АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 623/1479/17 Головуючий суддя І інстанції Винниченко П. П.
Провадження № 22-ц/790/5526/17 Суддя доповідач Піддубний Р.М.
Категорія: Справи про встановлення
фактів, що мають юридичне значення
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: судді Піддубного Р.М.,

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря: Кравченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою Ізюмського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 10 серпня 2017 року по справі за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа: Ізюмське обєднане управління Пенсійного фонду України Харківської області, про встановлення юридичного факту, -

встановила:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду заявою про встановлення юридичного факту, мотивуючи яку зазначив, що з 01.09.1972 року по 22.04.2002 року він працював водієм міського пасажирського транспорту в Ізюмському «АТП № 16307», що дає йому право на оформлення пенсії на пільгових умовах за списком № 2. Відповідно до протоколу Ізюмського обєднаного управління Пенсійного фонду України №6 від 08.04.2013 йому відмолено у призначення пенсії за віком згідно п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в звязку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи 12 років 6 місяців. Посилаючись на необхідність підтвердження стажу з метою отримання пенсії на пільгових умовах, ОСОБА_1 просив встановити факт його роботи на посаді водія міського пасажирського транспорту у наступні періоди: з 01.01.1991 року по 31.01.1991 року, з 01.04.1997 року по 30.04.1997 року, з 01.06.1997 року по 31.121997 року, з 01.02.1998 року по 28.02.1998 року, з 01.02.2000 року по 29.02.2000 року, з 01.08.2000 року по 31.08.2000 року, з 01.01.2001 року по 31.01.2001 року, 31.10.2001 року по 22.04.2002 року.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 10 серпня 2017 року заяву задоволено. Встановлено факт, що ОСОБА_1 працював водієм міського пасажирського транспорту в ВАТ «Ізюмське АТП № 16307» в періоди: з 01.01.1991 року по 31.01.1991 року, з 01.04.1997 року по 30.04.1997 року, з 01.06.1997 року по 31.121997 року, з 01.02.1998 року по 28.02.1998 року, з 01.02.2000 року по 29.02.2000 року, з 01.08.2000 року по 31.08.2000 року, з 01.01.2001 року по 31.01.2001 року, 31.10.2001 року по 22.04.2002 року.

В апеляційній скарзі представник Ізюмського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області, посилаючись на порушення норм першої інстанції матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні зави відмовити. В обґрунтування скарги зазначив, що постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.04.2014 року у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання дій управління Пенсійного фонду України в Ізюмському районі Харківської області неправомірними, зобовязання нарахувати пенсію згідно п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» відмовлено.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що заявник в певний період часу працював на посаді водія міського пасажирського транспорту в ВАТ «Ізюмське АТП № 16307», що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, і відповідно до ст. 256 ЦПК зазначений факт підлягає встановленню в судовому порядку.

Проте погодитися з такими висновками не можна з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернути до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законами України.

Статтею 15 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Суди розглядають справи, визначені у частині першій цієї статті, в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз'яснено, що при вирішенні питання про підвідомчість справи суди мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено несудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду. Зокрема, відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, якщо документи не збереглися, підтвердження трудового стажу провадиться районними (міськими) відділами соціального захисту населення на підставі показань свідків; у інших випадках наявність певного стажу роботи визначається у порядку, передбаченому законодавством, що регулює правовідносини, з якими пов'язана необхідність встановлення цього стажу

Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

Рішенням комісії з призначення та виплати пенсії при управлінні Пенсійного фонду України в ізюмському районі Харківської області, оформленому протоколом № 6 від 08.04.2013 року, відмовлено ОСОБА_1 у призначення пенсії за віком згідно п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в звязку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи 12 років 6 місяців.

Положення указаного Порядку застосовуються у випадку відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Матеріали справи містять трудову книжку ОСОБА_1, із якої вбачається відсутність записів про перебування останнього на посаді водія міського пасажирського транспорту, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції на зазначені положення закону уваги не звернув, не врахував, що чинним законодавством, а саме Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 визначено позасудовий порядок встановлення факту, щодо якого заявник звернувся до суду, а тому дана справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, у зв'язку із чим провадження у справі необхідно закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, у рішення суду скасуванню, з постановленням ухвали про закриття провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 205, 256, 303, 304, 307, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Ізюмського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області задовольнити частково.

Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 10 серпня 2017 року скасувати.

Провадження у справі за заявою ОСОБА_1про встановлення юридичного факту закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді С.С. Кругова

ОСОБА_2