбачено ст. 377-1 ЦПК України, є встановлення судом дійсних обставин ухилення боржника від виконання судового рішення.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконанні Другого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Волинській області перебуває на примусовому виконанні зведене виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_3 боргів на загальну суму 2713706,66 грн.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 в добровільному порядку борги не сплачує значний період часу, а саме з 2010 року, ухиляється від виконання зобовязань, про що свідчить облікова картка на зведене виконавче провадження № АСВП 19063575 (а.с. 36-37).

Державним виконавцем надсилались запити про надання інформації щодо отримання боржником заробітної плати та інших доходів, пенсії, роботи за трудовими та цивільно-правовими договорами, наявності банківських рахунків, наявності у його власності транспортних засобів, спецтехніки, нерухомого майна, земельних ділянок та були отримані відповіді про відсутність у боржника заробітної плати та інших доходів, пенсійних виплат, банківських рахунків, соціальних виплат, а також про те, що за боржником зареєстровані транспортні засоби та нерухоме майно, а також отримано Витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна та Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав не нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта (а.с. 22, 23, 24-26, 27-29, 17-18).

Державним виконавцем виносились постанови про розшук майна боржника (а.с. 19, 20), про арешт нерухомого та рухомого майна боржника, про арешт коштів боржника (а.с. 11, 12/зворот).

З інформації ОСОБА_1 центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України вбачається, що боржник протягом 2013-2017 років неодноразово перетинав кордон України, що свідчить про отримання ним можливих доходів та навмисне ухилення від сплати боргів (а.с. 8-9).

На виклики державного виконавця боржник не з'являється та 25.01.2016 року державним виконавцем було винесено постанову про примусовий привід боржника (а.с. 15). Однак, як вбачається з рапорту, боржник, зі слів його матері, за адресою реєстрації не проживає і місце його перебування їй невідоме (а.с. 16). На даний час боржником борг не сплачено.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що боржник ОСОБА_3, добровільно боргу не сплачує, боржник ніде не працює, про причини несплати коштів не повідомляє державного виконавця, а отже має місце ухилення боржника від виконання зобовязання.

Доводи апеляційної скарги про те, що боржник фактично не проживає за місцем своєї реєстрації, а тому не отримував інформації про відкриті виконавчі провадження щодо нього, не можуть бути взяті до уваги судом, оскільки в апеляційний суд державним виконавцем надано виклик державного виконавця та документи про його надіслання і за адресою, яку боржник в апеляційній скарзі вказує як місце свого фактичного проживання.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність підстав для задоволення подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до виконання зобовязань.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін.

Ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону, а тому суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги боржника і залишення без змін ухвали місцевого суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу боржника ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 травня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді