У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Кадєтової О. В., Ізмайлової Т. Л., Мостової Г. І.

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Заводський районний відділ Державної міграційної служби України в Миколаївській області, про зобов'язання вчинити певні дії, усунення перешкод у користуванні житлом шляхом виселення, за касаційною скаргою ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_3, на рішення апеляційного суду Житомирської області від 12 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом в обгрунтування якого посилалася на те, що відповідач є її колишнім чоловіком, зареєстрований у АДРЕСА_2, що належить їй на праві власності.

З жовтня 2014 року відповідач постійно не проживає, а його реєстрація порушує її права власника, оскільки вона має на меті продати квартиру.

Просила зобов'язати Заводський районний відділ державної міграційної служби України в Миколаївській області зняти відповідача з реєстрації місця проживання у вказаній квартирі, усунути перешкоди у користуванні належним їй майном шляхом виселення відповідача з квартири.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 березня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Виселено ОСОБА_2 з вказаної квартири без надання іншого жилого приміщення.

В решті вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 12 травня 2016 року рішення суду першої інстанції в частині виселення ОСОБА_2 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову. В решті судове рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_1, просить оскаржуване судове рішення скасувати, залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свої доводи неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що підстави для скасування судового рішення відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судове рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 січня 2000 року по 27 жовтня 2011 року.

У вказаній квартирі відповідач зареєстрований з 15 серпня 2000 року, який займає одну з трьох кімнат, приймає участь у витратах на її утримання.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову в частині виселення ОСОБА_2, суд апеляційної інстанції правильно дійшов висновку про те, що відповідач зареєструвався у квартиру у встановленому законом порядку як член сім'ї власника квартири та набув право користування житлом відповідно до ст. 156 ЖК України.

Відповідно до положень ст. 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Доводи касаційної скарги, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення судового рішення без змін, оскільки судом апеляційної інстанції не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_3,відхилити.

Рішення апеляційного суду Житомирської області від 12 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова
Т.Л. Ізмайлова
Г.І. Мостова