АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/9458/2017 Доповідач - Музичко С.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2017 року колегія суддів cудової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

Головуючого - Музичко С.Г.,

Суддів - Немировської О.В., Кирилюк Г.М.,

при секретарі - Юрчуку С.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 20 липня 2017 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві Махової ДіаниАнатоліївни, заінтересовані особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою на дії та рішення державного виконавця щодо опису та арешту боржника, в якій просив визнати неправомірними дії та рішення головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві Махової Діани Анатоліївни щодо опису та арешту нежитлового приміщення АДРЕСА_1 та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві Махової Діани Анатоліївни про опис та арешт боржника.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 20 липня 2017 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві Махової ДіаниАнатоліївни, заінтересовані особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6.

В поданій апеляційній скарзі представник скаржника просить ухвалу суду скасувати та постановити нову про задоволення скарги.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що постанова про опис та арешт майна не відповідає вимогам законодавства як за змістом, так і за формою, оскільки винесена стосовно нежилого приміщення, яке належить на праві спільної власності скаржнику та ОСОБА_7, а відтак державний виконавець повинен був звернутися до суду для визначення та виділення в натурі частки даного приміщення, яка належить скаржнику. Також постанова не містить обов'язкових відомостей щодо приміщення, а саме про кількість кімнат (приміщень), їх площу та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи на яких розташоване приміщення, інформацію про підсобні приміщення та споруди.

Крім того, зазначає, що оскаржувана ухвала не містить мотивів щодо неприйняття всіх доводів скаржника.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_6 - ОСОБА_8, яка проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд виходив з того, що при винесенні постанови про опис та арешт майна боржника державним виконавцем дотримано вимоги Закону України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів погоджується з висновком суду з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 19.01.2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в м. Києві Маховою Д.А. на виконання виконавчого листа Дарницького районного суду м. Києва № 753/15031/13 від 16.12.2015 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП №49843492) з наданням боржнику терміну для самостійного виконання до 26.01.2016 року.

19.01.2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в м. Києві Маховою Д.А. на виконання виконавчого листа Солом'янського районного суду м. Києва № 2-1776/14 від 01.04.2014 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП №49839202) з наданням боржнику терміну для самостійного виконання до 26.01.2016 року.

29.01.2016 року головним державним виконавцем відділ примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в м. Києві Маховою Д.А. було винесено постанову про об'єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження.

Відповідно до фотокопій конвертів з відправленнями головного державного виконавця відділ примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в м. Києві Махової Д.А. на адресу боржника всі конверти з копіями зазначених постанов повертались з позначкою «за закінченням терміну зберігання».

З викладеного слідує, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебувають виконавчі листи Дарницького районного суду м. Києва від 16.12.2013 року по справі №753/15031/13 та виконавчий лист Солом'янського районного суду м. Києва від 01.04.2014 року по справі №2-1776/14 на підставі яких існує зведене виконавче провадження по стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 заборгованості в розмірі 3 037 340,00 грн., трьох відсотків річних - 35 199,86 грн. та судових витрат - 3 441,00 грн. та по стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 заборгованості в розмірі 3414810,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що заходами примусового виконання рішень є:1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч.7 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Згідно із ч. 6 ст.48 цього Закону, стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження від 19.01.2016 року, накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_2 у межах суми звернення стягнення 3 075 980,86 грн. (а.с. 70).

Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження від 19.01.2016 року, накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_2 у межах суми звернення стягнення 3 414 810,00 грн. (а.с.77).

Постановою про опис та арешт майна боржника від 03.11.2016 року державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в м. Києві Маховою Д.А. описано та накладено арешт на нежиле приміщення АДРЕСА_1, Ѕ частина зареєстрована за ОСОБА_2, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченому 30.08.2012 року, розташованому в цокольному поверсі, літ. «А».

Згідно із ч. 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Частина 5 вказаної статті зазначає, що у постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов'язково зазначаються, якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди

Доводи апеляційної скарги про те, що постанова про опис та арешт майна боржника за змістом та формою не відповідає вимогам чинного законодавства, колегія суддів вважає безпідставними, так як дана постанова містить всі обов'язкові відомості стосовно нежилого приміщення, на яке накладено арешт.

Не може бути підставою для задоволення апеляційної скарги і твердження у ній про те, що державний виконавець при винесені спірної постанови повинен був звернутися до суду для визначення та виділення в натурі частки ОСОБА_2 в нежилому приміщенні, так як при винесенні постанови державним виконавцем було зазначено, що ОСОБА_2 на праві власності належить Ѕ частина нежилого приміщення. Вказане підтверджується також інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 12.12.2016 року згідно якої Ѕ частина нежилого приміщення загальною площею 103,1 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 (а.с. 121-124).

З викладеного слідує, що суд першої інстанції дійшов до правомірного висновку про те, що дії державного виконавця були вчиненні у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не допущено порушень норм матеріального чи процесуального права, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухали суду та задоволення апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 305, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 20 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді