Справа № 161/2263/17
Провадження № 2/161/1558/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Подзірова А.О., при секретарі Кубяк О.В., за участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засідання в місті Луцьк цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

24 березня 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд до ОСОБА_2про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позову зазначає, що 12 грудня 2011 року Холопичівською сільською радою Локачинського району був зареєстрований шлюб між сторонами, про що зроблений актовий запис №15.

Від шлюбу мають малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач зазначає, що спільне життя між ними не склалося, в них відсутнє взаєморозуміння, розходяться погляди у сімейному житті та побуті. Зазначає, що збереження сімї неможливе.

З наведених підстав просить суд розірвати шлюб.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити.

Відповідач заперечив проти позовних вимог та просив суд відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12 грудня 2011 року Холопичівською сільською радою Локачинського району був зареєстрований шлюб між сторонами, про що зроблений актовий запис №15 (а.с.4).

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5).

Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружини, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній.

Як вбачається зі змісту ч. 3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю встановлено, що проголошена Конституцією охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали неможливими.

Статтею 112 СК України визначено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сімї, та їх обєктивну недоступність для оточуючих, а також беручи до уваги категоричне заперечення позивачем щодо збереження сімї, з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56, 112 СК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги стосовно розірвання шлюбу є підставними та підлягають до задоволення.

При цьому суд не бере до уваги заперечення відповідача та ще раз наголошує, що шлюб є добровільним союзом чоловіка та жінки, і небажання однієї сторони надалі перебувати в шлюбі унеможливлює його існування.

Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Оскільки за подання позовної вимоги про розірвання шлюбу позивач сплатила судовий збір у розмірі 640,00 грн, тому вказану суму судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача (а.с.1).

Частиною першою статті 84 ЦПК України передбачено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Суд відмовляє у стягненні витрат на правову допомогу у розмірі 500,00 грн, оскільки відповідачем, крім квитанції (а.с.6), не надано суду договору про надання правової допомоги, документів, які підтверджують статус ОСОБА_4 як адвоката, акт приймання-виконання послуг з надання правової допомоги, а також розрахунок витраченого часу на надання правової допомоги з конкретним переліком виконаних дій та розрахунком витраченого часу.

На підставі наведеного та керуючись статтею 215 ЦПК України, статтею 112 СК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовну заяву задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2, який народився 08 березня 1978 року та Цаль (дошлюбне прізвище - Чабан) ОСОБА_5, яка народилася 21 січня 1985 року, зареєстрований 17 грудня 2011 року Холопичівською сільською радоюВолинської області, актовий запис № 15 розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 640 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 06 липня 2017 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області ОСОБА_6