Провадження № 2/337/216/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 липня 2017 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя

у складі: головуючого судді Нещеретної Л.М.

з участю секретаря Шварцер Г.М.

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

представників відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5

відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8, ОСОБА_7 про усунення від права на спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_8 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання за нею права власності на 7/75 частин квартири АДРЕСА_1; на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,0024 га, кадастровий номер: :05:001:0728, що знаходиться на території Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області та 1/3 частину земельної ділянки площею 0,0023 га, кадастровий номер: :05:001:0744, що знаходиться на території Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9, який помер 01 березня 2016 року.

Відповідач ОСОБА_6 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_8, ОСОБА_7 про усунення відповідачів від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_9, який помер 01 березня 2016 року, оскільки відповідачі залишили батька в безпорадному стані, утриманням та похованням батька займався лише він. Ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 30.03.2017 року, за клопотанням ОСОБА_6, позовні вимоги в частині усунення ОСОБА_7 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_9, який помер 01 березня 2016 року, залишені без розгляду.

В судовому засіданні представники позивач ОСОБА_8 ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_1 підтримали позов ОСОБА_8, просять їх задовольнити. Проти задоволення зустрічного позову ОСОБА_6 заперечують. Суду пояснили, що ОСОБА_8 є донькою та спадкоємцем після смерті ОСОБА_9, який помер 01.03.2016 року не насильницькою смертю. ОСОБА_8 претендує на 1/3 частину спадкового майна, а саме: на 7/25 частин квартири АДРЕСА_1; на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,0024 га, кадастровий номер: :05:001:0728 та площею 0,0023 га, кадастровий номер: :05:001:0744, що знаходяться на території Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області. З зустрічним позовом не згодні, так як за час хвороби батька вона доглядала за ним, у безпорадному стані його не залишала. Після повернення з лікарні батько самостійно пересувався та жив самостійно у квартирі, а вона приходила до нього, приносила їжу та продукти харчування, про смерть батька не була повідомлена.

Відповідач ОСОБА_7 просить ухвалити рішення на розсуд суду. В судовому засіданні пояснив, що є сином ОСОБА_9, померлого 01.03.2016 року. З 2013 року по лютий 2016 року з батьком не спілкувався, про його стан здоровя не знав. У лютому 2016 року йому зателефонував батько та попросив гроші. Приїхавши до батька ОСОБА_7 побачив, що він самостійно пересувався, жив у кімнаті площею 12 кв.м., виходив на балкон та на вулицю, палив, ходив до магазину, грав у доміно. Йому допомагали сусіди. Він дав батьку гроші у сумі 4000 гривень. Особисто не знає, чи допомагали батьку ОСОБА_8 та ОСОБА_6 Зі слів сусідів знає, що ОСОБА_8 спілкувалась з батьком біля підїзду. Про те, що батько знаходився у лікарні та про його смерть не знав.

Відповідач ОСОБА_6 в судовому засіданні з первісним позовом не згоден, оскільки ОСОБА_8 не доглядала за батьком, залишала його в безпорадному стані після операції у 2015 році. Свій зустрічний позов підтримує, пояснивши, що померлий ОСОБА_9 його батько, якому 19.03.2015 року була зроблена операція кишківника, після якої батько знаходився у лікарні до 08.04.2015 року. В цей час він знаходився за межами України. Приїхавши в середині квітня, батько повідомив, що з лікарня його привезла ОСОБА_8 та залишила його самого повідомивши, що не буде доглядати за ним. Батька доглядала сусідка ОСОБА_10 Батько пересувався по квартирі, виходив на вулицю за допомогою палиці, спілкувався з сусідами на лавочці, інвалідом не був. 09.02.2016 року ОСОБА_9 вдруге знаходився у лікарні ТОВ «ВІТАЦЕНТР» та йому було зроблено операцію, потім батько помер. ОСОБА_8 дізнавшись про смерть батька бажала попрощатися, але похованням не займалась, до реанімації не приходила. Документів що батько потребував постійного стороннього догляду немає. Про смерть батька він ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не повідомив.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін.

Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 01 березня 2016 року помер ОСОБА_9 про що Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції в книзі реєстрації актів про смерть 02.03.2006 року складено актовий запис № 1694, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖС № 353165 (а.с.9).

Після його смерті відкрилася спадщина: на 7/25 частин квартири АДРЕСА_1 (а.с.79-82); на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,0024 га, кадастровий номер: :05:001:0728, що знаходиться на території Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області (а.с.78) та 1/3 частину земельної ділянки площею 0,0023 га, кадастровий номер: :05:001:0744, що знаходиться на території Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області (а.с.77).

На підставі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкоємця, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

ОСОБА_8, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 є дітьми померлого ОСОБА_9 (а.с.112 зв., 114 зв.)

Згідно копії спадкової справи № 4/2016, заведену 09.03.2016 року ОСОБА_11, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, ОСОБА_8, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 у встановлений законом строк звернулися до приватного нотаріуса з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9 (а.с.93,110,113 зв.).

Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом постановою державного нотаріуса було відмовлено, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. (а.с. 122).

ОСОБА_6 у зустрічній позовній заяві просить усунути ОСОБА_8 від права на спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_9, який помер 01.03.2016 року, посилаючись на те, що за життя батько хворів і через хворобу був у безпорадному стані, а ОСОБА_8 та ОСОБА_7 ухилялися від надання йому допомоги.

Статтями 202, 203 СК України встановлено обов'язок повнолітніх дітей утримувати своїх батьків, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги, мають тяжкі хвороби, інвалідність або є безпомічними.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Вимога про усунення від права на спадкування за законом особи може бути пред'явлена лише після смерті спадкодавця.

Виходячи зі змісту зазначеної норми, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично чи матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Отже, ухилення характеризується умисною формою вини. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Свідок ОСОБА_12 - сусідка по кімнаті квартири, де мешкав ОСОБА_9 суду пояснила, що ОСОБА_9 було прооперовано в квітні 2015 року. Після повернення з лікарні він мешкав у кімнаті сам, самостійно пересувався по квартирі, виходив на вулицю. ОСОБА_9 розповідав їй, що коли знаходився у лікарні, ліки, за його гроші, йому купувала дочка ОСОБА_8, яка і привезла його з лікарні. Сини ОСОБА_7 і ОСОБА_6 йому не допомагали. Приблизно через місяць зявився ОСОБА_6, який став приходити до батька на 1-2 години, приносив ліки, фрукти, молочні вироби. Свідок готувала йому їжу, прала одяг, вбирала. Періодично до ОСОБА_9 приходили дільничний лікар, хірург. В лютому 2016 року він самостійно поїхав до лікарні, після чого ОСОБА_9 помер.

Свідок ОСОБА_13 друг померлого, суду пояснив, що ОСОБА_9 мешкав сам у своїй кімнаті, у комунальній квартирі. Після операції самостійно пересувався по кімнаті, виходив на вулицю. Він, три раз на тиждень приносив ОСОБА_9 продукти, а доглядала за ним сусідка ОСОБА_12 Бачив три рази ОСОБА_8, яка приносила їжу. ОСОБА_8 приходила один раз на тиждень. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 він ніколи в квартирі не бачив. Зі слів померлого по телефону він дізнався, що ОСОБА_6 допомагав грошима, та знаходився біля нього після другої операції у лікарні.

Свідок ОСОБА_14 двоюрідний брат сторін, суду пояснив, що у 2015-2016 р.р. він приїжджав до ОСОБА_9 один раз на місяць. Після операції у 2015 році ОСОБА_7 проживав сам у кімнаті чотирьохкімнатної квартири, самостійно пересувався по квартирі, виходив на вулицю, іноді ходив за продуктами до магазину «АТБ», який знаходився неподалеку від будинку, в якому він мешкав. Вони часто спілкувалися по телефону і ОСОБА_7 розповідав, що готувати їжу йому допомагає сусідка по квартирі. З сином ОСОБА_7 не спілкується, дочка ОСОБА_8 періодично приходила з онукою, приносила їжу, пропонувала обміняти житло та мешкати разом, однак він не погодився. ОСОБА_6 періодично приїжджав з Москви. Був випадок, коли у ОСОБА_9 пропала картка, але з цього приводу нікуди не зверталися, її місце знаходження не зясовано. У 2016 році ОСОБА_9 сам він поїхав до ТОВ «ВітаЦентр», де йому зробили операцію. Через тиждень після операції ОСОБА_9 помер у лікарні. ОСОБА_14 разом з ОСОБА_6 приїжджали до ОСОБА_7 до лікарні, а після його смерті займалися похованням. Про те, чи повідомлялися про знаходження у лікарні та смерть батька ОСОБА_7 та ОСОБА_8 свідок сказати не може.

Свідок ОСОБА_15 знайома ОСОБА_9, суду пояснила, що один раз на місяць провідувала ОСОБА_9, який жив один в одній із кімнат чотирьохкімнатної квартири. У 2015 році, після виписки ОСОБА_7 із лікарні, він сам пересувався по квартирі, інвалідність йому оформлена не було. Сусідка ОСОБА_12 допомагала йому купувати продукти та готувати їжу. Свідок також пояснила, що спілкувався в ОСОБА_7 по телефону та дізналася, що ОСОБА_8 приходила до нього один раз після операції у 2015 році, а ОСОБА_7 допомагав грошима в сумі 4000 гривень. ОСОБА_6 приїздив із Москви на 2-3 тижні через 2-3 місяці. У 2015-2016 р.р. ОСОБА_15 один раз була у квартирі ОСОБА_7 Зі слів ОСОБА_6 знає, що він займався похованням. ОСОБА_7 був під час поховання батька, а ОСОБА_8 про смерть батька не сповістили.

Згідно епікризу з медичної карти стаціонарного хворого, ОСОБА_9 знаходився в лікарні з 17.03.2015 року по 08.04.2015 року. Виписаний в задовільному стані з покращенням (а.с.48).

Згідно епікризу з медичної карти стаціонарного хворого, ОСОБА_9 знаходився в лікарні з 19.06.2015 року по 22.06.2015 року. Виписаний в задовільному стані з покращенням (а.с.47).

Згідно епікризу з медичної карти стаціонарного хворого, ОСОБА_9 самостійно звернувся до лікаря, знаходився в лікарні з 06.11.2015 року по 13.11.2015 року. Виписаний в задовільному стані з покращенням (а.с.46). Щодо встановлення групи інвалідності, потреби у постійному сторонньому догляді не направлявся.

Відповідно відповіді КЗ «Запорізький центр первинної медико-санітарної допомоги №5» від 05.07.2017 року вих. №1177/01-20, ОСОБА_9 перебував на обліку, самостійно себе обслуговував та постійної сторонньої допомоги не потребував.

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи №01/6-98 від 05.04.2016 року, ОСОБА_9 був зареєстрований за адресою: м.Запоріжжя, вул Хортицьке шосеАДРЕСА_2 по день смерті 01.03.2016 року. разом з ним на день смерті ніхто зареєстрований не був (а.с.65).

Таким чином, із пояснень свідків, допитаних в судовому засіданні, а також і з пояснень сторін та матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_9 був особою похилого віку, мав житло та джерело доходу, хворів, але інвалідність йому не встановлена, він не був прикутий до ліжка, постійного стороннього догляду не потребував, самостійно ходив по квартирі, на вулицю, до магазину, міг сам себе обслуговувати, тобто не був у безпорадному стані. Донька ОСОБА_8 допомагала батьку, купуючи ліки і продукти харчування, відвідувала його разом зі своєю донькою та онукою ОСОБА_9, що вбачається як з пояснень її представників, наданих в судовому засіданні, так і із пояснень свідків, допитаних в судовому засіданні. Відповідач ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що дізнавшись про хворобу батька, за його проханням допоміг йому грошима в сумі 4000 гривень. Крім того ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердив, що під час операції батька знаходився за межами країни, а батька з лікарні привозила ОСОБА_8, яка відвідувала його під час стаціонарного лікування, пропонувала йому обміняти житло та жити разом, але ОСОБА_9 вирішив жити самостійно. Тобто ОСОБА_8 надавала допомогу батьку та у безпорадному стані не залишала.

Доводи свідків, в тій частині, що вони не бачили, як ОСОБА_8 приходила до свого батька і допомагала йому, суд оцінює критично, оскільки допитані свідки не проживають разом в одній квартирі із ОСОБА_9, в силу чого вони не можуть достеменно стверджувати, що ОСОБА_8 не відвідувала свого батька, крім того, частина із допитаних свідків працюють і не можуть бачити протягом дня хто і до кого може приходити.

Згідно довідки ТОВ «ВітаЦентр» №46/16 від 16.02.2016 року (а.с.50), ОСОБА_9 з 09.02.2016 року знаходився на стаціонарному лікуванні, особисто оформив договір про надання медичних послуг (а.с.49).

Відповідно пояснень сторін, ОСОБА_9 отримував пенсію. Згідно довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» від 07.04.2016 року мав на рахунках 42784,56 гривень (а.с.109). Згідно довідки АБ «Південний» від 28.04.2016 року 46594,54 гривень (а.с.117). Тобто, у ОСОБА_9 до часу смерті були грошові кошти якими він міг розпоряджатися на власний розсуд та саме у матеріальної підтримки ОСОБА_8, чи інших осіб, не потребував. Тому суд вважає, що ОСОБА_8 не могла ухилятися від матеріальної допомоги ОСОБА_7

Щодо наданих квитанцій на поховання (а.с.51-62, 66-69, 73) та не прийняття участі у похованні, то згідно пояснень свідків та сторін ОСОБА_8 не була обізнана про знаходження ОСОБА_7 у ТОВ «ВІТАЦЕНТР» у лютому 2016 року, а також про смерть та поховання батька, тому суд вважає, що з цих причин вона не могла приймати участь у похованні батька.

Доводи ОСОБА_6, що лише він утримував батька спростовуються поясненнями свідків, які пояснили, що провідували його та приносили продукти за своїм бажанням, а сусідка ОСОБА_12 взагалі допомагала безкоштовно, готувала їжу. ОСОБА_9 отримував пенсію, мав вклади в банках, іноді самостійно ходив до магазину, сам оформив договір на лікування у ТОВ «ВІТАЦЕНТР». ОСОБА_6 знаходився за межами України та періодично приїздив до батька.

Щодо доводів ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_8 зняла кошти з картки батька, то вказаний факт не доведено, оскільки ОСОБА_6 з 2015 року до відповідних органів не звертався.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_6 про усунення ОСОБА_8 від права на спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_9 не обґрунтовані і не підлягають задоволенню

Оскільки ОСОБА_8 своєчасно звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9, померлого 01 березня 2016 року, суд вважає, що вона фактично прийняла спадщину, однак позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, що підтверджено належним чином постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Однак, суд вважає, що відсутність правовстановлюючих документів не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Тому позовні вимоги ОСОБА_8 про визнання за нею права власності на майно в порядку спадкування законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 11, 57, 60, 208, 213-215 ЦПК України, ст. ст. 1224, 1258, 1261, 1268, 1270, 1268 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_8 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 7/75 частин квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9, який помер 01 березня 2016 року.

Визнати за ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,0024 га, кадастровий номер: :05:001:0728, що знаходиться на території Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9, який помер 01 березня 2016 року.

Визнати за ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,0023 га, кадастровий номер: :05:001:0744, що знаходиться на території Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9, який помер 01 березня 2016 року.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_8, ОСОБА_7 про усунення від права на спадкування відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: Л.М. Нещеретна