Справа № 2-2721/12 Головуючий у І інстанції Коцюрба М. П.
Провадження № 22-ц/780/4623/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 18 24.10.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

24 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Олійника В.І., Яворського М.А.,

за участю секретаря Марченка Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 лютого 2013 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Кредит ОСОБА_3» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

В червні 2012 року позивач ПАТ «Кредит ОСОБА_3» звернувся до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Заявлені вимоги мотивував тим, що 27 серпня 2008 року між ЗАТ «Кредит ОСОБА_3» та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту у розмірі 70000 доларів США строком користування на 80 місяців зі сплатою 15,05 % річних. Відповідач належним чином не виконує свої зобовязання, внаслідок чого станом на 08 червня 2012 року утворилася заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 451526,83 доларів США, у тому числі непогашений кредит 68389,74 долари США, несплачені відсотки 28142,04 долари США, нарахована пеня 354995,05 доларів США. З метою забезпечення зобовязань за кредитним договором 27 серпня 2008 року між сторонами укладено договір іпотеки земельної ділянки, яка розташована по вул. Дачна, 35 в с. Малютянка Києво-Святошинського району Київської області. В травні 2012 року позивачем було виявлено на іпотечній земельній ділянці обєкт незавершеного будівництва. На підставі вищевикладеного просив звернути стягнення на обєкт незавершеного будівництва, що розташований на земельній ділянці за адресою с. Малютянка, вул. Дачна, 35 Києво-Святошинського району Київської області, та судові витрати.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 лютого 2013 року позов задоволено, звернуто стягнення на обєкт незавершеного будівництва, що розташований на земельній ділянці за адресою с. Малютянка, вул. Дачна, 35 Києво-Святошинського району Київської області, вирішено питання про стягнення судових витрат.

Відповідач ОСОБА_2, не погоджуючись із рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 лютого 2013 року, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 лютого 2013 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, вказувала, що судом не перевірено, чи звертався позивач до ОСОБА_2 із досудовими вимогами, чим порушено вимоги Закону України «Про іпотеку», а також обставин існування обєкту незавершеного будівництва за даною адресою, враховуючи прийняття будинку в експлуатацію.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 15 липня 2015 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 лютого 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову ПАТ «Кредит ОСОБА_3» відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 грудня 2015 року рішення Апеляційного суду Київської області від 15 липня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на хибність висновків апеляційного суду щодо неможливості задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки без направлення досудової вимоги, та що обєктів незавершеного будівництва за вказаною адресою з 27 грудня 2008 року не було.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 10 березня 2016 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 лютого 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено повністю та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 451526,83 доларів США звернуто стягнення на предмет іпотеки домоволодіння за вказаною адресою шляхом проведення прилюдних торгів із початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 липня 2017 року рішення Апеляційного суду Київської області від 10 березня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на те, що апеляційний суд не зазначив початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації, а визначення початкової ціни предмета іпотеки під час проведення виконавчих дій суперечить вимогам ст. 39 Закону України «Про іпотеку».

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Разом із тим рішення суду першої інстанції в повній мірі даним вимогам закону не відповідає.

Із матеріалів справи вбачається, що 27 серпня 2008 року між ПАТ «Кредит ОСОБА_3» та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу на умовах повернення, строковості, платності споживчий кредит у розмірі 70000 доларів США строком користування на 80 місяців зі сплатою 15,05 % річних, а відповідач зобовязався своєчасно та у повному обсязі повернути позивачу кредит та сплатити відсотки за користування кредитом і виконати взяті на себе зобовязання відповідно до умов кредитного договору у повному обсязі.

Також 27 серпня 2008 року з метою забезпечення виконання ОСОБА_2 своїх зобовязань за вказаним кредитним договором, вона передала в іпотеку позивачу земельну ділянку, виділену в натурі, межі якої визначені на місцевості, що знаходиться за адресою: вул. Дачна, 35 у с. Малютянка Києво-Святошинського району Київської області.

Відповідач свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконала, у звязку з чим у неї станом на 08 червня 2012 року виникла заборгованість у розмірі 451526,83 доларів США.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 листопада 2011 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 27 серпня 2008 року в розмірі 640166,15 грн. звернуто стягнення на земельну ділянку, яка була предметом іпотечного договору (а. с. 25 т. 1).

На земельній ділянці по вул. Дачна, 35 у с. Малютянка Києво-Святошинського району Київської області розташований житловий будинок, який належить на праві приватної власності ОСОБА_2, оскільки рішенням виконавчого комітету Малютянської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 27 грудня 2008 року №60/89 «Про затвердження акта прийняття в експлуатацію індивідуального житлового будинку по вул. Дачна, 35 у с. Малютянка Києво-Святошинського району Київської області та оформлення свідоцтва про право власності на ім'я ОСОБА_2В.» затверджено акт прийняття в експлуатацію індивідуального житлового будинку площею по внутрішньому обміру - 267,7 кв. м, загальною - 176,1 кв. м, житловою - 99,1 кв. м, на ім'я ОСОБА_2 за адресою: вул. Дачна, 35 у с. Малютянка Києво-Святошинського району Київської області. Даним рішенням також скасовано право власності на незавершений будівництвом побудований на 54 % житловий будинок ОСОБА_2, згідно із договором купівлі-продажу від 01 грудня 2006 року № 8180, що розташований на садибі по вул. Дачна, 35 у с. Малютянка Києво-Святошинського району Київської області та визнано право приватної власності на житловий будинок за ОСОБА_2

Згідно із актом державної прийомки в експлуатацію індивідуального домоволодіння 27 грудня 2008 року державна прийомна комісія постановила пред'явлений до здачі будинок № 35 по вул. Дачна у с. Малютянка Києво-Святошинського району Київської області вважати прийнятим.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. ст. 575, 589 ЦК України, іпотека є окремим видом застави. У разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про іпотеку» предметом іпотеки може бути обєкт незавершеного будівництва, майнові права на нього, інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуте ним у власність відповідне нерухоме майно у майбутньому. Обтяження такого нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації у встановленому законом порядку незалежно від того, хто є власником такого майна на час укладення іпотечного договору.

Згідно із ч. ч. 5, 6 ст. 6 Закону України «Про іпотеку» якщо в іпотеку передається земельна ділянка, на якій розташовані будівлі (споруди), які належать іпотекодавцю на праві власності, така земельна ділянка підлягає передачі в іпотеку разом з будівлями (спорудами), на якій вони розташовані. Після звернення стягнення на передану в іпотеку земельну ділянку, на якій розташовані будівлі (споруди), що належать іншій, ніж іпотекодавець, особі, новий власник земельної ділянки зобовязаний надати власнику будівлі (споруди) такі ж умови користування земельною ділянкою, які мав іпотекодавець. Обєкти незавершеного будівництва, розташовані на переданій в іпотеку земельній ділянці, вважаються предметом іпотеки, незалежно від того, хто є власником обєкта незавершеного будівництва.

Такі обставини дають обґрунтовані підстави для висновку про те, що спірний обєкт є предметом іпотеки, право власності на який 13 січня 2009 року зареєстровано за ОСОБА_2, а доводи апеляційної скарги про те, що станом на момент звернення до суду з позовом на іпотечній земельній ділянці за вказаною адресою не було обєктів незавершеного будівництва, є безпідставними, оскільки після завершення будівництва і введення зазначеної будівлі в експлуатацію позивач не втратив право звернення стягнення на неї згідно ст. 6 Закону України «Про іпотеку».

Оскільки за кредитним договором, укладеним між ПАТ «Кредит ОСОБА_3» і ОСОБА_2, забезпеченим укладеним із нею же іпотечним договором, утворилася заборгованість 451526,83 доларів США внаслідок порушення умов кредитного договору, у позивача виникло право захисту шляхом звернення стягнення на предмет іпотечного договору в рахунок погашення заборгованості, але, враховуючи вимоги ст. 11 ЦПК України щодо диспозитивності цивільного судочинства, лише в межах позовних вимог 83245,49 доларів США, що еквівалентно 640166,15 грн. (вимоги викладені в позовній заяві а. с. 4 том 1).

Колегія суддів враховує, що факт наявності заборгованості за кредитним договором та її розмір ніким не оспорюється, а заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 листопада 2011 року, яким звернуто стягнення на земельну ділянку в рахунок погашення заборгованості в розмірі 640166,15 грн., виконано не було.

Частиною 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Аналогічні розяснення наведено і в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин». Так, відповідно до п. 37 цієї постанови невиконання вимог ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобовязання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (частина 3 ст. 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням ст. 124 Конституції України.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо неможливості задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки без направлення досудової вимоги є також безпідставними.

За вимогами ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Суть іпотеки як засобу забезпечення виконання цивільно-правових зобовязань полягає у тому, що кредитор (іпотекодержатель) набуває право в разі невиконання боржником зобовязання, забезпеченого іпотекою, одержати задоволення своїх вимог з вартості іпотечного майна переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця. Це право відповідно до Закону України «Про іпотеку» підлягає підтвердженню з боку суду.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 39 цього Закону в разі звернення стягнення на предмет іпотеки початкова ціна іпотечного майна, з якої починаються торги, встановлюється рішенням суду.

Оскільки рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки дає право на примусовий продаж іпотечного майна, то, викладаючи резолютивну частину рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд повинен обовязково врахувати вимоги зазначеної норми, тобто встановити у грошовому вираженні початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначену за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 Закону України «Про іпотеку».

В розумінні норми статті 39 цього Закону зазначення в рішенні суду початкової ціни предмета іпотеки, встановленої за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону, означає встановлення її в грошовому вираженні.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 2 листопада 2016 року у справі № 6-1907цс16, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для судів.

Представнику позивача під час апеляційного розгляду справи відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України розяснювалася необхідність визначення ціну предмету іпотеки відповідно до вимог ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Згідно наданого представником позивача акту оцінки майна, вартість домоволодіння за адресою Київська область, Києво-Святошинський район, с. Малютянка, вул. Дачна 35 станом на 18 вересня 2017 року становить 2245889 грн.

Відповідно до п. 41 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства про вирішення спорів, що випливають із кредитних правовідносин», при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобовязання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Оскільки вказане положення закону є оціночним, то суд має належним чином його мотивувати, співставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини (зокрема, про право на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави), та врахувати загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦПК України).

На думку колегії суддів, звернення стягнення на майно, вартість якого складає 2245889 грн., співмірно із розміром заборгованості 83245,49 доларів США, за рахунок якого задовольняються вимоги позивача, яка заявлена позивачем при зверненні до суду в червні 2012 року, в даному випадку відповідає принципу справедливості, добросовісності та розумності, а тому позов ПАТ «Кредит ОСОБА_3» підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи, що звернути стягнення на обєкт незавершеного будівництва за адресою с. Малютянка, вул. Дачна, 35 в звязку із введенням його в експлуатацію неможливо, зверненню стягнення підлягає домоволодіння, розташоване за адресою Київська область, Києво-Святошинський район, с. Малютянка, вул. Дачна, будинок 35.

При цьому, оскільки позивачем заявлено лише загальний розмір вимог без зазначення їх складових, колегія суддів позбавлена можливості зазначити їх в резолютивній частині рішення.

За таких обставин рішення суду першої інстанції ухвалене за неповного зясування обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та зроблені із порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України є підставами для його скасування із ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України колегія суддів здійснює перерозподіл судових витрат та стягує із відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 5776,80 грн. за подання позову та касаційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 лютого 2013 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «Кредит ОСОБА_3» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 00010-ML-57 від 27 серпня 2008 року у розмірі 83245,49 доларів США, що еквівалентно 640166,15 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки № 00010-ML-57/І від 27 серпня 2008 року, а саме: домоволодіння, розташоване за адресою Київська область, Києво-Святошинський район, с. Малютянка, вул. Дачна, будинок 35 загальною площею 267,7 кв.м., житловою площею 99,1 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами, що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 13 січня 2009 року виконавчим комітетом Малютянської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, із застосуванням процедури продажу, передбаченої ст. 38 Закону України «Про іпотеку» шляхом проведення прилюдних торгів із початковою ціною 2245889 грн.

В іншій частині позов Публічного акціонерного товариства «Кредит ОСОБА_3» залишити без задоволення.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Кредит ОСОБА_3» судові витрати в розмірі 5776,80 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Кашперська Т.Ц.

Судді : Олійник В.І.

ОСОБА_4