Справа № 456/2368/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Сас С.С.
Провадження № 22-ц/783/5031/17 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Струс Л.Б.

суддів: Левика Я.А., Шандри М.М.

секретаря: Симець В.І.

за участю: ОСОБА_2, представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03 липня 2017 року по справі за заявою ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_2 до Вищого професійного училища №8 м.Стрия, директора ВПУ №8 м.Стрий Никифорів Віталія Романовича про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та просив стягнути з відповідача на його користь 4500 грн. витрат на правову допомогу.

Оскаржуваною ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03 липня 2017 рокувідмовлено в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Дану ухвалу оскаржив ОСОБА_2, подавши апеляційну скаргу у якій зазначає, що ухвала є незаконною, та підлягає скасуванню. Вказує, що висновок суду що позивач під час розгляду справи не подав суду документів на підтвердження витрат на правову допомогу є невірним, оскільки в судовому засіданні 08 грудня 2016 року ним в доповненнях було подано оригінал квитанції про оплату послуг адвоката, а відповідач заперечив щодо стягнення судових витрат лише з підстав відсутності в них коштів.

Просить скасувати ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03 липня 2017 рокута постановити нову ухвалу, якою повністю задовольнити його вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_2, представника ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08.12.2016 року задоволено позов ОСОБА_2 до Вищого професійного училища №8 м. Стрия, директора ВПУ №8 м.Стрия Никифорів Віталія Романовича про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та ухвалено поновити ОСОБА_2 на посаді викладача професійно-технічної підготовки Вищого професійного училища №8 м. Стрия. Стягнути з Вищого професійного училища №8 м. Стрия в користь ОСОБА_2 12221,55 грн. (дванадцять тисяч двісті двадцять одну гривню 55 копійок) середнього заробiтку за час вимушеного прогулу. Стягнути з Вищого професійного училища №8 м. Стрия в користь держави 551 грн. 20 коп. судового збору.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 06 квітня 2017 року рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08.12.2016 року залишено без змін.

26.04.2017 року ОСОБА_2 звернувся до Стрийського міськрайонного суду Львівської області з заявою про ухвалення додаткового рішення.

Відмовляючи в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того що заявиком під час розгляду вказаної справи не було подано документів на підтвердження витрат на правову допомогу та судом такі не оглядались.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати;

3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу;

4) судом не вирішено питання про судові витрати.

Проте, як вбачається з матеріалів справи квитанції про оплату послуг адвокатів ОСОБА_2 надано до заяви про ухвалення додаткового рішення 26.04.2017 року, тобто після винесення рішення по суті.

Згідно з ч.1, 2,3 ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ст..131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті. Докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі».

Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду (стаття 159 ЦПК), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Неприпустимим є витребування і приєднання до справи матеріалів на підтвердження висновків і мотивів рішення після його ухвалення. Якщо докази у справі зібрані в порядку, передбаченому статтями 132, 133, 140 та частиною четвертою статті 191 ЦПК , суд може обґрунтувати ними рішення лише за умови, якщо вони були ним оголошені в судовому засіданні, пред'явлені для ознайомлення особам, які беруть участь у справі, та досліджені в сукупності з іншими доказами. При ухваленні рішення суд відповідно до статті 212 ЦПК оцінює докази з урахуванням вимог статей 58 та 59 ЦПК про їх належність і допустимість. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Колегія суддів не бере до уваги доводи ОСОБА_2 викладені в апеляційній скарзі про те, що ним було долучено квитанцію в судовому засіданні 08.12.2017 року, оскільки в матеріалах справи відсутня квитанція про оплату послуг адвоката на суму 3000 грн. Щодо квитанції про оплату послуг адвоката в Апеляційному суді Львівської області на суму 1500грн, то така була надана лише 03.07.2017 року в судовому засіданні при розгляді заяви про ухвалення додаткового рішення, що також порушує порядок надання доказів суду.

Відповідно до ст..10, 57, 60 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Окрім того, ОСОБА_2 не зміг довести, що такі долучались його адвокатом у суді першої інстанції.

Відповідно до п.48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Окрім того як вбачається з позовних вимог ОСОБА_2 просив стягнути усі судові витрати пов`язані з веденням даної справи. Як вбачається з рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08.12.2016 року суд стягнув судові витрати, зокрема судовий збір в сумі 551 грн 20 коп.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції постановляючи ухвалу, правильно застосував норми процесуального права, а тому приходить до висновку, що підстави для скасування ухвали районного суду відсутні.

Відповідно до ст. 312 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням вимог закону.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.209, 303, 304, п.1 ч.2 ст. 307, п.1 ч.1 ст. 312, 313, п.4 ч.1 ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді