АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа 642/8581/13 Головуючий 1 інстанції Гримайло А.М.
Провадження № 22ц/790/5052/17 Доповідач: Коваленко І.П.
Категорія: захист прав споживачів
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Коваленко І.П

суддів Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.

при секретарі Дмитренко А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в особі її представника ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 18 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю «Нові вікна» про захист прав споживача,-

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ФОП ОСОБА_1, ТОВ «Нові вікна» про захист прав споживача.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що за договором № 329 від 24 березня 2010 року у ФОП ОСОБА_1 нею були придбані вікна та двері на загальну суму 86800 грн., які встановлені за адресою: м. Харків, пр.-д Новоприміський, 13. Протягом встановленого гарантійного терміну у конструкціях були виявлені недоліки, що підтверджено висновком фахівців ТОВ «Міропласт» м. Дніпропетровськ, а саме: відсутність компенсаційних отворів на рамах, на імпостах, виконання компенсаційних і дренажних отворів на створах з порушенням технологічного процесу виробництва вікон, нормативних вимог щодо правил виконання вентиляційних отворів тощо, що призвело до деформації полотна рами, створ, імпостів, до неможливості користування вказаними конструкціями відповідно до їх цільового призначення. Зазначені недоліки сталися з вина виробника ТОВ «Нові вікна» та продавця, оскільки на наявність зазначених недоліків не було звернуто належної уваги при здійсненні монтажу. Вона зверталась до відповідачів з відповідними листами з вимогою замінити дефектні конструкції, проте на сьогоднішній день жодним з відповідачем її вимога не задоволена. Переговори щодо врегулювання спору мирним шляхом до бажаного результату не привели. За результатами перевірки Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів нею отримано лист № 2120/01/03 від 25 червня 2013 року, відповідно до якого ФОП ОСОБА_1 зобовязано усунути недоліки металопластикових конструкцій у строк до 25 липня 2013 року. Проте, недоліки відповідачами не усунуті. Неправомірними діями відповідачів їй завдана як матеріальна, так і моральна шкода.

У звязку з цим, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила суд зобовязати відповідачів безоплатно усунути недоліки товару, придбаного за договорами № 329 від 24 березня 2010 року та № 180 від 03 листопада 2009 року в 14-денний строк з дня набрання рішенням суду законної сили, стягнути з відповідача фізичної особи підприємця ОСОБА_1 на її користь неустойку за кожен день затримки вимоги усунення недоліків товару в сумі 53 950,59 грн.; зобовязати фізичну особу-підприємця безоплатно відновити первісний вигляд оздоблення, яке буде пошкоджене внаслідок демонтажу конструкцій у звязку з усуненням недоліків та стягнути з відповідачів на її користь по 10 000 грн. спричиненої моральної шкоди.

У судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги не визнала та пояснила, що дійсно згідно договору № 329 від 24 березня 2010 року та специфікацій до нього вона здійснила позивачу поставку метелопластикових дверей та вікон на загальну суму 86800 грн. При цьому, в актах прийому-передачі від 25 травня 2010 року жодних позначок щодо недоліків товару або монтажу позивачем не зроблено, тож вона вважає, що виконала свої обовязки у повному обсязі. Про виявлені недоліки вона дізналася з листа позивачки від 05 березня 2012 року. Проте, ці недоліки виникли з вини виробника в результаті порушення ним технологічного процесу під час виготовлення товару, а не з її вини, про що вона повідомила позивача. Між нею та виробником товару ТОВ «Нові вікна» 05 січня 2010 року укладений дилерський договір, відповідно до умов якого вона здійснює реалізацію його товару. Відповідно до п.5.3 цього договору виконання гарантійних обовязків на вироби здійснює постачальник, тобто відповідач ТОВ «Нові вікна», а виконання гарантійних обовязків з монтажу несе вона, дилер. Відповідно до п.8.3. договору витрати, повязані з заміною або ремонтом неякісної або пошкодженої продукції несе постачальник. Таким чином, вся відповідальність за неякісний товар повинна бути покладена на відповідача ТОВ «Нові вікна», виробника товару, а не на неї.

Представник ТОВ «Нові вікна» також не визнав позовні вимоги, просив застосувати строки позовної давності, оскільки до вимог у звязку з недоліками проданого товару застосовується позовна давність в один рік, яка обчислюється з дня виявлення недоліків. Оскільки у висновку фахівців ТОВ «Міропласт» вказані позивачем недоліки виявлені 07 грудня 2011 року, у цей день позивач дізналась про порушення її права. Відповідно строк позовної давності сплив 08 грудня 2012 року, позивач звернулась до суду тільки 23 вересня 2013 року з вимогою про захист свого цивільного права. Таким чином, вимоги позивача у звязку з недоліками проданого товару не підлягають задоволенню через пропуск встановленого строку позовної давності. Крім того, вважає незаконними і недоведеними й вимоги позивача про заподіяння їй з їх боку моральної шкоди.

Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 18 травня 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Зобовязано ТОВ «Нові вікна» та ФОП ОСОБА_1 безоплатно усунути недоліки товару, придбаного за договором № 329 від 24.03.2010 року в чотирнадцятиденний строк з дня набрання рішенням суду законної сили. Стягнуто з ФОП ОСОБА_1 неустойку за кожний день затримки вимоги на усунення недоліків товару в сумі 53 950,59 грн. Зобовязано ФОП ОСОБА_1 відновити первісний вигляд оздоблення, яке буде пошкоджене внаслідок демонтажу конструкцій у звязку з усуненням недоліків. Стягнуто з ТОВ «Нові вікна» та з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 по 2 000 грн.. з кожного. Стягнуто з відповідачів на користь позивачки судові витрати в сумі 4920 грн., по 2460 грн. з кожного. Стягнуто з ОСОБА_1 держмито в доход державі в сумі 540 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_1 в особі її представника ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, стягнути з ОСОБА_3 на користь ФОП ОСОБА_1 сплачений судовий збір за подачу апеляційної скарги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на незаконність, необґрунтованість рішення, ухваленого з порушенням вимог матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам по справі.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що права позивачки, як споживача, порушені.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає правильними.

Судом встановлено, що 03 листопада 2009 року між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_1 був укладений договір за умовою якого позивачкою були придбані вікна та двері на загальну суму 39730, 00 грн.

Згідно акту прийому-передачі № 180 від 15 лютого 2010 року зазначені конструкції були встановлені позивачу за адресою: м. Харків, пр.-д Новоприміський, 13.

Відповідно до договору № 329 від 24 березня 2010 року, укладеного між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_1, позивач придбала та оплатила металопластикові конструкції у кількості 38 конструкцій на загальну суму 86 800 грн.

Згідно актам прийому-передачі №№ 329 та 329(1) від 25 травня 2010 року зазначені конструкції були доставлені та встановлені позивачці за адресою: м.Харків, пр.-д Новоприміський, 13.

Відповідно до дилерського договору б/н від 05 січня 2010 року, укладеного між ТОВ «Нові вікна» (Постачальник) та ОСОБА_1 (Дилер) постачальник постачає продукцію віконних та дверних конструкцій ПВХ профілів та елементів додаткової комплектації для реалізації Дилеру на умовах цього договору. Відповідно до п. 5.3. виконання гарантійних зобовязань на вироби здійснює постачальник, виконання гарантійних зобовязань з монтажу виробів несе дилер.

Протягом гарантійного строку, який відповідно гарантійного талону (№ 329 до договору від 24.03.2010 р.) складає 5 років позивачем виявлені істотні недоліки товару трьох віражних конструкцій, однієї балконної двері, чотирьох арочних конструкцій, а саме - відсутність компенсаційних отворів на рамах, на імпостах, виконання компенсаційних і дренажних отворів на створах з порушенням технологічного процесу виробництва вікон, нормативних вимог щодо правил виконання вентиляційних отворів тощо, що призвело до деформації полотна рами, створів, імпостів, до неможливості користування вказаними конструкціями відповідно до їх цільового призначення. Цей факт встановлений висновком фахівців товариства з обмеженою відповідальністю «Міропласт» м. Дніпропетровськ» та не заперечується відповідачами по справі.

Зазначені недоліки сталися з вини виробника відповідача ТОВ «Нові вікна» та продавцем на наявність вказаних недоліків не було звернуто належної уваги при здійсненні монтажу.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару на такий же товар або аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Згідно з цією частиною задовольняються вимоги споживача щодо товарів, гарантійний строк на які не закінчився (ч.2 ст.8 Закону).

Відповідно до п.п.3, 4, 18 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів», виконавець - це суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги, виробник - це суб'єкт господарювання, який виробляє товар або заявляє про себе як про виробника товару чи про виготовлення такого товару на замовлення, розміщуючи на товарі та/або на упаковці чи супровідних документах, що разом з товаром передаються споживачеві, своє найменування (ім'я), торговельну марку або інший елемент, який ідентифікує такого суб'єкта господарювання, або імпортує товар, а продавець - це суб'єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.1 цього Закону, гарантійний строк - це строк, протягом якого виробник (продавець, виконавець або будь-яка третя особа) бере на себе зобов'язання про здійснення безоплатного ремонту або заміни відповідної продукції у зв'язку з введенням її в обіг.

Істотним недоліком Закон називає такий недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з таких ознак, а саме: він взагалі не може бути усунутий, його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів, він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором (п.12 ч.1 ст.1 Закону).

Належна якість товару, роботи або послуги - властивість продукції, яка відповідає вимогам, встановленим для цієї категорії продукції у нормативно-правових актах і нормативних документах, та умовам договору із споживачем (п.13 ч.1 ст.1 Закону).

Матеріали справи свідчать, що 05 березня 2012 року позивач звернулась до відповідача ФОП ОСОБА_1 з листом-вимогою, у якому повідомляє про виявлені недоліки товару та просить замінити дефектні конструкції та відновити первісний вигляд оздоблення, яке буде пошкоджене внаслідок монтажу.

З аналогічним листом-вимогою позивач 05 липня 2012 року звернулась до ТОВ «Нові вікна».

Протягом липня 2012 року - травня 2013 року між сторонами йшли переговори щодо врегулювання спору, що виник, мировим шляхом. Проте, виходи із ситуації, що склалася, яка б влаштовувала всі сторони, знайти не вдалося.

Відповідно відповіді інспекції з питань захисту прав споживачів у Харківській області № 2120/01/03 від 25 червня 2013 року за зверненням ОСОБА_3 встановлені обставини укладення договору № 329 від 24 березня 2010 року та виявлення протягом визначеного гарантійного терміну істотних недоліків у придбаній продукції та зазначено, що у звязку з невиконанням ОСОБА_1 вимог позивача щодо усунення недоліків у виготовлених металоконструкціях, складено припис до акту перевірки від 25.06.2013 р. № 00609, яким останню зобовязано усунути недоліки, виявлені при реалізації металопластикових конструкцій протягом гарантійного строку до 25 липня 2013 року.

Недоліки придбаної продукції не усунені.

Згідно вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 9 ст. 8 ЗУ "Про захист прав споживачів" при пред'явленні споживачем вимоги про безоплатне усунення недоліків товару, вони повинні бути усунуті протягом чотирнадцяти днів з дати його пред'явлення або за згодою сторін в інший строк. За кожний день затримки виконання вимоги про надання товару аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) та за кожний день затримки усунення недоліків понад установлений строк (чотирнадцять днів) споживачеві виплачується неустойка відповідно в розмірі одного відсотка вартості товару.

Вимоги споживача, передбачені цією статтею, не підлягають задоволенню, якщо продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) доведуть, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання. Споживач має право брати участь у перевірці якості товару особисто або через свого представника.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки права позивачки, як споживача, порушені відповідачем, останнім не виконано вимог щодо усунення недоліків протягом встановленого строку, у зв'язку з чим позивачка має право на отримання неустойки.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» неустойка (штраф, пеня) стягується тільки тоді, коли це передбачено укладеним сторонами договором чи відповідним нормативним актом. Пеня за порушення договору нараховується і стягується у відсотковому відношенні до суми заборгованості за кожен день прострочки, у тому числі за святкові, неробочі й вихідні дні. Неустойка, передбачена ч.9 ст.8 Закону застосовується в разі предявлення споживачем протягом гарантійного строку вимог про безоплатне усунення недоліків товару, а на випадки затримки задоволення вимог споживача про вжиття інших заходів захисту дія цієї норми не поширюється.

Таким чином, спосіб захисту свого порушеного права як безоплатне усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк був обраний позивачем при зверненні до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Харківські області, саме з такою вимогою направлена претензія на імя відповідача, тож пеня має нараховуватися і стягуватися відповідно до вказаної претензії Інспекції, тобто з 26 липня 2013 року.

Відповідно до абз. 3 ч. 9 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів» за кожен день затримки усунення недоліків понад установлений строк (чотирнадцять днів) споживачеві виплачується неустойка відповідно в розмірі одного відсотка вартості товару.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем правомірно була нарахована неустойка за період з 26 липня 2013 року по 21 лютого 2014 року в розмірі 53 950, 59 грн. (211 днів х 255,69 грн. (1% вартості металопластикових конструкцій з недоліками) = 53950,59 грн., яка підлягає стягненню з відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь позивачки.

Доводи апелянта стосовно того, що суд першої інстанції дійшов взаємовиключних висновків, а саме: зобовязав відповідачів усунути недоліки на протязі 14 днів і в той же час стягнув неустойку, обґрунтовано не прийняті судом першої інстанції і не приймаються колегією суддів.

Правовідносини, що склалися між сторонами регулюються ч. 3 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», яка передбачає права споживача у разі виявлення недоліків у виконаній роботі і зазначає, що споживач має право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування наданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи з залученням третіх осіб; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору.

Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором.

Відповідно до ч. 5 ст.6 Закону України «Про захист прав споживачів» виробник (виконавець) зобовязаний забезпечити використання продукції за призначенням протягом строку її служби, передбаченого нормативним документом або встановленого ним за домовленістю із споживачем, а в разі відсутності такого строку протягом десяти років.

Частиною 9 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» визначені права споживача у разі придбання ним товару належної якості, а саме при предявленні споживачем вимоги про безоплатне усунення недоліків товару вони повинні бути усунені протягом чотирнадцяти днів з дати його предявлення або за згодою сторін в інший строк. За кожен день затримки виконання вимоги про надання товару аналогічної марки та за кожен день затримки усунення недоліків понад встановлений строк (14 днів) споживачеві виплачується неустойка відповідно в розмірі 1% вартості товару.

Як встановлено судом та визнано сторонами, 05.03.2012 року позивачем на адресу відповідачки було надіслано лист-вимогу про заміну товару неналежної якості. Лист з аналогічною вимогою 05.07.2012 року було направлено на адресу ТОВ «Нові вікна». Проте, жодних відповідей чи дій з боку відповідачів на зазначені листи позивачем отримано не було.

Позивач звернулась за захистом своїх прав споживача до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Харківській області.

Відповідно листу № 2120/01/03 від 25 червня 2013 року Інспекції з питань захисту прав споживачів Харківської області в ході проведеної перевірки було встановлено, що зазначені позивачем недоліки товару призвели до неможливості користування конструкціями відповідно до їх цільового призначення, вказані недоліки відповідачами добровільно усунуті не були.

Приписом до акту перевірки № 00609 від 25 червня 2013 року Інспекція зобовязала фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 усунути недоліки протягом гарантійного строку до 25 липня 2013 року.

Таким чином, спосіб захисту свого порушеного права як безоплатне усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк був обраний позивачем при зверненні до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Харківські області, саме з такою вимогою направлена претензія на імя відповідачки, в звязку з цим пеня нараховується і стягується відповідно до вказаної претензії Інспекції, тобто з 26 липня 2013 року по 21.02.2014 року час уточнення позовних вимог. (а.с.102 т.1).

Отже, вважати, що суд дійшов взаємовиключних висновків не можна, оскільки пеня стягується за час, коли відповідачка була зобовязана усунути недоліки протягом гарантійного строку до 25 липня 2013 року.

Також колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення частково позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

Згідно з п. 2 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної шкоди.

Як встановлено судом та підтверджено довідкою № 267 від 24 грудня 2012 року Державного закладу «Дорожня клінічна лікарня станції Харків» СТГО «Південна залізниця» позивач перебуває на обліку в поліклініці, діагноз: ішемічна хвороба серця, гіпертонічна хвороба, атеросклеротичний кардіосклероз. 13.03.2012 року, 15.09.2012 року, 23.03.2013 року і 20.12.2013 року стан самопочуття позивача погіршувався у звязку зі стресовою ситуацією, повязаною із моральними стражданнями внаслідок невдалого придбання метало пластикових вікон.

Згідно п.5 ч. 1 Закону Країни «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції) відповідно до закону.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» від 12.04.1996 р. при вирішення вимог споживача про відшкодування на підставі ст. 24 Закону моральної шкоди суди повинні виходити з розяснень, які Пленум Верховного Суду України дав у Постанові від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Зокрема, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, яких споживач зазнав унаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, що настали через незаконні винні дії продавця, виготівника, виконавця або через їх бездіяльність. Розмір відшкодування моральної шкоди встановлюється судом і визначення його не ставиться в залежність від наявності матеріальної шкоди, вартості товару (робіт, послуг), суми неустойки, а має ґрунтуватися на характері й обсязі моральних страждань, заподіяних споживачеві у кожному конкретному випадку.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачу була завдана моральна шкода. Розмір моральної шкоди судом першої інстанції обґрунтовано було визначено, враховуючи вимоги розумності та справедливості та вимоги ст..23 ЦК України, з кожного з відповідачів по 2000 грн.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду законне і обґрунтоване, постановлено з дотриманням вимог матеріального в процесуального права і підстав для його скасування абоз міни не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

На підставі наведеного та керуючись п.1ч.1 ст.307, 308, 313, п.1 ч.1 ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в особі її представника ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 18 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді