РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" жовтня 2017 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Сенько Л.Ю.,

за участі секретаря Райчук Б.А.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у судовому засіданні в м.Жмеринка у режимі відеоконференції з Липовецьким районним судом Вінницької області справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила ухвалити рішення про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на її користь на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня предявлення цього позову; рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач та відповідач являється батьками ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_2. 05.09.2003 року шлюб між сторонами розірвано. До досягнення сином повноліття відповідач згідно рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області сплачував аліменти. Син досяг повноліття та з 28.07.2016 року навчається у Військовому інституті телекомунікацій та інформатизації. Добровільно відповідач на утримання сина допомоги не надає, тому вона змушена звернутися до суду.

Представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 в судовому засіданні уточнив заявлені позовні вимоги та просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня предявлення цього позову до закінчення у Військовому інституті телекомунікацій та інформатизації. Пояснив, що позивачка ОСОБА_3 на даний час не працює та незважаючи на те, що їх син ОСОБА_4 на час навчання перебуває на повному державному утриманні вона понесла витрати для купівлі одягу та взуття, купівлі канцелярського приладдя, переказувала кошти під час його лікування.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволенні позову. Пояснив, що ОСОБА_4 як курсант у звязку з навчанням у Військовому інституті телекомунікацій та інформатизації перебуває на повному державному забезпеченні, що включає в себе грошове, речове та продовольче забезпечення,а також забезпеченням ліжко місцем для проживання, тому не потребує утримання, оскільки забезпечений всім необхідним. Зазначив, що він одружений, має на утриманні двох дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4. Працює у ТОВ «Липовецьке», його дружина не працює. Значні кошти витрачає на лікування дочки в якої виявлено відсутність однієї нирки. Крім того зазначив, що позивачка є неналежним позивачем, так як син проживає окремо.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов належить задовольнити частково враховуючи таке.

Згідно до вимог ст.182 СК України - при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника та одержувача аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків,дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, які мають істотне значення; ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України; при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 20 Постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

В судовому засіданні встановлено, що згідно даних копії паспорта (а.с.3) позивачка ОСОБА_3 зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_5, що визначає підсудність розгляду даної справи Жмеринському міськрайонному суду.

Відповідно копії свідоцтва про народження позивачка ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_7 записані та являються батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6).

Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу від 05.09.2003 року , шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано (а.с.5)

Згідно довідки №1/53/17/35 від 18.01.2017 року (а.с.75) та контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу від 28.07.2016 року (а.с.76) ОСОБА_4 є курсантом Військового інституту телекомунікацій та інформатизації з 28 липня 2016 року та знаходиться на повному державному забезпеченні, його дохід за період з 01.01.2017 року по 31.03.2017 року склав 624 грн. (а.с.101)

Позивачка ОСОБА_3 згідно копії трудової книжки (а.с.61) не працює та не зареєстрована в Жмеринському районному центрі зайнятості (а.с.60).

Згідно копій виписних епікризів №28031 (а.с.62) та №31018 (а.с.63) Національного військово медичного клінічного центру «ГВКГ» МО України курсант ОСОБА_4 знаходився на стаціонарному обстеженні та лікуванні з 20.11.2016 року по 29.11.2016 року, з 17.12.2016 року по 27.12.2016 року.

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.92)

Згідно копії свідоцтва про шлюб (а.с.93) відповідач ОСОБА_2 22.01.2010 року зареєстрував шлюб ОСОБА_8 у виконкомі Струтинської сільської ради Липовецького району Вінницької області. Від шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_6, 06.05.2012 рок народження (а.с.94,95)

Згідно довідки Липовецького районного центру зайнятості від 14.03.207 року (а.с.96) дружина відповідача ОСОБА_9 на обліку не перебуває (а.с.96) та не працює (а.с.97).

Згідно копії довідки Липовецької центральної районної лікарні №129 (а.с.97) ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, перебуває на обліку в лікаря уролога, потребує постійного догляду, обстеження та лікування.

Відповідач ОСОБА_2 працює у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Липовецьке» (а.с.99), сума доходу за період з 01.09.2016 року по 28.02.2017 року за винятком податків та аліментів становить 29 716,84 грн.

Відповідно до квитанцій ПриватБанку від 14.06.2017 року, 25.06.2017 року, 09.09.2017 року та 15.09.2017 року позивачка ОСОБА_3 перераховувала кошти (а.с. 106-109), як встановлено в судовому засіданні для купівлі сином одягу, предметів особистої гігієни, канцелярського приладдя, проїзду, телефону тощо.

Отже, при визначенні розміру аліментів судом враховано, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 є курсантом Військового інституту телекомунікацій та інформатизації, хоча перебуває на державному утриманні, однак потребує матеріальної допомоги під час навчання, а саме для купівлі особистих предметів гігієни, канцелярського приладдя, коштів для проїзду тощо. Позивач ОСОБА_10 не працює. Відповідач ОСОБА_2 має задовільний стан здоровя, є працездатним, має постійне місце роботи, де отримує заробітну плату.

Суд не приймає заперечення відповідача в частині того, що він взагалі не має можливості сплачувати аліменти, оскільки це буде суперечити інтересам повнолітнього сина, виходячи із встановлених обставин справи.

Обставин, які б доводили необхідність звільнення його від обовязків утримувати повнолітнього сина, судом не встановлено.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 зобовязаний та може надавати на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4, в розмірі 1/5 частини від усіх видів його заробітку, щомісячно, до закінчення ним навчання в Військовому інституті телекомунікацій та інформатизації.

Встановлений даним рішенням суду розмір аліментів на утримання дитини, буде гарантією прав повнолітньої дитини, встановлених Сімейним кодексом України. Проживання батьків окремо від дитини не повинно впливати на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Суд не приймає заперечення відповідача про те, що позивачка є неналежним позивачем враховуючи таке.

Оскільки повнолітній син позивачки з липня 2016 року проживає окремо від позивачки, відповідач вважає, що у позивача відсутнє право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина.

Але суд не може з цим погодитися, оскільки проживання сина у Військовому інституті телекомунікацій та інформатизації, обумовлене саме його навчанням і не є його постійним місцем проживання.

Відповідно до ст. 127 Житлового кодексу для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Згідно ст. 71ЖК України жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках: 2) тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв'язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання.

Аналіз цих статей свідчить, що тимчасове проживання сина позивачки у Військовому інституті телекомунікацій та інформатизації є тимчасовим, тобто на період навчання.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006р. N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950р.та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню в інтересах повнолітньої дитини.

Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись статтями 10,15, 30, 60,61, 213-215, 367 ЦПК України, ст.ст.182, 199,200 Сімейного кодексу України, статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006р. N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ст.6 Європейської конвенції з прав людини, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, (ід.н.), мешканця ІНФОРМАЦІЯ_9 працюючого головним зоотехніком ТОВ «Липовецьке», на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_10 (ід.н.), мешканки ІНФОРМАЦІЯ_11 а с.Телилинці Жмеринського району Вінницької області, аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/5 частини від усіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи з 16 лютого 2017 року і до закінчення ним навчання в Військовому інституті телекомунікацій та інформатизації, а також на користь держави суму судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок) грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя