Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2017 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

судді Медінцевої Н.М.,

при секретареві Волохіній Г.С.,

за участі заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи Бахмутський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Бахмутське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області про встановлення факту смерті,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті її матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в день 28 серпня 2017 року у м. Донецьку, Україна (тимчасово окупована територія Донецької області).

Для реєстрації в законному порядку факту смерті матері та отримання свідоцтва про смерть заявниця звернулася до Бахмутського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, але їй відмовили, оскільки нею отримані документи, які не мають юридичної сили на території України.

Встановлення факту смерті ОСОБА_2 необхідно заявнику для отримання свідоцтва про смерть, оформлення спадщини та отримання допомоги на поховання.

Заявник ОСОБА_1 у судовому засіданні на вимогах заяви наполягала та просила її задовольнити.

Заінтересована особа Бахмутський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, будучи повідомленим належним чином, свого представника до суду не направив, надавши суду заяву про розгляд справи без участі представника. Проти задоволення заяви не заперечує. Звертає увагу суду, що відсутність під час державної реєстрації смерті даних про місце народження померлої особи може у подальшому унеможливити її ідентифікацію.

Заінтересована особа Бахмутське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, будучи повідомленим належним чином, свого представника до суду не направив, надавши суду заяву про розгляд справи без участі представника Управління. Проти встановлення факту смерті ОСОБА_2 не заперечує.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка заявник ОСОБА_1 підтвердила суду той факт, що її мати ОСОБА_2 померла 28 серпня 2017 року у м. Донецьку, де вона і була похована 29 серпня 2017 року.

Дослідивши матеріали справи, врахувавши думку заінтересованих осіб, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 234 ЦПК України, суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Серед таких юридичних фактів у ст. 256 ч. 1 п. 8 ЦПК України визначений факт смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Як зазначено в ст. 257-1 ч. 1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території.

Відповідно до ст. 257 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії ЯМ № 150802, виданого райбюро ЗАГС м. Аніва Сахалінської області 24.03.1953 р., ОСОБА_3 народилася 28.02.1953 р. ЇЇ батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с. 7).

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-НО № 455841, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 уклали шлюб 01.10.1977 р., актовий запис № 783. Прізвище дружини після укладення шлюбу ОСОБА_5 (а.с. 8).

Як видно з копії паспорту громадянина України серії ВЕ № 859315, паспорт виданий на імя ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, та фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № НОМЕР_1 від 18.04.2017 р. (а.с. 5, 15).

Листом № 15.14-93/4523 від 26.09.2017 року Бахмутський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області відмовив ОСОБА_1 у реєстрації смерті ОСОБА_2, посилаючись на предявлення документа, який не відповідає вимогам законодавства (а.с. 13).

На підтвердження факту смерті ОСОБА_2 28 серпня 2017 року суд приймає такі докази, надані заявником.

Відповідно до копії паспорту серії ВС № 716723, виданого Будьонівським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області, ОСОБА_2 народилася 22 листопада 1926 року в с. Новоселівка Бузулукського району Оренбурської області (а.с. 9).

Згідно копії довідки про причину смерті № 75 від 29 серпня 2017 р., ОСОБА_2 померла 28 серпня 2017 року у місті Донецьку. Причина смерті: хронічна серцево-судинна недостатність 3 ступеню. Постінфарктний кардіосклероз з гіпертензією. Довідка видана лікарем ОСОБА_6 (а.с. 11).

Крім того, як виняток, суд бере до уваги та оцінює разом з іншими доказами в їх сукупності: свідоцтво про смерть ОСОБА_2 № 075319 від 29.08.2017 р. недержавного зразка, видане у м. Донецьку (а.с. 12); копію свідоцтва про поховання серії АААА № 006947, видане ОСОБА_1 ДП «Ритуал», згідно якого ОСОБА_2 було поховано 29.08.2017 р. на ділянці № 5 на кладовищі «Мушкетове», яке знаходиться в м. Донецьку по пр. Павших Комунарів (а.с. 14).

Дослідженими судом фотознімками з місця поховання суд знаходить підтвердженим факт поховання ОСОБА_2, померлої 28 серпня 2017 року (а.с. 16-18).

Згідно положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/ або особами є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом із тим, суд вважає за необхідне, вирішуючи питання щодо оцінки доказів по справі про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення.

Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що, виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади.

Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозвязку під час розгляду справ у порядку статті 257-1 ЦПК України.

Згідно з пп.1 п.1, п.3 Наказу Міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції», доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, а саме: Державного реєстру актів цивільного стану громадян на території Донецької області м. Донецьк тимчасово припинено, до закінчення антитерористичної операції на сході України. Тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться, зокрема, на території міста Донецька. Проведення зазначених дій здійснюється будь-яким відділом державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходиться за межами вказаної території.

На підставі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту смерті ОСОБА_2 в певний час.

Встановлення факту смерті має юридичне значення, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою.

Керуючись ст.ст. 60, 212-215, 223,257-1, 259 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_5, померлої 28 серпня 2017 року в місті Донецьку, Україна.

Рішення, відповідно до ст. 257-1 ч.4 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Копію судового рішення видати особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.М. Медінцева