Ухвала

іменем україни

26 червня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі

головуючого Карпенко С.О.,

суддів: Кадєтової О.В., Кузнєцова В.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - відділ державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції, про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів за касаційною скаргою ОСОБА_1, від імені якої діє ОСОБА_3, на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів.

В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що 24 червня 2005 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, у якому народились дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2011 року стягнено з ОСОБА_2 аліменти на дітей у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На підставі цього рішення видано виконавчий лист, який перебуває на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області.

Посилаючись на те, що відповідач систематично ухиляється від сплати аліментів, за період з лютого 2013 року по 30 листопада 2015 року утворилась заборгованість у сумі 13 493 грн80 коп, яка включає заборгованість і за попередній період.

Просила стягнути неустойку за прострочення сплати аліментів за період з 1 лютого 2013 року по 30 листопада 2015 року включно у розмірі 40 400 грн.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2016 року стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку за прострочення сплати аліментів за період з 1 лютого 2013 року по 30 листопада 2015 року включно у сумі 40 400 грн.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2016 року рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 1 лютого 2013 року по 30 листопада 2015 року включно у сумі 4 315 грн61 коп.

У іншій частині заявлених вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, від імені якої діє ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення в частині розміру пені (неустойки), що підлягає стягненню з відповідача, суд першої інстанції, вважав, що пеня нараховується на всю суму несплачених аліментів (заборгованості) за кожен день прострочення її сплати, нарахування пені не обмежується лише тим місяцем, протягом якого не проводилось стягнення, і здійснюється за весь час прострочення до часу погашення заборгованості.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, виходив із того, що за змістом ч. 1 ст. 196 СК України пеня підлягає стягненню за кількість днів прострочення в межах місяця, за який стягуються аліменти, оскільки аліменти є місячним платежем.

Такий висновок суду апеляційної інстанції є правильним, зважаючи на наступне.

Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 196 цього Кодексу при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обов'язку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Отже, пеня за прострочення зі сплати аліментів нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, після чого розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем підсумовується та визначається загальна сума пені за порушення аліментних зобов'язань.

Виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, то за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 березня 2016 року № 6-300цс16.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, яким зменшено розмір пені, апеляційний суд, встановивши характер спірних правовідносин і норми права, які підлягали застосуванню до цих правовідносин, вірно виходив із того, що пеня за прострочення сплати аліментів нараховується на всю суму заборгованості та її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, у якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, у якому аліменти не сплачувались.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, а фактично зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

За таких обставин суд касаційної інстанції дійшов висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки якого доводами касаційної скарги не спростовані, тому касаційна скарга відповідно до положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України підлягає відхиленню, а рішення суду апеляційного суду - залишенню без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1, від імені якої діє ОСОБА_3, відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.О.Карпенко

Судді: О.В.Кадєтова

В.О.Кузнєцов