Справа № 686/2252/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2017 рік м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Колієва С.А.

при секретарі Конопко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Хмельницький відділ ДМС України про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

встановив:

До Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулася ОСОБА_1 х вказаним позовом в якому зазначила, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. У вказані квартирі разом з нею зареєстровані і проживають її онука ОСОБА_3 та онук ОСОБА_4, а також син ОСОБА_5 Також у вказаній квартирі зареєстрована її донька ОСОБА_2 20.07.2001 року ОСОБА_2 подарувала належну їй 1/5 частку вказано квартири їй, про що був укладений відповідний договір дарування. У 2010 році ОСОБА_2 виїхала разом з чоловіком ОСОБА_6 з вказаної квартири та стала проживати за іншою адресою: м. Хмельницький, пров. Гайдара, 9. З того часу відповідач у спірній квартирі не проживає, цим житлом не цікавиться; участі в його утриманні не приймає. На підставі викладеного просила суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням: кватирою №51, що розташована у буд.209 по вул.. Проскурівського підпілля у м. Хмельницькому та зняти останню з реєстрації за вказаною адресою.

В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити. Надала суду пояснення аналогічні викладеним у позові. Зазначила, що їй на праві власності належить 3/5 частин квартири АДРЕСА_2. Іншими власниками спірного житла є ОСОБА_5 та ОСОБА_3, яким належить по 1/5 частці відповідно. У вказаному помешканні проживає вона, разом з онуками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Також у вказаній квартирі зареєстрована і проживала до 2010 року її донька (мати ОСОБА_3 та ОСОБА_4О.). У 2010 році донька разом зі своїм чоловіком забрала речі з квартири та переїхала до іншого помешкання. З того часу ОСОБА_7 спірним житлом не цікавилася, участі в його утриманні, підтримання у належному стані не приймала, комунальні платежі не сплачувала. Також остання участі в утриманні та вихованні своїх дітей також не приймала, та вони фактично залишилися на її піклуванні.

Відповідач в судове засідання не зявилася. Про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

За таких обставин, відповідно до ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити у справі заочне рішення.

Вислухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та допитавши свідків, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Як встановлено з матеріалів справи квартира АДРЕСА_3 належала у рівних частках ОСОБА_8, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_9, що підтверджено свідоцтвом про право власності на житло, яке видане 21.06.1999 року відділом приватизації Хмельницького міськвиконкому. Після смерті ОСОБА_8, належну йому 1/5 частки вказаної квартири успадкувала ОСОБА_1, що підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за законом від 18.07.2001 року. Своє право власності на успадковане майно остання зареєструвала у встановленому законом порядку.

Також встановлено, що 20.07.2001 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений договір дарування. Згідно якого ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_1 належну їй на праві власності 1/5 частку квартири АДРЕСА_4. Вказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_10 та зареєстрований у реєстрі під № 1110.

Отже станом на час розгляду даної справи власниками квартири АДРЕСА_4 є ОСОБА_1 (3/5 частки), ОСОБА_5 (1/5 частка) та ОСОБА_9 (1/5 частки).

Згідно довідки № 372 від 24.01.2017 року, яка видана управлінням з питань реєстрації Хмельницької міської ради встановлено, що у квартирі АДРЕСА_5 зареєстровані: ОСОБА_1 (з 05.01.1989 року), ОСОБА_2 (з 05.01.1989 року), ОСОБА_3 (з 02.11.1995 року), ОСОБА_4 (з 09.09.1999 року) та ОСОБА_5 (з 20.01.2005 року).

Згідно представленого акту від 25.01.2017 року, який був складений за участю двох мешканців буд. 209 по вул.. Проскурівського підпілля у м. Хмельницькому підписи яких посвідчені начальником ЖЕК №1, встановлено, що ОСОБА_2 не проживає у кв.№51 вказаного будинку декілька років. Ніяких стосунків з мамою не підтримує, її не навідує.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 зазначили, що вони проживають у ІНФОРМАЦІЯ_1. У квартирі №51 вказаного будинку проживає ОСОБА_1, разом зі своїми онуками ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Її донька ОСОБА_2 протягом останніх 5-7 років у вказаній квартирі не проживає, до неї не навідується. Фактично проживає за іншою адресою.

Факт проживання ОСОБА_2 за іншою адресою (м. Хмельницький, вул.. Гайдара,9) був встановлений службою у справах дітей, які 02.02.2015 року спільно з працівниками правоохоронних органів та центру соціальних служб для сімї та молоді проводили обстеження умов проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_6 за адресою: м. Хмельницький, вул.. Гайдара,9. Вказане обстеження було проведено в рамках розгляду звернення ОСОБА_1 стосовно невиконання останніми своїх батьківських прав стосовно їх сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

За змістом положень ст.ст. 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно п.1 ч.1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Аналогічні положення визначенні у ст.150 ЖК України згідно якої, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не є власником спірного помешкання, не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_3 понад один рік. Доказів поважності причин відсутності відповідача понад встановлені строки у вказаному житловому приміщення судом не здобуто.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що є підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та визнання відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_6., оскільки останні без поважних причин не проживає у даній квартирі понад встановлені законом строки (понад один рік).

Вимоги позивача про зняття з реєстрації відповідача, як зайві, не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до статті 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації, а доказів стосовно відмови відповідного органу у знятті з реєстрації позивачем суду не представлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 212, 213, 214, 215 ЦПК України, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, такою що втратила право на проживання у ІНФОРМАЦІЯ_3.

В решті у задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 640,00 гривень.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, який його ухвалив, за заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення суду.

На рішення суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області протягом десяти днів з дня винесення рішення.

Суддя: