Апеляційний суд Житомирської області
Справа №287/318/16-ц Головуючий у 1-й інст. Стратович О. В.
Категорія 30 Доповідач Галацевич О. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Галацевич О.М.

суддів Борисюка Р.М., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2,

на рішення Олевського районного суду Житомирської області від 02 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, у якій з урахуванням уточнень до неї (а.с. 57-58), та посилаючись на те, що з вини ОСОБА_2 сталася дорожня-транспортна пригода (далі ДТП), внаслідок якої вона отримала легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоровя, просила стягнути з останнього 6167,87 грн. - матеріальної шкоди, 20000,00 грн. - моральної (немайнової) шкоди, 500,00 грн. - витрат на правову допомогу.

Рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 02 березня 2017 року позов задоволено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить змінити зазначене судове рішення та ухвалити нове - про часткове задоволення позову, зменшивши розмір морального відшкодування з урахуванням вимог розумності, виваженості і справедливості та зменшивши розмір матеріальної шкоди з урахуванням компенсованої суми в розмірі 4267 грн.

На його думку, суд дійшов помилкового висновку про те, що його діями завдано моральної шкоди потерпілій, оскільки він сприяв її одужанню. Судом при вирішенні спору не враховано, що ним передано на лікування позивачки 200 доларів США, що становило 4267 грн. Крім цього, судом позбавлено його права оскаржити рішення, яке ухвалено у загальному порядку, хоча фактично справу розглянуто у його відсутність. Поза увагою суду залишено ту обставину, що позивачка вже зверталась до суду з аналогічним позовом, проте за її заявою позов залишений без розгляду.

Заслухавши пояснення відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03.05.2015 на вул. Пушкіна у м. Олевськ з вини ОСОБА_2 сталася ДТП, внаслідок якої ОСОБА_1 отримала легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоровя, внаслідок чого потерпіла перебувала на стаціонарному лікуванні з 25.05.2015 по 05.06.2015 та амбулаторному лікуванні з 08.06.2015 по 17.06.2015 (а.с. 10-17, 27-28).

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Встановивши, що шкода, завдана позивачу внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для відшкодування шкоди та покладення такого обовязку на ОСОБА_2

Понесені позивачем витрати на лікування в сумі 6167,87 грн. підтверджується письмовими доказами, наявними у матеріалах справи.

Розмір матеріальної шкоди відповідач у апеляційній скарзі не оспорював, просив лише зменшити суму відшкодування на 4267 грн., що еквівалентно 200 доларам США, які, як він зазначав, передав потерпілій.

Однак, посилання ОСОБА_2 на те, що розмір матеріальної шкоди має бути зменшений у звязку із передачею ним ОСОБА_1 грошових коштів є безпідставними, оскільки такі обставини належними та допустимими доказами суду не доведені.

При цьому, суд апеляційної інстанції відмовив у задоволенні клопотання відповідача про допит свідків з метою підтвердження обставин передачі грошових коштів, зважаючи на те, що такі докази не є належними та допустимими в силу ст. ст. 58,59 ЦПК України.

Крім того, суд правильно стягнув з відповідача на користь позивача 500 грн. понесених нею та документально підтверджених витрат на правову допомогу.

Відтак, рішення суду першої інстанції у частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди, витрат на правову допомогу є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування або зміни колегія суддів не вбачає.

Водночас, колегія суддів погоджується з доводами відповідача про зменшення розміру грошового відшкодування моральної шкоди.

Так, за змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Пленум Верховного Суду України у п.9 постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розяснив судам, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд першої інстанції не в повній мірі врахував характер вчиненого відповідачем правопорушення, глибину фізичних та моральних страждань позивача, вимоги розумності та справедливості.

Тому, враховуючи те, що позивач внаслідок ДТП отримала легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоровя, колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди підлягає зменшенню з 20000 грн. до 3000 грн., а рішення суду у цій частині - зміні.

Позивач своєї згоди на проведення заочного розгляду справи не давала, рішення суду першої інстанції ухалено у загальному порядку, а тому підстав для застосування положень ст. 228 ЦПК України колегія суддів не вбачає.

Залишення судом позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про той самий предмет і з тих самих підстав без розгляду у відповідності до ч. 2 ст. 207 ЦПК України не позбавляло права позивача звернутися до суду повторно.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Олевського районного суду Житомирської області від 02 березня 2017 року у частині стягнення моральної (немайнової) шкоди змінити, зменшивши суму стягнення з 20 000 грн. до 3000 грн.

У решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді: