АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-357/11 Головуючий в І інстанції Марківський О. В. Провадження №22-ц/791/1283/17 Доповідач: Воронцова Л. П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«13» липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2,
ОСОБА_3,
секретарОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 24 лютого 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2011 року ОСОБА_6 звернулася з вище зазначеним позовом до суду, посилаючись на те, що вона перебувала у не зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають неповнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зазначала, що син знаходиться на її утриманні, а вона перебуває у скрутному матеріальному становищі, тому не в змозі сама забезпечити дитину. Стягнення за іншими виконавчими листами з відповідача не здійснюються.

Позивачка просила суд стягнути з ОСОБА_5 на свою користь аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини зі всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подачі позову.

Рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області позов ОСОБА_6 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 кошти на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини зі всіх видів заробітку, однак не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, щомісячно, починаючи стягнення з 14 лютого 2011 року.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць в межах суми платежу і стягнуто з відповідача судовий збір на користь держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, просив заочне рішення суду скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходили.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не зявилися, належним чином повідомлені, від ОСОБА_5 надійшла заява електронною поштою про розгляд заяви у його відсутність. Колегія суддів вважає можливим справу розглянути у відсутності сторін в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з того, що батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття; відповідач в судове засідання не зявився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, згоден сплачувати аліменти.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, ОСОБА_5 є батьком неповнолітнього ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а. с. 9, 10/.

Згідно довідки Михайловської сільської ради Новотроїцького району, ОСОБА_8 перебуває на утриманні матері /а. с. 11/.

Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою ВР України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ з відповідними змінами та доповненнями кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено ст.51 Конституції України та ст.180 СК України. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька.

Відповідно до норм чинного законодавства за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом.

За приписами до ч. ч. 1 3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість вимог ОСОБА_6 щодо стягнення з ОСОБА_5 аліментів на утримання їх спільної дитини. Разом з тим, апеляційний суд не може погодитися з визначенням судом їх розміру, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 182 СК України, яка узгоджується з розясненнями з даного питання, викладеними у пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та згідно з ч.1ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Визначаючи розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача, суд першої інстанції виходив зі змісту заяви ОСОБА_5, надісланої факсом /а. с. 17а/ про те, що він не заперечує проти стягнення з нього аліментів на сина та відсутності доказів наявності підстав, які б впливали на розмір стягнутих аліментів.

Разом з тим, з наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про народження ОСОБА_9 Ярослава, ІНФОРМАЦІЯ_2 та довідки Флоринської сільської ради Бершадського району Вінницької області, виданої за місцем проживання відповідача, він є батьком вище зазначеної дитини /а. с. 38, 41/.

Дана обставина, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 182 СК України має бути врахована судом при визначенні розміру аліментів за позовом ОСОБА_6

Тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 щодо не врахування судом наявності у нього на утриманні сина ОСОБА_10 ОСОБА_11 підлягають задоволенню, а рішення суду в частині визначеного до стягнення розміру аліментів зменшенню з 1/4 до 1/6 частини.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 про наявність у нього інших дітей, окрім синів ОСОБА_7 і ОСОБА_9 Ярослава, не заслуговують на увагу і підлягають відхиленню, оскільки законність рішення суду переглядається на момент його ухвалення, а інші діти відповідача народилися після ухвалення оскаржуваного ним рішення.

Дані обставини можуть бути підставою для подачі ОСОБА_5 позову до суду про зменшення розміру стягнутих з нього аліментів /а. с. 39, 40, 41/.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 про те, що між ним та позивачкою існувала усна домовленість про те, що він повністю залишає їй та їх неповнолітньому сину ОСОБА_7 придбане ними майно за час сумісного проживання для утримання сина ОСОБА_7, а ОСОБА_6 не матиме до нього матеріальних претензій підлягають відхиленню, оскільки відповідно до ст. ст. 180, 190 СК України, такий договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. Належні і допустимі докази такої угоди між ним і позивачкою відповідач суду не надав.

Посилання ОСОБА_5 на те, що він у добровільному порядку надає сину ОСОБА_7 матеріальну допомогу, підлягають відхиленню, оскільки у порушення вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, докази надання матеріальної допомоги сину у добровільному порядку відповідач суду не надав.

Прохання апелянта про скасування рішення суду і направлення справи на новий судовий розгляд, нормами діючого цивільно процесуального кодексу не передбачено, тому воно підлягає відхиленню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 24 лютого 2011 року змінити.

Зменшити розмір стягнутих з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 аліментів на сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/4 частини до 1/6 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку у період з 14 лютого 2011 року до 08 липня 2017 року, а починаючи з 08 липня 2017 року не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає чинності з дня його проголошення і може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий підписОСОБА_1
Судді: підпис підписОСОБА_2 ОСОБА_3

З оригіналом згідно: Копія рішення оформлена 13 липня 2017 року Рішення набрало законної сили 11 липня 2017 року

Суддя Секретар судового засідання ОСОБА_1 ОСОБА_4