АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/8678/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/867/К/17 суддя Зімін М.В.
Категорія № 19 (I) Доповідач Барильська А.П.
УХВАЛА

Іменем України

01 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Барильської А. П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар: Кислиця І.В.,

за участю: ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2,

ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 07 лютого 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, треті особи: приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_6, приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_7, ОСОБА_3 про визнання довіреності недійсною та визнання недійним договору купівлі-продажу квартири, самостійним позовом третьої особи ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_5 про визнання права власності на майно, -

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_5, треті особи: приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_6, приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_7, ОСОБА_3 про визнання довіреності недійсною та визнання недійним договору купівлі-продажу квартири.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що у березні 2014 року він відбував покарання за вироком суду у місцях позбавлення волі, в цей час від його імені на підставі нотаріально посвідченої довіреності було продано належну йому частку у квартирі 24 будинку № 13 на бульварі Маршала Василевського у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області. Оскільки він під час відбування покарання ніяких довіреностей не надавав, вважає, що було порушено його право власності.

У звязку з наведеним вище позивач просив суд визнати недійсною довіреність на представлення його інтересів - ОСОБА_5, посвідчену приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 01 лютого 2014 року за реєстровим номером 85, визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири 24 будинку № 13 на бульварі Маршала Василевського у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 20.03.2014 та зареєстрованого в реєстрі за № 230.

Під час розгляду справи третьою особою ОСОБА_3 було подано самостійний позов до ОСОБА_1 та ОСОБА_5 про визнання права власності на майно в якому зазначено,

що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 20.03.2014 року ним було придбано у ОСОБА_8 та ОСОБА_1А, від імені якого за нотаріальною довіреністю діяла ОСОБА_5, квартиру 24 будинку № 13 на бульварі Маршала Василевського у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за 19000 доларів США.

Про відсутність згоди ОСОБА_1 на представництво його інтересів при продажу спірної квартири він не знав, повністю виконав умови угоди договору купівлі-продажу квартири, а тому вважає себе добросовісним набувачем цієї квартири.

Оскільки ОСОБА_1 оскаржується його право власності просив суд визнати за ним право власності на квартиру 24 будинку № 13 на бульварі Маршала Василевського у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, як за добросовісним набувачем.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 07 лютого 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано недійсною довіреність на представлення інтересів ОСОБА_1 ОСОБА_9 ОСОБА_10, посвідчену приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 01 лютого 2014 року за реєстровим номером 85.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В задоволенні самостійних позовних вимог третьої особи ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_5 про визнання права власності на майно - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні його позовних вимог про визнання недійним договору купівлі-продажу квартири та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення вказаних позовних вимог,посилаючись на неповне зясування судом першої інстанції обставин справи.

Так, ОСОБА_1 зауважує на тому, що він не мав наміру відчужувати належну йому квартиру, повноваженнями щодо відчуження квартири відповідача ОСОБА_5 не наділяв, дії ОСОБА_5 не відповідали його волі, крім того в подальшому він не схвалив вчинений від його імені правочин.

Вважає, що його позовні вимоги щодо визнання недійним договору купівлі-продажу квартири мають бути задоволенні на підставі ст.ст. 203,215, 236 ЦК України, а його права захищені згідно із Конституцією України.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване на його думку, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_11 на праві приватної спільної часткової власності станом на 23 березня 2014 року належало по 1/2 частці трикімнатної квартири 24 будинку № 13 на бульварі Маршала Василевського у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області.

За довіреністю від 01 лютого 2014 року, посвідченою приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 01 лютого 2014 року за реєстровим № 85, ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_5 представляти його інтереси на здійснення продажу належної йому на праві приватної власності відповідної частки квартири 24 будинку № 13 на бульварі Маршала Василевського у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області з наданням відповідних прав щодо вчинення зазначеної дії.

Згідно довідки про звільнення, серії ДНП № 28716, виданої ОСОБА_1 Солонянською ВК-21 Дніпропетровської області, за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.01.2013 року останній був засуджений за ст. 15 ч.3 185 ч. 2, 122 ч.1, 70 ч.1, 71 КК України до 1 року 8 місяців позбавлення волі та відбував покарання в установі виправної кримінально-виконавчої служби з 01 листопада 2012 року по 01 липня 2014 року, був звільнений по відбуттю строку покарання. (а.с. 72).

Відповідно до картки обліку побачень, видачі посилок, передач бандеролей у колонії № 21, ОСОБА_1 у період з жовтня по грудень 2013 року мав побачення із ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_5, ОСОБА_14, ОСОБА_15 (т. 1 а.с. 73).

Згідно довідки начальника Солонянської ВК -21 від 30.07.2015 № 21/5-3833, ОСОБА_1 до колонії прибув 27.06.2013 та був звільнений 01.07.2014 по відбуттю строку покарання. Вибув за адресою: бульвар М.Василевського, 13/24 м. Кривий Ріг Дніпропетровської області (т. 1 а.с. 99).

Відповідно до витягу з кримінального провадження № 0000016, 19.05.2015 було порушено кримінальне провадження за ст. 190 ч. 1 КК України за заявою ОСОБА_1 за фактом заволодіння квартирою заявника за адресою: бульвар М.Василевського, 13/24 м. Кривий Ріг Дніпропетровської області. (т. 1 а.с. 126).

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 та визнаючи недійсною довіреність на представлення інтересів ОСОБА_1 ОСОБА_9 ОСОБА_10, посвідчену приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 01 лютого 2014 року за реєстровим номером 85, суд першої інстанції виходив з того що існують правові підстави для задоволення позовних вимог позивача в цій частині, оскільки ОСОБА_1 особисто не приймав участі у видачі довіреності від 01 лютого 2014 року щодо можливості розпорядження продажу ОСОБА_5 квартири за адресою: бульвар М.Василевського, 13/24 м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, оскілкьи 01 лютого 2014 року ОСОБА_1 відбував покарання у Солонянській ВК-21 у виді позбавлення волі, що підтверджено матеріалами справи.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про визнання права власності на майно суд першої інстанції виходив з того, що державна реєстрація права власності за ОСОБА_16 на спірну квартиру не скасована, що вказує на відсутність підстав визнання за ним права власності на спірну квартиру.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог позивача про визнання довіреності недійсною та в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про визнання права власності на майно сторонами не оскаржено, тому, відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України, не підлягає перегляду колегією суддів.

Ухвалюючи рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійним договору купівлі-продажу квартири, суд першої інстанції виходив з того, що вказані позовні вимоги предявлено до неналежного відповідача.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Згідно до розяснень, викладених у п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 20 березня 2014 року, ОСОБА_11 та ОСОБА_1, від імені та в інтересах якого, на підставі його довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_6, діяла представник ОСОБА_5, було продано ОСОБА_3 трикімнатну квартиру 24 будинку № 13 на бульварі Маршала Василевського у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ціною 149387,00 грн.

Вказаний даний договір купівлі-продажу було підписано у присутності приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 та ним посвідчено, зареєстровано в реєстрі за № 230. 20 березня 2014 року було проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на зазначену квартиру.

Учасниками договору купівлі-продажу спірної квартири були продавці ОСОБА_11, ОСОБА_1, від імені якого діяла ОСОБА_5 та покупцем виступив ОСОБА_16, право власності на спірну квартиру зареєстровано за ОСОБА_16, який є третьої особою по справі.

Тобто позивачем пред'явлено позовні вимоги з визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири до особи, яка діяла від його імені під час укладення спірного договору, а не до особи, яка набула права власності на спірне майно.

На підставі наведеного вище колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання недійним договору купівлі-продажу квартири, оскільки позов предявлено до неналежного відповідача.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що він не мав наміру відчужувати належну йому квартиру, повноваженнями щодо відчуження квартири відповідача ОСОБА_5 не наділяв, дії ОСОБА_5 не відповідали його волі, крім того в подальшому він не схвалив вчинений від його імені правочин колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, так як в даному випадку суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позов предявлено до неналежного відповідача.

Вище наведеним спростовуються й доводи апеляційної скарги позивача по те, що його позовні вимоги щодо визнання недійним договору купівлі-продажу квартири мають бути задоволенні на підставі ст.ст. 203,215, 236 ЦК України, а його права захищені згідно із Конституцією України, як такі, що не є підставою для задоволення позову в межах заявлених позовних вимог та заявлених позивачем по справі сторін.

Отже, на думку колегії суддів, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в досить повному обсязі встановив права і обовязки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм правову оцінку, ухвалив рішення яке відповідає вимогам закону.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що підстав, передбачених законом, для скасування рішення суду немає, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 07 лютого 2017 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: