РІ Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 жовтня 2017 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Погрібної О.М., при секретарі Корольковій К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Токмак цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить поділити спільне майно подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2, визнавши за ним право власності на 1/2 частину будинку, розташованого за адресою: Запорізька область, Токмацький район, с. Нове, вул. Садова, буд. 7, та стягнути з відповідачки понесені ним судові витрати.

ОСОБА_3 обґрунтовує наступним.

З 06.07.1991 року до 01.07.2014 року сторони перебували у шлюбі.

Під час шлюбу вони придбали будинок, який знаходиться за адресою: вул. Садова, 7 у с. Нове, Токмацький район, Запорізька область. Будинок сторони за спільною згодою зареєстрували на ім'я відповідача.

Вони проживали у даному житловому будинку. Після розірвання шлюбу позивач пропонував відповідачу поділити будинок у добровільному порядку, але остання на дану пропозицію не погоджується.

Письмового договору між сторонами щодо права власності на набутий спільний будинок не існує, і, таким чином, спірний будинок, набутий ними в 2009 році, належить їм на праві спільної сумісної власності.

Відповідач відмовляється укласти договір про поділ спільного майна, набутого сторонами під час шлюбу, в звязку з чим, відповідно до ч.1 ст.71 СК, позивач змушений звернутись до суду з цим позовом.

Між сторонами не існує домовленості про поділ спільного майна, а тому він має право на отримання у власність 1/2 частини спірного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити, при цьому позивач просив не стягувати сплачений ним судовий збір з відповідача у звязку з тим, що остання сама понесла витрати на грошову оцінку спірного майна.

Відповідач в судове засідання не зявилась, була повідомлена належним чином про дату час і місце розгляду справи, причини неявки не повідомила, заперечення проти позову не надала.

Представники відповідача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні позов визнали, однак зазначили, що це несправедливо, оскільки позивач обіцяв, що будинок залишиться відповідачу з дітьми.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Сторони перебували в шлюбі з 06.07.1991 року до 01.07.2014 року, що підтверджується відмітками в паспорті позивача, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя від 20.04.2017 року та свідоцтвом про розірвання шлюбу.

Під час шлюбу, а саме 05.02.2009 року відповідач ОСОБА_2 набула право власності на житловий будинок, розташований за адресою: вул. Садова, 7, с. Нове, Токмацький район, Запорізька область. Підставою набуття права власності є договір купівлі-продажу від 03.02.2009 року реєстровий №178. Зазначені обставини підтверджуються інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 15.05.2017 року.

Договір купівлі-продажу спірного будинку був укладений відповідачем за їх взаємною згодою, що сторони не оспорюють.

В теперішній час відповідач не погоджується поділити спільне майно подружжя, що є підставою для звернення позивача до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя.

За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України (далі СК) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з частиною першою статті 61 СК об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту.

Відповідно до частини третьої цієї статті, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то майно, яке було одержане за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі статтею 63 СК дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Суд встановив, що за час шлюбу сторонами як подружжям набуте право власності на спірний житловий будинок, що підтверджено дослідженими доказами. Таким чином, незважаючи на те, що договір купівлі-продажу спірного житлового будинку укладений відповідачем ОСОБА_2, право власності на спірний будинок зареєстроване за відповідачем ОСОБА_2, суд дійшов висновку, що договір купівлі-продажу був укладений в інтересах сімї, яку складали сторони, а отже цей будинок належить сторонам на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до частини першої статті 68 СК розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте під час шлюбу.

Враховуючи зазначену норму права, суд встановив, що в теперішній час - після розірвання шлюбу, спірний житловий будинок належить сторонам на праві спільної сумісної власності.

Згідно з частиною першою статті 70 СК у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до частини першої статті 71 СК майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Частиною другою статті 69 СК визначено, що договір про поділ житлового будинку, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений.

Враховуючи факт звернення позивача з цим позовом, зареєстроване на теперішній час право власності відповідача на весь спірний житловий будинок, суд встановив, що сторони не домовились про порядок поділу спільного майна, що є підставою для його поділу судом.

На підставі зазначеного, суд дійшов висновку, що необхідно визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку у спільному сумісному майні подружжя, а саме на 1/2 частину житлового будинку за адресою: Запорізька область, Токмацький район, с. Нове, вул. Садова, 7.

Враховуючи те, що позивач просив не стягувати з відповідача понесений ним судовий збір, суд вирішив не стягувати з відповідача судовий збір на користь позивача відповідно до частини першої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК).

Відповідно до пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Враховуючи зазначене розяснення, та те, що з моменту набрання цим рішенням законної сили воно буде виконаним, суд скасовує заходи забезпечення позову після набрання рішенням законної сили, знімаючи арешт зі спірного житлового будинку.

На підставі викладеного, керуючись статтями 6, 8, 60, 61, 213-215 ЦПК, суд,-

вирішив:

ОСОБА_3 Вікторовича до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, право власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою: Запорізька область, Токмацький район, с. Нове, вул. Садова будинок 7, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 25855911, іншу частину вищезазначеного нерухомого майна, а саме: 1/2 частину житлового будинку за адресою: Запорізька область, Токмацький район, с. Нове, вул. Садова будинок 7, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 25855911, - залишити у власності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після набрання рішенням законної сили зняти арешт з майна: житлового будинку за адресою: Запорізька область, Токмацький район, с. Нове, вул. Садова будинок 7, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 25855911, який накладено ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 23.06.2017 року по справі № 328/1405/17.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Токмацький районний суд Запорізької області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: