Справа № 758/8772/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2017 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі Шабатин Н.А, Калашніковій Л.Д.,

за участю: позивача - ОСОБА_2,

представника позивача - ОСОБА_3,

представників відповідача - ОСОБА_4 та ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» (надалі ПрАТ «Київобленерго») про зобов'язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до районного суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Київобленерго», що 30.05.2017 р. змінило свою назву на Приватне акціонерне товариство «Київобленерго», в якій просить зобов'язати відповідача припинити дії з приводу нарахування позивачу не отриманих та не спожитих ним об'ємів електроенергії та стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 3000, 0 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 31 березня 2011 р. між ним та ЗАТ «АЕС «Київобленерго» був укладений договір про користування електричною енергією №200838297, предметом якого є постачання електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1. Облікування спожитої електроенергії за вказаною адресою здійснюється відповідачем по лічильнику, який встановлено в трансформаторній підстанції №1173, доступу до якого позивач не має. Оплата за спожиту електроенергію здійснюється по встановленим відповідачем рахункам. Вказує, що відповідач регулярно зловживає своїм становищем та нараховує необґрунтовані суми за електроенергію у завищеному розмірі. На даний час відповідач вимагає сплатити заборгованість у розмірі 10 051, 26 грн. Позивач зазначив, що вказаний будинок він використовує як дачу і проживає у ньому лише в літні місяці або на вихідних, а тому обсяг електроенергії, за яку відповідач просить сплатити позивача, він не використовує, вона не відповідає дійсності, з сумами заборгованості він не згоден. Крім того, вказав, що відповідач своїми діями завдав йому моральної шкоди, яку він оцінює у 3 000,0 грн. Беручи до уваги те, що права позивача були порушені відповідачем, він звернувся до суду з даним позовом.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязіа та надали пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам, вказавши, що показання приладу обліку електроенергії ними передавались нерегулярно. Наполягали, що вони не могли використати той об'єм електроенергії (в кВт), який виставляється відповідачем у рахунках, вони не розуміють, яким чином відповідач призводив такі нарахування. Позивач надав письмові пояснення.

Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили відмовити у задоволенні позову, посилаючись на його необґрунтованість. Відповідачем, через канцелярію суду подані письмові заперечення, в яких останній вказує на те, що розрахунки за електроенергію за спірною адресою проведено згідно виставлених кіловат-годин у відповідності до фактичних показників лічильника. Додали, що заборгованість позивача виникла в зв'язку з несплатою своєчасно платежів за використану енергію. Вказали, що після надання позивачем показань лічильника автоматично відбувалось коригування суми заборгованості, тим самим обумовлена різна сума, яка вказана в різних платіжках.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 31 березня 2011 року між ОСОБА_2 та ЗАТ «АЕС «Київобленерго» було укладено договір про користування електричною енергією №200838297, предметом якого є постачання електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1.

Облікування спожитої електроенергії за вказаною адресою здійснюється відповідачем по лічильнику, який встановлено в трансформаторній підстанції №1173.

Частиною 1 ст. 714 ЦК України визначено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електроенергетику» відносини, пов'язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Так, взаємовідносини між громадянами (фізичними особами - споживачами електричної енергії) та енергопостачальниками, в тому числі порядок укладення договорів та порядок розрахунків за спожиту електричну енергію, регулюються відповідно до «Правил користування електричною енергією для населення» від 26.07.1999 року №1357.

Наявність відносин між сторонами, а отже і виникнення цивільних прав й обов'язків, підтверджується діями сторін: постачанням електричної енергії споживачеві, електроспоживання, надання рахунків на його оплату та їх оплата у встановленому порядку.

Відповідно до п. п. 19, 21 Правил користування електричною енергією затверджених Постановою КМУ від 26 липня 1999 р. № 1357 розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Знімання показань приладів обліку провадиться споживачем щомісяця. Енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачем.

Пунктом 20 Правил користування електричною енергією встановлено, що для населення, розрахунковим періодом для встановлення розмірі оплати спожитої електроенергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.

У судовому засіданні встановлено, що на час укладення договору використання за адресою АДРЕСА_1, електроенергія обліковувалася приладом обліку СА4Е-5030 (5-60) № 22132291. Нарахування за використану електроенергію проводилися відповідно до показників приладу обліку по тарифам згідно Постанови НКРЕ №497 від 23.04.2012 року.

Згідно заяви позивача про самохід приладу обліку, за вищевказаною адресою 17 вересня 2015 року було проведено технічну перевірку розрахункового засобу обліку електричної енергії в присутності ОСОБА_2, було зафіксовано фактичний показник приладу обліку - 025303, про що складено акт.

За результатами перевірки було встановлено, що облік працює в класі точності, про що також складено акт.

Вказана інформація була внесена на особовий рахунок НОМЕР_1 до електронної бази даних для розрахунків, проведено автоматичне коригування виставлених кіловат-годин у відповідності до фактичних показників лічильника.

Згідно заяви позивача, 10.11.2015 року прилад обліку СА4Е-5030 (5-60) № 22132291 з кінцевими показниками 26552 було демонтовано та передано на експертизу в Укрметртестстандарт, а в РУ-04 кВ трансформаторної підстанції №1173 встановлено лічильник НІК 2301 АП2В (5-60) № 7643299 з початковим показником 000009.

Інформація про зміну приладу обліку була внесена на особовий рахунок НОМЕР_1.

За результатами експертизи, згідно з Протоколом №1806 від 06.01.2016 року лічильник придатний до застосування.

03.03.2016 року представниками відповідача було складено акт контрольного огляду засобів обліку електричної енергії №051489, яким було зафіксовано показники лічильника 2938. Отже, за дані показники і було позивачу виставлений рахунок на суму 10 074,05 грн.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно оформлених в позовній заяві вимог, позивач, заявляючи позов та обґрунтовуючи свої вимоги, просив призначити електротехнічну експертизу.

В судовому засіданні позивач та його представник відмовились від призначення судової експертизи.

Позивач не надав жодних доказів відсутності у нього заборгованості перед відповідачем та доказі того, що він кожен місяць надавав відповідачу фактичні показники його лічильника станом на перше число поточного місяця.

Судом встановлено, що спір між сторонами виник через несвоєчасне подання позивачем показників з приладу обліку та несвоєчасну оплату використаної електроенергії. Наданий стороною відповідача розрахунок заборгованості позивача за використану електричну енергію станом на 01.10.2016 р. (т.1 арк.спр.199-201) відповідає вимогам закону та умовам укладеного між сторонами договору, в ньому враховані всі платежі, внесені позивачем.

Стороною позивача не спростовані надані стороною відповідача письмові докази.

Крім того, позивач обрав не передбачений чинним законодавством спосіб захисту прав, заявивши вимоги про зобов'язання відповідача припинити дії з приводу нарахування позивачу не отриманих та не спожитих ним об'ємів електроенергії.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють визначені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України.

За положеннями ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Статтею 12 ЦК України передбачено, що особа вільно на власний розсуд обирає способи захисту цивільного права.

Зі змісту ст. ст. 27, 31 ЦПК України вбачається, що позивач самостійно визначає предмет й підстави позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета та підстав позову.

У ч. 1 ст. 11 ЦПК України зазначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

При вказаних обставинах позивачем обрано не вірний та непередбачений законом спосіб захисту своїх прав, оскільки законодавством не передбачено такого способу захисту прав як - зобов'язання припинити дії з приводу нарахування не отриманих та не спожитих об'ємів електроенергії. Дані позовні вимоги є неналежним способом захисту права позивача, оскільки не поновлює його порушених прав.

Розглядаючи вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, суд вважає за необхідне в їх задоволенні відмовити, виходячи з такого.

Спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної шкоди.

На спірні правовідносин не поширюється вимоги ст.1167 ЦК України, оскільки дана правова норма регулює позадоговірні (деліктні) відносини. Правовідносини сторін випливають з договірних відносин щодо постачання відповідачем електричної енергії до будинку позивача - споживача цієї енергії.

Енергопостачальник несе відповідальність за шкоду, заподіяну споживачу або його майну, в розмірі й порядку, визначених законодавством. У разі тимчасового припинення електропостачання з вини енергопостачальника він несе відповідальність згідно з умовами договору в розмірі двократної вартості недовідпущеної споживачу електричної енергії. У разі порушення прав споживачів енергопостачальник несе відповідальність згідно із законодавством та договором.

Відповідно до положень статей 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законом.

За таких обставин, суд, розглядаючи позов у межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позовні вимоги про зобов'язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позов задовленню не підлягає, оскільки вимоги не засновані на законі та є безпідставними.

На підставі викладеного, ст. ст. 23, 256 - 268, 264, 526, 625, 1167 ЦК України, Постановою Кабінету міністрів України від 26 липня 1999 р. № 1357, керуючись ст.ст. 3, 11, 15, 58, 59, 60, 61, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» про зобов'язання вчинити дії щодо перерахунку оплати за електричну енергію та відшкодування моральної шкоди - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. М. Ларіонова