АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/4998/17 Головуючий 1 інстанції - Нев'ядомський Д.В.
Справа № 640/4938/17 Доповідач - Кружиліна О.А.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого Кружиліної О.А.

суддів Кіся П.В., Хорошевського О.М.

за участю секретаря Сементовської О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на рішення Київського районного суду м. Харкова від 03 липня 2017 року

за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в особі Харківського обласного відділення Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання розрахунку заборгованості за кредитним договором недійсним,

в с т а н о в и в:

30 березня 2017 року ОСОБА_1 звернулася у суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі по тексту - ПАТ «Укрсоцбанк») про визнання розрахунку заборгованості за кредитним договором відновлюваної кредитної лінії № 830/27/14-3/15/7-030 від 28 вересня 2007 року - недійсним.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 28 вересня 2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та нею було укладено договір відновлюваної кредитної лінії № 830/27/14-3/15/7-030, відповідно до умов якого ПАТ «Укрсоцбанк» надав ОСОБА_1 кредит окремими частинами (кожна окрема частина «Транш», а у сукупності - «Транші») зі сплатою 13,5% річних за кредитом та комісій в розмірі та в порядку, визначеному Тарифами на послуги по наданню кредитів, що міститься в додатку 1 до цього договору, який є невід'ємною складовою частиною цього Договору, в межах максимального ліміту заборгованості позичальника за кредитом, в сумі 100 000 доларів США, з кінцевим терміном погашення заборгованості 05 серпня 2017 року.

01 грудня 2010 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по договору відновлюваної кредитної лінії № 830/27/14-3/15/7-030 від 28 серпня 2007 року в розмірі 742 866 грн 25 коп.

У зв'язку з переглядом заочного рішення, ініційованим ОСОБА_1, 20 жовтня 2015 року ПАТ «Укрсоцбанк» подано уточнення до позовної заяви та сума заборгованості за кредитним договором, яку просив стягнути позивач вже складала 3 188 556 грн 42 коп., оскільки з дати прийняття рішення Дзержинського районного суду м. Харкова (04 квітня 2013 року) та до моменту перегляду даного рішення суду (06 жовтня 2015 року) пройшов певний час, за який нараховувались відсотки.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 квітня 2016 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 22 червня 2016 року, позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по договору відновлюваної кредитної лінії № 830/27/14-3/15/7-030 від 28 серпня 2007 року задоволений.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України від 26 серпня 2016 року відкрите касаційне провадження № 6-20242ск16 за касаційною скаргою ОСОБА_1 На даний момент триває касаційне провадження.

09 червня 2010 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до Харківського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом застосування процедури продажу предмета іпотеки, встановленої статтею 38 Закону України «Про іпотеку», задовольнивши від продажу вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» по договору відновлюваної кредитної лінії № 830/27/14-3/15/7-030 від 28 серпня 2007 року.

ОСОБА_1 до Харківського районного суду Харківської області було подано зустрічний позов до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання кредитного договору и договору іпотеки недійсними.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 16 березня 2012 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 11 липня 2012 року, позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволений, у задоволенні зустрічного позову відмовлено.

27 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернулась до Харківського районного суду Харківської області з позовною заявою до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання іпотечного договору припиненим.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 15 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 05 квітня 2016 року, у позові ОСОБА_1 до ПАТ «Укрсоцбанк»

про визнання іпотечного договору припиненим відмовлено в повному обсязі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 жовтня 2016 року рішення Харківського районного суду Харківської області від 15 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 05 квітня 2016 року залишено без змін, касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилено.

Позивач вважала, що ПАТ «Укрсоцбанк» вдався до подвійного стягнення за рішеннями Дзержинського районного суду м. Харкова та Харківського районного суду Харківської області, які вступили в законну силу. Окрім того, ПАТ «Укрсоцбанк» невірно та неправомірно нараховано заборгованість за кредитом, відсоткам, пеню за нібито несвоєчасне повернення кредиту та відсотків, комісії, незважаючи на те, що ПАТ «Укрсоцбанк» було в односторонньому порядку розірвано кредитним договір, укладений з ОСОБА_1 і договір з 19 січня 2010 року є припиненим. Враховуючи вищенаведене, розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 830/27/14-3/15/7-030 від 28 серпня 2007 року, укладеного ПАТ «Укрсоцбанк» з ОСОБА_1 станом на 19 травня 2015 року виконано з порушенням норм Цивільного Кодексу України та інших нормативно правових актів, які регулюють правовідносини в сфері банківського кредитування.

Крім того, згідно пункту 4.1 кредитного договору №830/27/14-3/15/7-030 визначено, що у разі прострочення позичальником строків погашення кредиту та сплати відсотків, комісій позичальник сплачує Кредитору пеню в розмірі подвійної ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний дунь прострочення, тому визначення пені і штрафу наведене в статті 549 ЦК України ПАТ «Укрсоцбанк» не мав юридичних підстав для нарахування пені тому, що ОСОБА_1 взагалі так і не виконала свої зобов'язання за кредитом з вини ПАТ «Укрсоцбанк» і, відповідно, нарахування пені є незаконним тому, що в цьому випадку стягується штраф.

Крім того, в розрахунку заборгованості від 19 травня 2015 року ОСОБА_1 за кредитним договором не зазначено про наявність комісій та заборгованість за цими комісіями.

Крім того, оскаржуваний розрахунок заборгованості ОСОБА_1 від 28 квітня 2010 року за кредитним договором №830/27/14-3/15/7-030 від 28 серпня 2007 року посвідчено відповідно до вимог законодавства, а саме, розрахунок підписано керуючим Харківської обласної філії ПАТ «Укрсоцбанк» і завірено печаткою Харківської обласної філії ПАТ «Укрсоцбанк» , а розрахунок заборгованості ОСОБА_1 від 19 травня 2015 року за цим же кредитним договором не містить підпису керуючого Харківського обласного відділення ПАТ «Укрсоцбанк» та посвідчено печаткою якогось управління логістики №1, а не печаткою Харківського обласного відділення ПАТ «Укрсоцбанк», тому розрахунок заборгованості ОСОБА_1 від 19 травня 2015 року є недійсним.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 03 липня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 посилається на порушення судом норм процесуального та матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, відповідно до статті 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Перевіряючи доводи сторін, суд першої інстанції забезпечив сторонам рівні можливості щодо надання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи і вирішив справу на засадах змагальності.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні дані та відповідні їм правовідносини, розглянув справу в межах заявлених позовних вимог і ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з тих обставин, що позивачем фактично оскаржуються обставини, встановлені судовим рішенням, ухваленим 13 квітня 2016 року Дзержинським районним судом м. Харкова у справі ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по договору відновлюваної кредитної лінії № 830/27/14-3/15/7-030 від 28 серпня 2007 року, яке набуло чинності.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що позивачем невірно обраний засіб захисту свого права, а посилання позивача у позові на те, що судами при винесенні рішень допущено подвійне стягнення, є вимогою позивача про фактичний перегляд цих судових рішень в загальному порядку, що не є компетенцією суду першої інстанції в порядку розгляду даного позову.

Як вбачається зі змісту позовних вимог ОСОБА_1 фактично оскаржує розрахунок заборгованості по договору відновлюваної кредитної лінії № 830/27/14-3/15/7-030 від 28 серпня 2007 року, відповідно до якого були ухвалені судові рішення, які набрали законної сили.

Відповідно до вимог частини 3 статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З огляду на викладене, апеляційний суду вважає, що доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 висновків суду не спростовують та відповідно до пункту 1 частини 1 статті 307 ЦПК України постановляє ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишає рішення без змін з підстав, передбачених частини 1 статті 308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, ст.ст. 313, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 03 липня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.А. Кружиліна

Судді П.В. Кісь

О.М. Хорошевський