Справа №560/829/17
У Х В А Л А

30 червня 2017 року суддя Дубровицького районного суду Рівненської області Сидоренко З.С., розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Дубровицького району Рівненської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 сільської ради Дубровицького району Рівненської області та просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на два місяці після набрання рішенням суду законної сили.

Відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який повинен містити в собі, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування.

Тобто в позовній заяві має міститись посилання, зокрема, на те, що саме вимагає позивач (предмет позову); обставини, на яких ґрунтується вимога (матеріально-правова підстава позову); зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

При цьому позовна заява про вирішення спору, що виникає з певних правовідносин, за формою і змістом повинна відповідати загальним правилам встановленим ст.119 ЦПК України, а залежно від предмета та підстави позову - і вимогам, які містяться у спеціальному законодавстві.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобов'язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред'явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред'явлення.

Вивченням матеріалів позовної заяви, встановлено, що даний позов не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, оскільки позивачем не викладено обставини, тобто ті юридично значимі факти, на основі яких він обґрунтовує заявлені вимоги до відповідача з зазначенням доказів в підтвердження обґрунтування заявлених вимог або наявність підстав для звільнення від доказування.

Зокрема, зміст позовної заяви свідчить, що позивачем є ОСОБА_1, яка просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті її матері ОСОБА_3.

У зазначеному заповіті дійсно міститься розпорядження померлої ОСОБА_3 на користь дочки ОСОБА_1.

Для підтвердження своєї особи, позивачем додано до матеріалів позовної заяви копію паспорту, однак, даний паспорт виданий на ім'я ОСОБА_4.

Також, для підтвердження родинних стосунків з померлою ОСОБА_3, позивач додала копію свідоцтва про народження ОСОБА_5, в якому в графі "мати" значиться ОСОБА_6.

Даних про те, що ОСОБА_5 і позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , копія паспорта якої додано до матеріалів позовної заяви є одна і та ж особа, немає.

Окрім того, обставина про те, що померла ОСОБА_3 та ОСОБА_6, яка значиться у свідоцтві про народження є однією і тією ж особою теж не підтверджена належними доказами.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК. У зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Однак, позивачем вимоги п.6 ч.2 ст.119 ЦПК України не виконані та також не зазначено доказів, що підтверджують кожну обставину.

Слід зазначити, що згідно з чинним законодавством зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину позову щодо порушення прав позивача відповідачем, є обов'язковими для особи, яка пред'являє позов, оскільки без зазначення доказів, що підтверджують вимоги, суд не може здійснити підготовку справи до розгляду та належним чином провести судове засідання.

Крім того, частина 5 ст.119 ЦПК України зобов'язує до позовної заяви додати документ, що підтверджує сплату судового збору.

Розміри ставок судового збору, які справляються за подання до суду позовних заяв, передбачені ст.4 Закону України "Про судовий збір".

На виконання вимоги Закону, позивач, подаючи позов до суду, сплатила судовий збір в розмірі 320 грн., однак даний розмір не відповідає розміру ставки судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, як передбачено ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір".

Частиною 1 ст.4 вищевказаного Закону передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" з 1 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1600 грн.

Зі змісту ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" вбачається, що за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору встановлена у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 640 грн.

За таких обставин, в силу ч.1 ст.121 ЦПК України вважаю за необхідне позовну заяву залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст.121 ЦПК України,

у х в а л и в:

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Дубровицького району Рівненської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та надати позивачу для усунення вищевказаних недоліків п'ятиденний строк з дня отримання копії ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Голова Дубровицького

районного суду: ОСОБА_7