ЄУН № 337/4277/17
Провадження № 2о/337/123/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2017 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя

у складі: головуючого судді Гнатик Г.Є.

при секретарі Куліш Л.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа: Хортицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції про встановлення факту смерті,

в с т а н о в и в:

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті.

У заяві вказав, що 04.10.2017 року померла її бабуся ОСОБА_2 Вона звернулася до Хортицького районного у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану з заявою про державну реєстрацію смерті її бабусі, але їй було відмовлено, тому просилавстановити факт смерті ОСОБА_2 у судовому порядку.

У судове засідання ОСОБА_1 не зявилася, надала суду клопотання, про розгляд заяви без її участі, заяву просить задовольнити.

Представник зацікавленої особи - Хортицького районного у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області в судове засідання не зявився, надав суду письмове клопотання про розгляд справи у відсутності представника зацікавленої особи, просить прийняти рішення на розсуд суду, тому, відповідно до ст.169 ЦПК України, суд вважає за можливе прийняти рішення по справі у відсутності сторін, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню у звязку з наступним.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про народження ІІІ-НО № 380501, 30.03.1977 року народилася ОСОБА_3 (на російській мові), Її батьком записаний ОСОБА_4 (на російській мові) ( а.с. 9).

З копії свідоцтва про народження ІЮ № 222623 вбачається, що ОСОБА_5 (на російській мові), народився 28.11.1951 року. Його матірю вказана ОСОБА_6 (на російській мові) ( а.с. 8).

Відповідно до свідоцтва про одруження НО № 140925 ОСОБА_7 зареєстрував шлюба з ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, після реєстрації шлюбу прізвище дружина «Магонова» (а.с. 10).

Згідно довідки УПСЗН Запорізької міської ради по Хортицькому району № 233000365 від 15.02.2016 року ОСОБА_1 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7).

Як вбачається з «Врачебного свидетельства о смерти» (на російській мові) № 472 від 05.10.2017 року, форми № 106/у, яка було видана МУ «Центр первичной медико-санитарной помощи города Шахтерска» (на російській мові), ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, померла 04.10.2017року (а.с. 11).

Також заявник отримала свідоцтво про смерть ОСОБА_2 в органах РАЦС на непідконтрольній Україні території (а.с. 12).

25.10.2017 року заявником отримано відмову Хортицького районного у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області у проведенні реєстрації смерті ОСОБА_2 оскільки заявником на підтвердження факту смерті ОСОБА_2 пред'явлено документ, виданий на території, де органи влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Вказані документи не є офіційним документами, відповідно до вимог ст.9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», на підставі яких можливо провести державну реєстрацію смерті.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Відповідно до роз'яснень, даних в п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» (зі змінами від 12.02.2015 року), державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті.

Положенням частини другої статті 19 Конституції України, передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Допустимими за змістом частини першої статті 59 ЦПК України є докази, одержані в порядку, встановленому законом.

Беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, у своєму висновку Європейський суд з прав людини у справі «Кіпр проти Туречинни », зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозвязку під час розгляду справ у порядку статті 257-1 ЦПК України.

З викладеного вище, вбачається, що заявником надано достатньо доказів того, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 дійсно померла 04.10.2017 року на тимчасово окупованій території України, а тому суд вважає за необхідне задовольнити заяву та встановити факт смерті ОСОБА_2 в судовому порядку.

Керуючись ст.ст.60, 169, 213-215, 234, 256, 257-1, 259 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Заяву задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, місце народження м.Шахтарськ Донецької області, яка настала 04 жовтня 2017 року у м.Шахтарськ Донецької області.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів через Хортицький районний суд м.Запоріжжя.

Суддя: Г.Є. Гнатик