Справа № 131/1178/16-ц Провадження № 22-ц/772/1630/2017Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 5Доповідач Береговий О. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого судді Берегового О.Ю.,

суддів Матківської М.В., Луценка В.В.,

за участі секретаря Торбасюк О.І.,

позивача ОСОБА_2 та її представника адвоката ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Іллінецької міської ради Вінницької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 05 травня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, Іллінецької міської ради Вінницької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, обгрунтовуючи свої вимоги, що 17.12.1996 року померла ОСОБА_6. Після її смерті відкрилась спадщина за законом, оскільки особистого розпорядження на випадок своєї смерті вона не зробила. Спадкоємцями першої черги за законом після її смерті є вона та ОСОБА_4, які спадщину прийняли у встановленому законом порядку.

Рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 18.02.2014 року поновлено ОСОБА_2 строк для звернення до суду з позовом про виділення частки спадкового майна в натурі. Виділено ОСОБА_2 в натурі частину спадкового майна, яка складається з частини житлового будинку № 8 з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по вул. Коцюбинського в м. Іллінці Вінницької області, а саме:

з житлового будинку «А» виділено, згідно план-схеми долученої до висновку будівельно-технічної експертизи, кімнату 1-3 площею 21.7 кв.м.;

із господарських будівель виділено: 67/100 літньої кухні «Б», 65/100 сараю «б», убиральню «У1», що в загальному складає 53/100 частини вказаного домоволодіння;

ОСОБА_4 виділено в натурі частину цього ж спадкового майна, яка складається з частини житлового будинку №8 з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по вул. Коцюбинського в м. Іллінці Вінницької області, а саме:

з житлового будинку «А» виділено, згідно план-схеми долученої до висновку будівельно-технічної експертизи: веранду 1-1, площею 9 кв.м., кімнату 1-2 площею 8,3 кв.м., кухню 1-4, площею 8,4 кв.м.;

із господарських будівель виділено: 37/100 літньої кухні «Б», 35/100 сараю «б», убиральню «У», що в загальному складає 47/100 частини вказаного домоволодіння;

у спільне користування ОСОБА_2 та ОСОБА_4 виділено: погріб «П», огорожу 1, ворота з хвірткою 2.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 2110 грн. грошової компенсації за різницю в дольових частинах домоволодіння; для ізольованого користування виділеними дольовими частинами.

Зобовязано ОСОБА_2 улаштувати засклену веранду для входу в приміщення 1-3, а ОСОБА_4 зобовязано закласти дверний проріз у приміщенні веранди 1-1 та улаштувати дверний проріз для входу у приміщення 1-1.

02.03.2015 року ухвалою Апеляційного суду Вінницької області апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, а рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 18.02.2014 року залишено без змін.

Окрім вказаних обєктів нерухомості спадкодавець за життя самочинно побудувала два сараї на земельній ділянці Іллінецької міської ради Вінницької області, яка відведена їй в користування для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, які позначені в технічному паспорті на домоволодіння як "б1" і "б2".

Після прийняття спадщини позивач приступила до використання сараю "б1" (1985 року побудови) площею 8,6 кв.м., в якому провела поточний ремонт, а ОСОБА_4 використовує сарай "б2" площею 12,7 кв.м., який в 2008 році розібрала, а на його місці збудувала новий.

У звязку з цим позивач просила суд визнати за нею право власності на приміщення сараю позначеного на плані літерою "б1", який розташований по вулиці Коцюбинського, 8 в місті Іллінці Вінницької області, згідно технічного паспорту виготовленого КП "Гайсинське МБТІ" (реєстровий № 423), в порядку спадкування за законом після померлої 17.12.1997 року ОСОБА_6

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 05 травня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Іллінецької міської ради Вінницької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права просила оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обгрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності, тощо), що мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Умовами обґрунтованості є повне і всебічне з'ясування обставин, що мають значення для справи, доведеність тих обставин, які суд вважає встановленими, відповідність висновків суду обставинам справи.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 17.12.1996 року померла ОСОБА_6. Після її смерті відкрилась спадщина за законом, оскільки особистого розпорядження на випадок смерті вона не зробила.

До складу спадщини після смерті ОСОБА_6 увійшов житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: Вінницька область, м. Іллінці, вул. Коцюбинського, 8.

Спадкоємцями першої черги за законом є доньки спадкодавця: позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_4, які спадщину прийняли у встановленому законом порядку, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом (а.с. 11).

Згідно рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 18.02.2014 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 02.03.2015 року, ОСОБА_2 виділено в натурі частину спадкового майна, яка складається з частини житлового будинку №8 з господарськими будівлями та спорудами розташованого по вул. Коцюбинського в м. Іллінці Вінницької області, а саме:

з житлового будинку «А» виділено, згідно план-схеми долученої до висновку будівельно-технічної експертизи, кімнату 1-3 площею 21.7 кв.м.;

із господарських будівель виділено: 67/100 літньої кухні «Б», 65/100 сараю «б», убиральню «У1», що в загальному складає 53/100 частини вказаного домоволодіння.

ОСОБА_4 виділено в натурі частину цього ж спадкового майна, яка складається з частини житлового будинку № 8 з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по вул. Коцюбинського в м. Іллінці Вінницької області, а саме:

з житлового будинку «А» виділено, згідно план-схеми долученої до висновку будівельно-технічної експертизи: веранду 1-1, площею 9 кв.м., кімнату 1-2 площею 8,3 кв.м., кухню 1-4, площею 8,4 кв.м.;

із господарських будівель виділено: 37/100 літньої кухні «Б», 35/100 сараю «б», убиральню «У», що в загальному складає 47/100 частини вказаного домоволодіння;

у спільне користування ОСОБА_2 та ОСОБА_4 виділено: погріб «П», огорожу 1, ворота з хвірткою 2.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 2110 грн. грошової компенсації за різницю в дольових частинах домоволодіння; для ізольованого користування виділеними дольовими частинами.

Зобовязано ОСОБА_2 улаштувати засклену веранду для входу в приміщення 1-3, а ОСОБА_4 зобовязано закласти дверний проріз у приміщенні веранди 1-1 та улаштувати дверний проріз для входу у приміщення 1-1.

У технічному паспорті на будинковолодіння, що знаходиться за адресою: Вінницька область, м. Іллінці, вул. Коцюбинського, 8, зазначено про самочинно збудовані сараї б1 та б2 (а.с. 9 на зв.).

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №2487/2772 від 28.05.2012 року, а також згаданого технічного паспорта, сарай б1збудовано самочинно у 1985 році (а.с. 13, 24).

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову вважав вимоги необґрунтованими, оскільки позивач не довела можливість спадкування спірного майна за відсутності підтвердження належності спадкодавцеві будь-яких прав на нього, а також висновку БТІ та доказів звернення позивача із заявою до компетентного органу про прийняття спірного обєкта до експлуатації, як того вимагають наведені нормативні акти.

Колегія суддів погоджується з такими висновками з огляду на наступне.

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

З інформаційної довідки відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та цивільного захисту Іллінецької РДА від 17.06.2016 року за № Ш-38-2 вбачається, що забудовником самочинного збудованого сараю «б-1» за адресою: Вінницька область, м. Іллінці, вул. Коцюбинського, 8 є ОСОБА_7.

За таких обставин, є вірними висновки суду першої інстанції щодо відсутності належних доказів, які б підтверджували належність спадкодавцеві ОСОБА_8 прав забудовника чи будь-яких інших прав на обєкт самочинного будівництва.

Таким чином, без з'ясування факту належності сараю "б1" померлій ОСОБА_6 позовні вимоги є недоведеними.

Разом з тим, відповідно до листа Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.1999 року № 12/5-126: «Комітет вважає за доцільне проводити оформлення свідоцтва про право власності по об'єктах, які були закінчені будівництвом після 05 серпня 1992 р. і на цей час не прийняті в експлуатацію (які експлуатуються або не експлуатуються) тільки при наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями - державними приймальними або державними технічними. По об'єктах, що збудовані до 05 серпня 1992 р., тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається бюро технічної інвентаризації (до врегулювання цього питання законодавчими на нормативними актами).»

Однак, акту прийняття в експлуатацію сараю «б1», розташованого за адресою: Вінницька область, м. Іллінці, вул. Коцюбинського, 8, складеного відповідними комісіями - державними приймальними або державними технічними, що складається бюро технічної інвентаризації позивач у підтвердження своїх вимог суду не надав.

Порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А.3.1-3-94 "Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів" та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз'яснюється:

- оформлення свідоцтва на право власності на об'єкти, які були закінчені будівництвом після 5 серпня 1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями - державними приймальними або державними технічними;

- по об'єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ.

Державна реєстраційна служба України листом від 12.03.2013 року № 95-06-15-13 роз'яснила, що при проведенні державної реєстрації прав із видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно, збудоване до 05 серпня 1992 року, документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, є технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна.

Аналогічна норма щодо порядку реєстрації права власності зазначена в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13. Зокрема, при реєстрації для оформлення права власності об'єктів, що збудовані до 05 серпня 1992 р., тобто до прийняття постанови Кабінету міністрів України від 05.08.1992 р. № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, одним із необхідних документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається Бюро технічної інвентаризації.

Однак, суду не надано технічного паспорту на вказаний об'єкт нерухомого майна, який би був складений до 05 серпня 1992 року і на підставі якого в подальшому міг бути підписаний акт прийняття будинку в експлуатацію. Також не надано суду доказів щодо звернення позивача до органів місцевого самоврядування з питання прийняття в експлуатацію зазначеного об'єкту нерухомого майна та з питання реєстрації права власності на вказаний збудований об'єкт, також відсутні дані, що з приводу зазначеного питання приймалось відповідне рішення, яке б свідчило про порушення її права, яке підлягає захисту у відповідності до вимог ст. 3 ЦПК України та у спосіб, передбачений ст. 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до положень ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Виходячи із зазначених нормативних положень частки кожного із спадкоємців ОСОБА_6 є рівними, тобто ОСОБА_2 та ОСОБА_4 мають право кожен на 1/2 частину спадкового майна, тому підстави для визнання за позивачем права власності в цілому на сарай «б1», який розташований за адресою: Вінницька область, м. Іллінці, вул. Коцюбинського, 8 відсутні.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія cуддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 05 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: