АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4994/17 Справа № 209/4891/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Городнича В.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання сина, який продовжує навчання, -

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що від шлюбу з ОСОБА_3 має двох синів. Один із синів, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є інвалідом ІІ групи, страждає психічним захворюванням. Влітку 2012 року відповідач виїхав із міста на заробітки за межі України, при цьому пояснив, що має намір заробити грошей, щоб матеріально підтримати їх родину. Проте, матеріальної допомоги ОСОБА_3 не надає.

У зв'язку з чим, ОСОБА_2 просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4, який продовжує навчання, у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн., щомісячно починаючи з дня звернення до суду і до закінченням сином навчання, але до досягнення ним 23-х років.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 квітня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено частково: стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 860,00 грн., щомісячно, на період навчання, починаючи з 26 серпня 2014 року до 27 травня 2016 року; стягнуто з відповідача на користь позивача 400,00 грн. судових витрат за надання правової допомоги та 640,00 грн. судового збору.

Не погодившись із таким рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін, з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 15 лютого 1991 року по 21 лютого 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу.

25 вересня 2009 року сторони повторно зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 611.

Від шлюбу мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, який є інвалідом з дитинства.

05 липня 2014 року ОСОБА_4 була встановлена ІІ група інвалідності, із висновком про умови та характер праці - продовжити навчання, що підтверджується довідкою МСЕК, виданою 21 липня 2014 року психіатричною лікарнею №1 м. Дніпропетровська. В теперішній час ІІ група інвалідності ОСОБА_4 встановлена на строк до 01 серпня 2018 року і зроблений висновок про непридатність ОСОБА_4 до трудової діяльності.

Окрім психічного захворювання, ОСОБА_4, також, страждає на інші загальні захворювання, що підтверджується додатком до посильного листа МСЕК та висновком ехокардіографічного дослідження.

Згідно акту про проживання від 07 серпня 2014 року, затвердженого начальником дільниці №1 ТОВ «Крона», позивач та її син постійно, з 2006 року, проживають без реєстрації за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ (Кам'янське), АДРЕСА_1. Позивач здійснює догляд за своїм сином, який потребує постійного стороннього догляду, що підтверджується висновком лікарської комісії від 07 серпня 2014 року.

Як вбачається із довідки КЗ «Середня загальноосвітня шкода №21» від 21 березня 2017 року №87, ОСОБА_4 закінчив 11 класів 27 травня 2016 року, що свідчить про продовження навчання після досягнення повноліття.

Водночас, відповідач перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області та отримує пенсію за вислугу років, розмірі якої, починаючи з червня 2013 року становить 1793,12 грн.

Відповідно до ст. ст. 199, 200 СК України, якщо повнолітні дочка чи син продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі, або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням стану здоров'я та матеріального становища як дітей, так і платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів сім'ї.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції керувався положеннями Сімейного кодексу України, враховував матеріальне становище відповідача і виходив із того, що розмір доходу ОСОБА_3 становить всього 1792,12 грн. - пенсія за вислугу років, а тому за доцільне є стягнення суми в розмірі 860,00 грн. до закінчення сином навчання, тобто до 27 травня 2016 року.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_2 вважає висновки суду невідповідними фактичним обставинам справи, а оскаржуване рішення вважає ухваленим із порушенням норм процесуального і матеріального права.

Зокрема, позивач посилається на те, що ОСОБА_3 протягом двох років знаходився в Ізраїлі на заробітках, фізично здоровий, працевлаштований, отримає пенсію, як колишній військовослужбовець, тож має змогу надавати матеріальну допомогу важкохворому сину інваліду в розмірі 2000,00 грн.

Однак, колегія суддів не погоджується із такою позицією апелянта, оскільки жодних належних доказів щодо офіційного працевлаштування та отриманих доходів відповідача за межами України ОСОБА_2 надано не було, а висунутий в позовних вимогах розмір аліментів в 2000,00 грн. перевищує його дохід в 1792,12 грн., розмір якого підтверджується довідкою ГУ ПФУ в Дніпропетровській області.

Окрім цього Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року було внесено зміни до ст. 182 СК України та зазначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Від пенсії відповідача 50% бути становитиме приблизно стягнуту судом першої інстанції суму в розмірі 860,00 грн., тож суд апеляційної інстанції не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 і вважає такий розмір аліментів обґрунтованим та встановленим у відповідності до діючого законодавства.

А тому, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно ж до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 квітня 2017 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова