печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2017 року суддя Печерського районного суду м. Києва у складі

головуючого судді Козлова Р.Ю.

при секретарі Іваненку С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу №757/31770/17-ц виданого Печерським районним судом м. Києва 19 липня 2017 року,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2017 року ОСББ «Шумського 5» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово - комунальні послуги з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних.

19 липня 2017 року Печерським районним судом м. Києва був виданий судовий наказ №757/31770/17-ц про стягнення з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_1; місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1,/ на користь ОСББ «Шумського 5»,/ , поштовий індекс 02098, м. Київ, вул. Юрія Шумського, буд. 5, суми боргу за житлово - комунальні послуги з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних у розмірі 13608 (тринадцять тисяч шістсот вісім) грн. 72 коп. та судових витрат у розмірі 800 грн.

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про скасування зазначеного судового наказу, посилаючись на те, що вимоги стягувача щодо стягнення з неї заборгованості за спожиті послуги є необґрунтованими та безпідставними. Зокрема зазначає, що в рахунок стягнення цих сум стягувачем не було надано належних та допустимих доказів, в той час як докази, які свідчать про незаконність та необґрунтованість вимог стягувача, надання неправдивих відомостей, що свідчить про існування між сторонами спору про право, встановлення та доведення в установленому законом порядку, яких можливо лише під час розгляду таких вимог за правилами позовного провадження. У зв'язку з вищенаведеним обґрунтуванням, вважає заявниця, вимоги стягувача, які пред'явлені у заяві про видачу судового наказу не підтверджують безспірність наведеного розрахунку, також заявником не було додано до заяви договору, який підтверджує надання житлово-комунальних послуг.

В судовому засіданні представник заявниці підтримав вимоги заяви.

Представник стягувача проти задоволення заяви заперечувала.

Суд заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 19 липня 2015 року за заявою ОСББ «Шумського» Печерським районним судом міста Києва видано судовий наказ №757/31770/17-ц про стягнення з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_1; місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1,/ на користь ОСББ «Шумського 5»,/ , поштовий індекс 02098, м. Київ, вул. Юрія Шумського, буд. 5, суми боргу за житлово - комунальні послуги з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних у розмірі 13608 (тринадцять тисяч шістсот вісім) грн. 72 коп. та судових витрат у розмірі 800 грн.

Згідно ч. 1 ст. 105 ЦПК України, боржник має право протягом десяти днів з дня отримання копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 4-1 частини першої статті 96 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Відповідно до наявних в матеріалах справи доказів судом встановлено, що боржник є власником нежилого приміщення у будинку АДРЕСА_2. Право власності Боржника реєстровано у реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Інформаційною довідкою з реєстру речових прав на нерухоме майно, яка наявна в матеріалах справи. Реєстрація права власності боржника на нерухоме майно у будинку АДРЕСА_2 була здійснена 22 березня 2016 року (а.с. 9).

Також судом встановлено, що заявник розпочав обслуговування будинку та нарахування плати співвласникам за утримання спільного майна співвласників з 01 квітня 2016 року, що підтверджується рішення Загальних зборів об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Шумського 5", що були проведені 16 квітня 2016 року, витяг з якого наявний у матеріалах справи (а.с. 14).

Вказаними вище Загальними зборами об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Шумського 5" було прийнято рішення щодо самоуправління багатоквартирним будинком та затверджено розміри внесків співвласників.

Згідно положень статуту ОСББ "Шумського 5" (а.с. 13), Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" та Закону України "Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку" рішення загальних Зборів співвласників є обов'язковим до виконання для усіх співвласників багатоквартирного будинку.

Таким чином, боржник, як і решта співвласників будинку АДРЕСА_2, прийняла на себе зобовязання виконувати рішення зборів співвласників; забезпечувати належний технічний, санітарний, протипожежний стан спільного майна багатоквартирного будинку; забезпечувати технічне обслуговування та утримання спільного майна багатоквартирного будинку; своєчасно сплачувати за житлово-комунальні послуги.

Обґрунтовуючи вимоги заяви, заявниця зазначила, що судовий наказ виданий судом з порушенням норм матеріального та процесуального права при обставинах наявності спору, а також відсутності відповідного договору про надання житлово-комунальних послуг. В період нарахування спірних сум, належне заявниці приміщення незаконно використовувала інша особа.

При цьому на підтвердження цих обставин заявницею не надано будь-яких доказів повідомлення чи скарги до ОСББ «Шумського 5», що її приміщення незаконно використовує інша особа. У своїй заяві про скасування судового наказу, заявниця не посилається і не надає доказів, що вона зверталась до правоохоронних органів стосовно незаконного використання іншими особами її приватного майна. В той же час відповідно до змісту заяви про скасування судового наказу, підтверджується використання нежилого приміщення. Крім того, при наведеному заявницею обґрунтуванні, суд надає оцінку тій обставині, що використання чи невикористання боржником приміщення для своїх потреб на обов'язок по оплаті внесків на утримання майна не впливає, оскільки обов'язок утримувати своє майно виникає з моменту виникнення права власності на таке майно.

Щодо укладання договору між заявником та боржником, то вимогами Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" не передбачено укладення договору між співвласником будинку та Об'єднання, оскільки між сторонами виникають статутні обов'язки.

Крім того, ст. ст. 19, 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачають обов'язок споживача житлово-комунальних послуг укласти письмовий договір з виконавцем послуг на основі типового договору. Форма та зміст (умови) типового договору затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 "Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій". З аналізу змісту ч. З ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст. ст. 19 - 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 р. № 529 "Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій" убачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Таким чином, з огляду на положення наведених норм Закону, відсутність договору між сторонами не свідчить про відсутність обов'язку боржника оплачувати внески на утримання спільного майна багатоквартирного будинку, оскільки права та обов'язки між сторонами регулюються Статутом Об'єднання, який заявником був доданий до заяви про видачу судового наказу.

Згідно п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011. № 14 "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження", якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення (пункт 3 частини першої статті 96 ЦПК), судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Як вбачається з матеріалів справи, судовий наказ по справі 757/31770/17-ц був виданий із додержанням вищезазначених вимог, а саме па підставі копії інформаційної довідки з реєстру речових прав; довідки про нарахування житлово-комунальних послуг по особовому рахунку НОМЕР_2 за період з 01 квітня 2016 року по 30 квітня 2017 року; розрахунку інфляційних втрат та річних по особовому рахунку НОМЕР_2 за період з 01 квітня 2016 року по 30 квітня 2017 року; копії Статуту ОСББ «Шумського 5»; витягу з протоколу №2 від 02 травня 2016 року; копії договору про постачання теплової енергії у гарячій воді №212345 від 11 листопада 2016 року та копії договору №16492/4-04Т від 28 листопада 2016 року.

У відповідності до ч. 3 п. 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 23.12.2011, № 14 "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження", у заяві про скасування судового наказу має бути зазначено не лише про оспорення наказу, а й про обставини, які свідчать про повну чи часткову необґрунтованість вимог стягувача, а також посилання на докази, якими боржник обґрунтовує свої заперечення проти заявлених вимог.

З огляду на пункт вищенаведеного роз'яснення, при зверненні до суду із заявою про скасування судового наказу, боржник повинен вказувати у чому полягає неправильність судового наказу та наводити докази на підтвердження своїх вимог.

Разом з тим, в ході розгляду заяви про скасування судового наказу боржником не надано належних доказів на підтвердження факту існування спору про право.

За змістом ч. 1, пунктів 4, 5 ч. З ст. 105 ЦПК боржник має право подати заяву про скасування судового наказу, яка має містити посилання на обставини, які свідчать про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувана, а також посилання на докази, якими боржник обґрунтовує свої заперечення проти вимог стягувана.

Сам факт подання у порядку ст. 105 ЦПК належним чином оформленої заяви про скасування судового наказу не свідчить про мотивоване заперечення боржником свого обов'язку перед заявником (кредитором). Критерієм наявності спору про право, при розгляді заяви про скасування судового наказу у порядку ст. 105-1 ЦПК України є не просто факт заперечення боржником свого обов'язку перед заявником, а обґрунтованість таких заперечень.

З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини, заява про скасування судового наказу підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись вимогами ст.ст. 100, 105-1 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу №757/31770/17-ц виданого Печерським районним судом м. Києва 19 липня 2017 року - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: