Справа № 359/5214/17 Головуючий у І інстанції Журавський В. В.
Провадження № 22-ц/780/4531/17 Доповідач у 2 інстанції Фінагеєв В. О.
Категорія 54 24.10.2017
УХВАЛА

Іменем України

24 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Марченка Д.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Інституту розведення і генетики тварин імені В.М. Зубця Національної академії аграрних наук України про стягнення вихідної допомоги при звільненні, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом та просила стягнути з відповідача на її користь вихідну допомогу, яка передбачена ст. 44 КЗпП України, у розмірі середньоденного заробітку, що становить 162 грн. 38 коп., з моменту звільнення з 04 липня 2016 року по день ухвалення рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04 липня 2016 року ОСОБА_2 звільнена з посади провідного юрисконсульта Інституту розведення і генетики тварин ім. Зубця НААН України на підставі п. 6 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з поновленням на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу. При звільненні відповідач повинен був виплатити ОСОБА_2 вихідну допомогу у розмірі не меншому від одного середнього місячного заробітку, однак цього обов'язку не виконав.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 162 грн. 38 коп. за період з 04 липня 2016 року по день ухвалення рішення. В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що вона не погоджується з розрахунком, який був проведений з нею у день звільнення, про що свідчить підпис в наказі про звільнення. У своїх запереченнях відповідач повідомив про те, що вихідна допомога була нарахована ним лише 01 серпня 2017 року, тобто більше ніж через рік після звільнення позивача, зазначає, що її не лише не повідомили про виплату належних при звільненні сум, а й не провели нарахування при звільненні. Відповідач здійснив нарахування вихідної допомоги лише після подання позовної заяви до суду.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 04 липня 2016 року ОСОБА_2 звільнена з посади провідного юрисконсульта у зв'язку зі скасуванням рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області Апеляційним судом Київської області та поновленням на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу згідно п. 6 ст. 40 КЗпП України, що підтверджується наказом директора Інституту розведення і генетики тварин ім. Зубця НААН України №58-К від 04 липня 2016 року (а.с.4).

Згідно довідки № 29 від 03 серпня 2017 року, виданої Інститутом розведення і генетики тварин ім. Зубця НААН України згідно наказу № 54 від 01 серпня 2017 року у серпні 2017 року ОСОБА_2 була нарахована вихідна допомога у розмірі 2 435 грн. 70 коп. (а.с.16).

01 серпня 2017 року ОСОБА_2 перераховано на картковий рахунок вихідну допомогу у розмірі 1 960 грн. 73 коп. (а.с.17).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач виплатив належну ОСОБА_2 вихідну допомогу у розмірі середнього місячного розрахунку, що становить 2 435 грн. 70 коп.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема, у випадку поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу.

Згідно вимог ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстави, зазначеної у пункті 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку.

Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно вимог ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 просила стягнути на її користь вихідну допомогу, яка не була виплачена їй при звільненні. Однак, під час розгляду справи у суді першої інстанції 01 серпня 2017 року ОСОБА_2 було нараховано та виплачено вихідну допомогу при звільненні, а, отже, підстави для стягнення такої допомоги на користь позивача відсутні.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує на те, що вихідна допомога була нарахована їй більше ніж через рік після звільнення та просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Проте, позивач не заявляла такі вимоги у суді першої інстанції, а в прохальній частині позовної заяви просила стягнути вихідну допомогу при звільненні, що не є тотожними поняттями.

Таким чином, висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на наявних у справі доказах, доводи апеляційної скарги зазначених висновків не спростовують, а відтак вимоги апеляційної скарги задоволені бути не можуть.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Фінагєєв В.О.

Судді: Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.