Справа №492/576/17
Провадження №2/492/495/17
АРЦИЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

05 липня 2017 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Крутової О. М.,

при секретарі судового засідання Распутіної М. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

16.05.2017 р. ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач) звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 (далі за текстом - відповідач), в якому просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки Крістіни (01.08.2015 р. н.), у твердій грошовій сумі в розмірі по 1 000,00 (одній тисячі) гривень 00 копійок, щомісяця, починаючи з моменту подання позову і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтуванні позову посилається на те, що з відповідачем по справі вони знаходяться в шлюбі, але тривалий час не проживають разом. Від шлюбу мають спільну дитину, яка постійно проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. В свідоцтві про народження дитини відповідач записаний батьком. Позивач вказує на те, що їй одній важко утримувати дитину, відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на її утримання, тому вона змушена звернутися до суду з позовом.

У судове засідання позивач не зявилася, від 13.06.2017 р. надіслала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд задовольнити їх повністю. Позивач просила суд розглядати справу в її відсутність. В своїй заяві зазначила, що в разі неприбуття в судове засідання відповідача, згодна на прийняття заочного рішення у справі (а. с. 14).

Відповідач в судове засідання не зявився; про дату, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином; клопотання про розгляд справи у його відсутність до суду не подавав, про причини неявки суд не повідомляв.

Враховуючи викладене, суд ухвалив, у відповідності до ч. 4 ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України), прийняти рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

У звязку з неявкою сторін в судове засідання, суд ухвалив, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в їх сукупності, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному обсязі із наступних підстав.

Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, повязані з обовязком батьків утримувати малолітніх дітей, тому при вирішенні спору слід керуватися Сімейним Кодексом України (далі за текстом СК України).

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Згідно копії свідоцтва про шлюб серія І-ЖД № 237702, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Арцизького районного управління юстиції в Одеській області від 18.08.2015 р. між позивачем і відповідачем зареєстровано шлюб (а. с. 7).

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_3 (01.08.2015 р. н.) її батьком записаний ОСОБА_2 відповідач по справі (а. с. 6).

Зі змісту довідки №928 від 15.05.2017 р., виданої Виконавчим комітетом Теплицької сільської ради Арцизького району Одеської області вбачається, що дочка проживає разом з матірю (а. с. 8).

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Такий принцип рівності прав та обовязків батьків щодо дитини ґрунтується на нормах статей 21, 24 Конституції України, які проголошують, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків, передбачених ч. 2 ст. 51 Конституції України, також закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України, на батьків покладено обовязок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Отже, обовязок батьків з утримання своїх дітей виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обовязок батьків утримувати своїх дітей є безумовним.

Відповідно до розяснень, що надані у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Частина 3 ст. 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в долі від доходу його матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, на підставі ст. 183 СК України. Розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається судом за заявою платника або одержувача, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону, згідно ст.184 СК України.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком малолітньої ОСОБА_3, що підтверджено свідоцтвом про її народження та не заперечувалося відповідачем, тому проживаючи окремо, відповідач зобовязаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Виходячи з аналізу перелічених норм закону, враховуючи обставини та матеріали справи, суд приходить до висновку, що не зважаючи на те, що шлюб між сторонами не розірваний, в наявний час вони проживають окремо один від одного, відповідач, будучи батьком неповнолітньої дитини, проживаючи окремо, зобовязаний утримувати свою неповнолітню дитину, яка проживає з матірю до досягнення дитиною повноліття.

Суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів, які відповідач повинен виплачувати на користь позивача на утримання дитини до її повноліття, у твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до ст. 182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів враховує такі обставини як стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача та стягувати аліменти з батька неповнолітньої ОСОБА_3 на користь позивача на утримання дитини в розмірі 1 000,00 (однієї тисячі) гривень 00 копійок, починаючи з дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. ст. ч. 3 ст. 181, ст. ст. 182, 184, 191 СК України, ст. ст. 6, 15, 30, 62, 84, 88, 197, 208, 213, 214, 215, 224-226, 228, 233, 367 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (01.01.1994 р. н., ідентифікаційний номер НОМЕР_1) задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 (16.07.1985 р. н., місце проживання якого зареєстроване за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1) аліменти на користь ОСОБА_1 (01.01.1994 р. н.) на утримання дитини: ОСОБА_3 (01.08.2015 р.) в твердій грошовій сумі в розмірі по 1 000,00 (однієї тисячі) гривень 00 копійок, щомісячно, з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з дня подачі позову, тобто з 16.05.2017 р. і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 31.07.2033 р., включно.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 (16.07.1985 р. н., місце проживання якого зареєстроване за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1) в дохід держави судовий збір в розмірі 640,00 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежів за 1 (один) місяць.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 (десяти) днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Одеської області через Арцизький районний суд Одеської області шляхом подання апеляційної скарги в 10 (десяти) денний строк з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя О. М. Крутова