Справа №591/6599/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1114/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ткачук С. С.,

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 31 травня 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» про визнання дій протиправними,

в с т а н о в и л а:

Звернувшись до суду із позовом, в якому після уточнення, ОСОБА_3 просив суд визнати протиправним встановлення Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» (далі ПАТ «Сумигаз») одного лічильника для загального обліку споживання газу мешканцями багатоквартирного будинку, без згоди власників квартир, а також вирішити питання судових витрат.

Свої вимоги мотивує тим, що він є мешканцем багатоквартирного будинку № 12 по вул. Героїв Крут в м. Суми. З червня 2015 року він та мешканці цього будинку неодноразово зверталися до відповідача із заявами про встановлення в кожній квартирі індивідуального приладу обліку газу, але йому та іншим заявникам було відмовлено. Відмова мотивована тим, що в даному будинку інвестиційною програмою, затвердженою постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП), заплановано встановлення будинкових лічильників газу за кошти ПАТ «Сумигаз» в будинку за вказаною адресою, отже фінансування встановлення індивідуальних лічильників ані законодавством, ані інвестиційною програмою не передбачено. Розяснено також, що позивач має право встановити такий лічильник за власні кошти. Вказує, що дії відповідача по встановленню лічильника для загального обліку споживання газу є неправомірними, оскільки Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» встановлення таких лічильників не передбачено. До того ж, у своїх відповідях ПАТ «Сумигаз» повідомляє про можливість переведення на граничні обєми споживання газу і збільшити розмір платежів за спожитий газ вдвічі.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 31.05.2017 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись рішення суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове про задоволення позову, а також вирішити питання судових витрат.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що місцевий суд дійшов помилкового висновку про відсутність порушення його прав, оскільки закон зобовязує відповідача за свій рахунок встановити позивачу в його квартирі газовий лічильник до 01.01.2018 року, а встановлення загальнобудинкового лічильника не передбачено чинним законодавством. Крім того, суд не звернув уваги на те, що в процесі розгляду справи було зясовано, що відповідач встановить один лічильник на два будинки.

В судому засіданні позивач доводи апеляційної скарги підтримав і просив її задовольнити.

Представник відповідача вважає рішення законним, тому просив відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що чинним законодавством у ПАТ «Сумигаз» передбачене право на виконання робіт з оснащення будинковими лічильниками, а нарахування позивачу обсягів спожитого газу за граничними обємами споживання природного газу не проводилось, на даний час права позивача не порушенні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду виходячи з наступного.

Як вбачається із цивільної справи та встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_3 є співвласником квартири № 106 у багатоквартирному будинку № 12 по вул. Героїв Крут (колишня Черепіна) у м. Сумах (а.с. 13) та є користувачем послуг по газопостачанню, які надає ПАТ «Сумигаз».

Згідно з ліцензією, виданою НКРЕКП на підставі рішення №929 від 26.03.2015 року (переоформлена рішенням від 01.09.2015 року №2248 ), ПАТ є газорозподільною організацією, яке здійснює свою діяльність, зокрема, на території м. Суми (а.с. 28, 29).

Починаючи з червня 2015 року як позивач індивідуально, так і мешканці вказаного багатоквартирного будинку колективно, зверталися із заявами до ПАТ «Сумигаз» про встановлення в кожній квартирі, в тому числі і квартирі позивача, індивідуальних приладів обліку газу, але заявникам у задоволенні їх вимог було відмовлено (а.с. 5-12, 75).

Відмова мотивована тим, що в даному будинку інвестиційною програмою, затвердженою постановою НКРЕКП, заплановано встановлення будинкових лічильників газу за кошти ПАТ «Сумигаз» в будинку за вказаною адресою, отже фінансування встановлення індивідуальних лічильників ані законодавством, ані інвестиційною програмою не передбачено. Розяснено також, що споживач має право встановити такий лічильник за власні кошти (а.с.9, 75).

Постановою НКРЕКП № 549 від 31.03.2016 року, з наступними змінами від 15.12.2016 року, затверджено План розвиту газорозподільної системи ПАТ «Сумигаз» на 2016-2025 роки, яким передбачено витрати на встановлення будинкових приладів обліку (а.с. 30 - 33).

Будинок № 12 по вул. Героїв Крут (колишня Черепіна) у м. Сумах включено в план розвитку газорозподільної системи на 2016-2025 роки інвестиційної програми ПАТ «Сумигаз» на 2016 рік, якою передбачені витрати на встановлення загальобудинкових приладів обліку (а.с. 34 - 36).

Сторони підтвердили, що приміщення квартири обладнано гарячим водопостачання і постачання газу позивач використовує для приготування їжі.

У листах на його звернення відповідачем було повідомлено про переведення на граничні обєми споживання газу і збільшення розміру платежів за спожитий газ у разі перешкод у встановленні загальонобудинкового лічильника газу .

Дійсно 05.12.2016 року мешканці багатоквартирного будинку № 12 по вул. Героїв Крут (колишня Черепіна) у м. Сумах, заборонили відповідачу встановити такий прилад обліку газу.

Як підтверджено представником ПАТ «Сумигаз» на даний час у квартирах житлового будинку, де проживає позивач, не передбачено Планом розвиту газорозподільної системи ПАТ «Сумигаз» на 2016-2025 роки встановлення безкоштовно лічильника газу.

Порядок та підстави забезпечення населення приладами обліку природного газу врегульований Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Законом України «Про ринок природного газу», розпорядженням Кабінету Міністрів України від 25.04.2012 року №259-р «Деякі питання забезпечення комерційного (приладного) обліку природного газу», Главою 5 розділу XI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2494, Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2002 року №620 (далі Тимчасове положення ), Типовим договором розподілу природного газу, затвердженою постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2498 та Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2500.

Зокрема, згідно п. 4-5 Тимчасового положення, ініціювати встановлення будинкового вузла обліку на багатоквартирний будинок, групу багатоквартирних будинків, групу споживачів можуть як власник (власники) такого будинку (таких будинків) (квартир), так і оператор газорозподільної системи. Встановлення будинкового вузла обліку здійснюється згідно з Кодексом газорозподільних систем.

У разі незгоди власника квартири (будинку) розраховуватися за спожитий газ за показаннями будинкового вузла обліку на будинок (групу будинків) він може встановити квартирний лічильник газу (вузол обліку) окремо на квартиру (будинок) за власні кошти.

Обсяги спожитого мешканцями будинку (будинків) природного газу, обладнаного будинковим вузлом обліку, у будинках, де крім будинкового вузла обліку частково встановлено квартирні лічильники газу, визначаються: для споживачів, що мають квартирні лічильники газу, - за показаннями таких лічильників; для споживачів, що не мають квартирних лічильників газу, - за показаннями будинкового вузла обліку, з яких виключаються сумарні показання квартирних лічильників газу, встановлених у цієї групи споживачів, з подальшим розподілом такої різниці оператором газорозподільної системи між споживачами, які не мають квартирних лічильників газу, пропорційно кількості осіб, зареєстрованих у квартирі або іншому ізольованому житловому приміщенні.

Як уже зазначалось, питання встановлення ПАТ «Сумигаз» загальнобудинкових лічильників та фінансування даних робіт, в тому числі в спірному у будинку, було узгоджено з НКРЕКП та затверджено в Інвестиційній програмі на 2016 рік.

У відповідності до приписів статей 2-4, 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» від 16.06.2011р. №3533, який набрав чинності з 09.07.2011, постачання природного газу здійснюється за умови його комерційного обліку, зокрема для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, у яких природний газ використовується тільки для приготування їжі - з 01.01.2018 року.

Фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.

Виконавцями робіт із встановлення вузлів обліку природного газу є суб'єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території та отримали відповідні дозволи для виконання робіт із встановлення вузлів обліку природного газу.

Суб'єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов'язані: 1) забезпечити встановлення лічильників газу: а) для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення, - до 1 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі - до 1 січня 2016 року; тільки для приготування їжі - до 1 січня 2018 року. У разі не встановлення населенню у строки, зазначені у цьому підпункті, лічильників газу з вини суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється, а його облік до моменту встановлення лічильників газу здійснюється за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України; б) для інших споживачів - до 1 липня 2011 року; 2) припинити розподіл природного газу споживачам, які використовують природний газ без його комерційного обліку, у разі відмови таких споживачів від встановлення лічильників газу, а саме: а) для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення, - з 1 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі - з 1 січня 2016 року; тільки для приготування їжі - з 1 січня 2018 року; б) для інших споживачів - з 1 липня 2011 року.

Відповідно до розпорядження КМУ від 25.04.2012 року №259-р «Деякі питання забезпечення комерційного (приладного) обліку природного газу» з метою забезпечення повного комерційного (приладового) обліку природного газу в побуті відповідно до вимог Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» було запропоновано Міністерству енергетики та вугільної промисловості разом з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями і субєктами господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території: 1) розробити та затвердити графіки оснащення квартир і приватних будинків, у яких проживає населення, лічильниками газу в розрізі територій, на яких провадять господарську діяльність зазначені субєкти, та до 1 липня 2012 р. подати їх Кабінетові Міністрів України; 2) вжити заходів до оснащення в повному обсязі квартир і приватних будинків, у яких проживає населення, лічильниками газу: до 1 січня 2016 р., - якщо природний газ використовується для підігріву води та приготування їжі; до 1 січня 2018 р., - якщо природний газ використовується тільки для приготування їжі; 3) провести із залученням загальнодержавних і місцевих засобів масової інформації розяснювальну роботу з питань доцільності та ефективності обліку використаного населенням природного газу із застосуванням лічильників газу.

Як визначено у п. 37 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» від 09.04.2015 р. № 329, який набрав чинності з 01.10.2015 р. (крім окремих його положень) споживач - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини.

Відповідно до ст. 11 цього Закону з метою забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу на субєктів ринку природного газу у виключних випадках та на визначений строк можуть покладатися спеціальні обовязки в обсязі та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України після консультацій із Секретаріатом Енергетичного Співтовариства.

Такі обовязки мають бути чітко визначеними, прозорими, недискримінаційними та заздалегідь не передбачати неможливість їх виконання. Такі обовязки не повинні обмежувати постачальників, створених відповідно до законодавства інших держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у праві на здійснення постачання природного газу споживачам України. Такі обовязки не можуть покладатися на споживачів.

Визначення категорії споживачів, яких стосуються спеціальні обовязки, відбувається за рішенням Кабінету міністрів України, який встановлює критерії для віднесення споживачів до категорії вразливих побутових споживачів, які набувають право на державну допомогу в порядку встановленому КМУ (ст. ст.1,14,16 Закону).

Питання прав та обовязків споживача врегульовано ст. 13 названого Закону, де пунктом 1 перелічені права споживача, серед який відсутнє право на безкоштовне встановлення приладу обліку в квартирах, будинках.

Як передбачено у п. 3 ст. 18 цього Закону, постачання природного газу споживачам здійснюється за умови наявності вузла обліку природного газу. Побутові споживачі у разі відсутності приладів обліку природного газу споживають природний газ за нормами, встановленими законодавством, до термінів, передбачених у частині першій статті 2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

Аналіз викладених норм матеріального права дає підстави для висновку, що ПАТ «Сумигаз» має право на встановлення загальнобудинкового лічильника для обліку газу.

Також, з вказаних норм слідує, що позивач, як споживач природного газу, має право на установку лічильника газу в квартирі за рахунок газопостачальної організації ПАТ «Сумигаз» в порядку черговості згідно затверджених графіків оснащення квартир і приватних будинків у яких проживає населення, лічильниками газу в розрізі територій, на яких провадять господарську діяльність субєкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, до 01.01.2018 року або оплатне встановлення газового обладнання у більш короткі строки. Обовязку невідкладного встановлення індивідуального газового лічильника позивачу в його квартирі законом на ПАТ «Сумигаз» не покладено.

У разі не встановлення такого приладу обліку газу до 01.01.2018 р. з вини суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється.

На час розгляду справи судом першої інстанції нарахування позивачу обсягів спожитого газу за граничними обємами споживання природного газу не проводилось.

Статтями 15-16 ЦК України та ст. 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно зясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 31 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: