Справа № 226/531/17
Провадження № 2/226/265/2017
07.07.2017 Димитровський міський суд Донецької області в складі:
головуючого - судді Салькової В.С.,
за участю секретаря судового засідання Попенко І.І.,
позивача ОСОБА_1, представника позивача адвоката Варцаби О.Д.,
представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Малькевича Є.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мирнограді Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Петропавлівської районної державної адміністрації, ОСОБА_5, ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом і в обґрунтування вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Мирнограді померла його батько - ОСОБА_6. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі на земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 4,94 га на території Брагинівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області. Крім нього спадкоємцем першої черги є його мати - дружина померлого ОСОБА_5, яка не заперечує проти успадкування ним майна ОСОБА_6
У встановлений законом строк він не звернувся до нотаріуса із відповідною заявою про прийняття спадщини, оскільки не знав про смерть батька, який за сім років до своєї смерті пішов з родини і за той час припинив будь-яке спілкування з ним та матір'ю. Про смерть батька йому стало відомо лише у січні 2017 року, він одразу звернувся до нотаріуса, але дізнався, що майно померлого успадкувала ОСОБА_3, яка приховала від суду наявність інших спадкоємців і рішенням суду була визнана єдиним спадкоємцем четвертої черги. Вказане рішення суду було оскаржене ним і скасоване апеляційним судом. Просить суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини тривалістю три місяці.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, обґрунтувавши їх викладеними у заяві відомостями. Також пояснив, що батько пішов з родини ще в 1986 році, мешкав окремо і за весь минулий з цього час бачились вони лише пару разів, останній - в 1998 році, коли він приїжджав до с. Олександрівки, де живуть родичі і тоді жив батько. Між ними не було ніяких відносин, батько не прагнув спілкування, він навіть не знав, що останні роки перед смертю ОСОБА_6 хворів. Про смерть батька він дізнався у січні 2017 року від двоюрідної сестри ОСОБА_7, тоді ж звернувся до нотаріуса і дізнався про судове рішення щодо ОСОБА_3, про її спадкування батькової земельної ділянки. З ОСОБА_3 він ніколи не спілкувався, знає, що батько жив з нею останні роки. Просив задовольнити позов, оскільки він не мав змоги подати заяву нотаріусу про прийняття спадщини вчасно.
Представник позивача адвокат Варцаба О.Д. в судовому засіданні також просив задовольнити позов. Вважає, що відповідач ОСОБА_3 свідомо приховала від нотаріуса і суду відомості про дружину і дітей спадкодавця, а позивач, який не спілкувався з батьком, жодним чином не міг знати про його смерть.
Представник відповідача - Петропавлівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області до суду не прибув, від відповідача надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника за наявними у справі матеріалами.
Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні 07.06.2017 позовні вимоги визнала. Пояснила, що позивач є її сином, а померлий ОСОБА_6 - чоловіком, шлюб з яким вона не розривала, але тривалий час вони не жили разом. Чоловік пішов від неї у 1986 році, не спілкувався потім ні з нею, ні з дітьми, крім позивача в них є ще дочка. З родичами чоловіка вона також не спілкувалася. Про смерть ОСОБА_6 не знала, на похованні не була. Племінниця чоловіка ОСОБА_7 не дзвонила їй, щоб сповістити про смерть чоловіка. В січні 2017 року ОСОБА_7 заїхала до неї заночувати, оскільки була в місті з онуком у лікаря, заздалегідь не сповіщала про приїзд, приїхала, бо знала адресу - вона вже багато років живе там. Тоді ж і повідомила, що ОСОБА_6 помер, залишилася спадщина - земельна ділянка. Після цього син почав все з'ясовувати і дізнався про спадкування ділянки ОСОБА_3. Просила позов задовольнити і в подальшому розглядати справу без її участі (а.с. 64).
Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні 07.06.2017 позовні вимоги не визнала. Пояснила, що з ОСОБА_6 вони почали мешкати однією сім'єю без шлюбу з 14.09.1986, про це знала ОСОБА_5, яка також знала, де саме вони мешкали. Мешкали вони тоді в АДРЕСА_2. З 1995 по 2005 роки вони жили в с. Олександрівці, де живуть всі родичі померлого, а в 2005 році повернулися і проживали по АДРЕСА_1. Вона особисто не спілкувалася з позивачем і його матір'ю, але знала, що з ними підтримують зв'язок родичі ОСОБА_6, зокрема, його племінниці. Коли той помер, вона подзвонила двоюрідній сестрі ОСОБА_8, та - ОСОБА_7, а ОСОБА_7 сповістила позивача, але той відмовився приїжджати на поховання, сказав, що якось потім приїде. Заповіт ОСОБА_6 не складав. Жили вони вдвох, після смерті ОСОБА_6 вона хотіла прийняти спадщину, але нотаріус відмовив, бо вони не родичі, і порадив звернутися до суду. В суді її не питали про інших родичів померлого. Вона нічого свідомо не приховувала, спеціально просила рідних повідомити синові ОСОБА_6 про його смерть. Вважає причину пропущення позивачем строку на звернення до нотаріуса не поважною, тому що йому ніхто не перешкоджав зробити це раніше. В подальшому справу просила розглядати без неї (а.с. 65).
Представник відповідача адвокат Малькевич Є.А. в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки причини пропуску позивачем строку не є поважними, а те, що позивач не знав про смерть батька, за позицією Верховного Суду України не може сприяти наданню йому додаткового строку для прийняття спадщини.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Мирнограді Донецької області (а.с. 3).
За відомостями Димитровської державної нотаріальної контори, після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки, розташованої на території Брагинівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, спадщину прийняла ОСОБА_3 як спадкоємець за законом на підставі рішення Димитровського міського суду Донецької області від 20.02.2014 про встановлення факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем (а.с. 9-10, 54-56).
Позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (а.с. 4).
18.01.2017 ОСОБА_1 звернувся до Димитровської державної нотаріальної контори із заявою щодо спадщини, яка залишилася після смерті ОСОБА_6, на яку йому був роз'яснений порядок звернення для прийняття спадщини і дії в разі пропуску строку для звернення з відповідної заявою (а.с. 6).
Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 02.03.2017 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 рішення суду від 20.02.2014 про встановлення факту проживання ОСОБА_3 однією сім'єю зі спадкодавцем ОСОБА_6 скасоване, заява ОСОБА_3 залишена без розгляду (а.с. 8).
Опитані судом за клопотаннями сторін свідки показали таке.
Так, свідок ОСОБА_1, яка є сестрою позивача і дочкою померлого ОСОБА_6, підтвердила пояснення позивача щодо того, що з батьком вони не спілкувалися і про його смерть дізналися в січні 2017 року від сестри ОСОБА_7. Вона розуміє, що є спадкоємцем першої черги, але спадщина її не цікавить.
Свідки ОСОБА_9 і ОСОБА_10, сусіди ОСОБА_5 більше сорока років, показали, що дійсно ОСОБА_6 пішов з родини дуже давно, багато років тому, з родиною після цього не спілкувався, не відвідував, про його смерть дружина і діти не знали, і тільки в цьому році ОСОБА_5 розповіла їм, що вони дізналися про смерть ОСОБА_11.
Свідок ОСОБА_7, двоюрідна сестра ОСОБА_1 та племінниця померлого, повідомила, що ОСОБА_6 помер чотири роки тому, по це вона дізналася від сестри ОСОБА_8. Телефонного номера позивача в неї не було і про смерть батька вона йому не сповіщала. В січні 2017 року вона приїхала до м. Мирнограда і завітала до ОСОБА_5, дружини дядька. Тоді вона й сказала тітці, що дядько помер, що залишилася земля.
Свідок ОСОБА_8 пояснила суду, що вона є двоюрідною сестрою позивача за лінією батька - ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. В день його смерті їй подзвонила ОСОБА_3, повідомила про подію, а вона зателефонувала ще одній сестрі - ОСОБА_7, та просила ту повідомити синові померлого - позивачу. Потім ОСОБА_7 передзвонила їй і сказала, що ОСОБА_1 не бажає їхати на поховання, а сказав, що потім відвідає цвинтар. Дядько не спілкувався з дружиною і дітьми, але позивач знав, де той мешкає.
Дослідивши докази у справі окремо і в сукупності, суд дійшов таких висновків.
За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).
Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Обґрунтовуючи поважність причини пропуску строку, ОСОБА_1 вказує, що про смерть батька він дізнався лише в січні 2017 року, тому раніше і не звернувся із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса.
Водночас, за змістом вищевказаної норми Закону, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини.
Якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.
Враховуючи, що ОСОБА_1 зазначене лише посилання на відсутність обізнаності про смерть батька до січня 2017 року і не вказано про наявність саме причин, пов'язаних з об'єктивними, непереборними, істотними для нього труднощами на вчинення дій для прийняття спадщини, підстав для задоволення його позовних вимог суд не вбачає.
Саме така правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 26.09.2012 (справа № 6-85цс12), 04.11.2015 (справа № 6-1486цс15) та 14.09.2016 (справа № 6-1215цс16).
Крім того, суд вважає за необхідне зауважити, що, як випливає з показів опитаних в судових засіданнях осіб, позивач ОСОБА_1 знав про місце мешкання свого батька ОСОБА_6, це місце не змінювалося протягом багатьох років, батько і син проживали в одному місті - м. Мирнограді, і хоча й не спілкувалися, мали багатьох родичів, які підтримували періодичний зв'язок між собою. Тобто, позивач мав можливість бути обізнаним про хід життя батька і без особистого спілкування з ним. Зазначене також підтверджує відсутність у позивача поважних причин пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.
На підставі викладеного, статті 1220, 1222, 1269, 1270, 1272 Цивільного кодексу України, керуючись статтями 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Петропавлівської районної державної адміністрації, ОСОБА_5, ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - відмовити.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.С. Салькова