Справа №173/2/17-ц
Провадження №2/173/235/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2017 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Шевченко О.Ю.

при секретарі судового засідання Демяненко С.І.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу та визнання права власності на майно в порядку спадкування, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Верхньодніпровська державна нотаріальна контора, комунальне підприємство «Верхньодніпровське БТІ», Відділ у Верхньодніпровському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу та визнання права власності на майно в порядку спадкування. В обґрунтування позову (з урахуванням уточнених позовних заяв) посилається на те, що вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_4 з 1999 року по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_4 року. Вони проживали разом як подружжя, з ними також проживала донька позивача, яку вони разом виховували. Вони були пов'язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, здійснили капітальний ремонт будинку, поточні ремонти в господарських будівлях. Проте шлюб вони не реєстрували. Вони проживали разом в будинку, що належав на праві власності ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 Дніпропетровської області. Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на майно у вигляді будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельної ділянки площею 3, 520 га (пай № НОМЕР_2). З метою прийняття спадщини позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, але їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджували б факт проживання її зі спадкодавцем. На підставі вищевикладеного ОСОБА_1 просила суд встановити факт спільного проживання однією сім'єю ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, з нею, як чоловіка та жінки без шлюбу з 1999 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 року; визнати за нею право власності на житловий будинок (загальною площею 46,0 кв.м) з господарськими будівлями та спорудами, розташованих на земельній ділянці площею 0,25 га за адресою: АДРЕСА_2 та на земельну ділянку площею 3, 520 га (пай № НОМЕР_2) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, просили суд задовольнити заявлені вимоги з підстав, зазначених у заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні позов визнала частково, не заперечувала проти визнання факту проживання позивача разом з ОСОБА_4 однією сім'єю, проте відповідач, як син померлого, також є спадкоємцем та має право на отримання спадщини. Строк для прийняття спадщини він пропустив та до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини він не звертався.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, комунального підприємства «Верхньодніпровське БТІ» в судовому засіданні пояснила, що жодних документів про житловий будинок по АДРЕСА_3 не має, право власності на це майно ні за ким не зареєстровано.

Представники інших третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник Верхньодніпровської державної нотаріальної контори подала заяву про розгляд справи без її участі.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 з 1999 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 року проживала однією сім'єю з ОСОБА_4 без шлюбу як чоловік та жінка в будинку за адресою: АДРЕСА_4. Ці обставини визнані в судовому засіданні представником відповідача, а також підтверджуються письмовими доказами, які були досліджені безпосередньо в судовому засіданні та показаннями свідків.

Так згідно з довідкою, яка видана виконавчим комітетом Мишуринрізької сільської ради № 1062 від 12 листопада 2016 року, ОСОБА_1, ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, разом проживали в будинку по АДРЕСА_4 з 1999 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 року (а.с.8). Також довідкою виконавчого комітету Мишуринрізької сільської ради № 1061 від 12 грудня 2016 року підтверджується, що ОСОБА_1 з 1999 року проживає в будинку по АДРЕСА_5 без реєстрації місця проживання (а.с.9). Актом обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_1 за адресою по АДРЕСА_6 який складений 12 грудня 2016 року депутатом Мишуринрізької сільської ради, встановлено, що з 1999 року ОСОБА_1 фактично проживала за вищевказаною адресою з ОСОБА_4 За час спільного проживання вони вели спільне господарство, газифікували будинок, поставили паркан, замінили дах, встановили нові двері, підтримували будинок та господарські будівлі в належному стані. На день смерті ОСОБА_4 ОСОБА_1 проживала разом з ним, доглядала його, поховала за власний рахунок та після його смерті продовжує проживати в цьому будинку (а.с.10). Аналогічні відомості зазначено в довідці виконавчого комітету Мишуринрізької сільської ради № 1285 від 31 березня 2017 року (а.с.150).

Згідно зі свідоцтвом про смерть ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року (а.с.7).

Свідок ОСОБА_6 суду показала, що їй відомо, що позивач проживала разом з ОСОБА_4 в с.Мишурин Ріг, проте вона в його будинку не була зареєстрована. Як довго вони проживали разом їй не відомо.

Свідок ОСОБА_7 суду показав, що він був особисто знайомий з ОСОБА_4 тому йому було відомо, що він проживав разом з позивачем. Він знав про те, що вони проживали разом також тому, що він часто приїздив в с.Мишурин Ріг, оскільки в нього там живуть родичі.

Свідок ОСОБА_8 суду показала, що вона знайома з позивачем з 1999 року. ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_4 в будинку по АДРЕСА_7 однією сім'єю, вони вели спільне господарство, виховували дитину, провели ремонт в будинку. Вважала, що вони були у зареєстрованому шлюбі. Позивач ховала ОСОБА_4 за власні кошти.

Свідок ОСОБА_9 суду показала, що вона мешкає в с.Мишурин Ріг та знайома з позивачем приблизно з 1990 року, вони проживали по сусідству. У ОСОБА_1 народилася дитина, але з чоловіком вона розійшлася. З ОСОБА_4 вона почала проживати разом в його будинку з 1999 року. В них було спільне господарство, вони жили разом як подружжя, виховували дитину. Вони проживали разом до самої смерті ОСОБА_4 Після смерті ОСОБА_4 позивач залишилася проживати в цьому будинку.

Свідок ОСОБА_10 суду показала, що вона мешкає в с.Мишурин Ріг. вона знайома з позивачем з 2005 року, коли вони там придбали будинок по сусідству, на одній вулиці. Їй відомо, що ОСОБА_1 проживала однією сім'єю з ОСОБА_4, вони виховували її доньку, яка вважала ОСОБА_4 своїм батьком. В них все було як в родині, вони вели спільне господарство. Вони проживали разом до самої смерті ОСОБА_4, а після його смерті позивач залишилася проживати в будинку.

Показання свідків та письмові докази узгоджуються між собою та показаннями сторін, не суперечать один одному, а тому суд приймає їх як належні та допустимі на підтвердження факту проживання однією сім'єю ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, з ОСОБА_1 як чоловіка та жінки без шлюбу з 1999 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 року, а тому в цій частині вимоги позивача суд вважає законними та обґрунтованими. При цьому суд приймає до уваги, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в цей час не перебували у зареєстрованому шлюбі з іншими особами, оскільки ОСОБА_4 розірвав шлюб з ОСОБА_11 в 1995 році, що підтверджується відповідним записом акта про розірвання шлюбу (а.с.81), а ОСОБА_1 розірвала шлюб з ОСОБА_12 в 1994 році, що підтверджується відповідним свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.86).

Щодо вимог позивача про визнання права власності не нерухоме майно, суд приходить до таких висновків.

Після смерті ОСОБА_4, ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини (а.с.65), проте постановою від 31 березня 2017 року позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано звернутися до суду (а.с.139).

Встановлено, що згідно з даними по господарських книг власником домоволодіння по АДРЕСА_8 значаться: з 1970 до 1979 роки включно ОСОБА_13, з 1980 до 1989 роки включно ОСОБА_14, а з 1989 року до 2010 рік - ОСОБА_4, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Мишуринрізької сільської ради № 286 від 21 квітня 2017 року (а.с.151). ОСОБА_13 та ОСОБА_14 були батьками ОСОБА_4, які померли в 1979 році та 1989 році відповідно, що підтверджується свідоцтвами про смерть (а.с.178,179). Після їх смерті ОСОБА_4 у відповідності до ст. 549 ЦК Української РСР прийняв спадщину у вигляді житлового будинку по АДРЕСА_8, проте спадкових прав не оформив, що не є підставою для припинення його права власності.

Згідно з архівним витягом від 16 травня 2017 року 19 квітня 1995 року Мишуринрізька сільська рада прийняла рішення про передачу безкоштовно у приватну власність та постійне користування земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, особистого підсобного господарства ОСОБА_4 (а.с.170). Проте згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28 березня 2017 року право власності на нерухоме майно (будинок, земельну ділянку) ні за ким не зареєстровано (а.с.134).

Таким чином, судом встановлено, що за життя, ОСОБА_4 набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: АДРЕСА_8 Верхньодніпровського району Дніпропетровської області з підстав, не заборонених законом, проте не оформив право власності на нього, що не є підставою для припинення права власності на майно.

Також за життя ОСОБА_4 мав у власності земельну ділянку на території Мишуринрізької сільської ради площею 3,520 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пай № НОМЕР_2), що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю НОМЕР_3, виданий 2 листопада 2001 року (а.с.14) та довідкою виконавчого комітету Мишуринрізької сільської ради № 279 від 28 березня 2017 року (а.с.140).

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Встановлено, що за життя ОСОБА_4 заповіти не складав, що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру від 1 червня 2011 року (а.с.66), а тому спадкування після його смерті має здійснюватися за законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Враховуючи те, що в судовому засіданні встановлено, що позивач проживала зі спадкодавцем однією сім'єю більше п'яти років до часу відкриття спадщини (дня смерті ОСОБА_4.), відповідно до ст. 1264 ЦК України вона є спадкоємцем четвертої черги.

Також встановлено, що спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_4 є його син - ОСОБА_3, який звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з пропуском строку для прийняття спадщини, про що було винесено відповідну постанову (а.с.54).

Згідно з ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Частиною третью цієї ж статті передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Встановлено, що ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини протягом шести місяців після відкриття спадщини до нотаріуса не звертався, на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем не проживав, до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини не звертався. У зв'язку з чим суд приходить до висновку про те, що відповідач вважається таким, що не прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4

Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину не встановлено. Так само не встановлено малолітніх, неповнолітніх, недієздатних спадкоємців або спадкоємців, цивільна дієздатність яких обмежена.

А тому позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4 та яка має право на спадкування у зв'язку з неприйняттям спадщини спадкоємцем попередньої черги та відсутністю інших спадкоємців.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_4 за життя набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованих за адресою: АДРЕСА_9 та земельну ділянку площею 3, 520 га на території Мишуринрізької сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пай № НОМЕР_2) з підстав не заборонених законом, позивач, ОСОБА_1 прийняла спадщину після його смерті, звернувшись до нотаріуса із відповідною заявою, а її право власності на спадкове майно, як спадкоємця, не визнається.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» 30.05.2008 № 7 роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи наявну постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії та неможливість оформлення спадкових прав позивачем, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача. При цьому суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 вже раніше зверталася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем, проте ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2011 року її заяву було залишено без розгляду у зв'язку з наявним спором про право (а.с.16). У зв'язку з чим суд приходить до висновку, що захист прав позивача можливий лише в позовному провадженні, а обраний нею спосіб захисту прав відповідає способам захисту прав, визначених ст. 16 ЦК України. А тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 88 ЦПК України, приймаючи до уваги, що позивачем було понесено судові витрати на загальну суму 1277 грн. 31 коп. (а.с.1,29), суд приходить до висновку, що понесені позивачем судові витрати підлягають відшкодуванню відповідачем.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 16, 1216, 1218, 1223, 1258, 1264, 1268, 1270, 1272 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3,10,11,60,88,212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу та визнання права власності на майно в порядку спадкування - задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, як чоловіка та жінки без шлюбу з 1999 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Визнати за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_10) право власності на житловий будинок (загальною площею 46,0 кв.м) з господарськими будівлями та спорудами, розташованих на земельній ділянці площею 0,25 га за адресою: АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Визнати за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_10) право власності на земельну ділянку площею 3, 520 га на території Мишуринрізької сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пай № НОМЕР_2) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати в сумі 1277 грн. 31 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, проте не були присутні під час проголошення рішення суду, мають право оскаржити його протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ю.Шевченко