Справа № 576/823/17
Провадження № 2/576/378/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2017 року Глухівський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Колодяжного А.О.,

за участю секретаря Терені Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань суду в м. Глухів цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (скорочена назва ПАТ КБ «Приватбанк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

ПАТ КБ «Приватбанк» (надалі також позивач) звернулось до суду з позовом, який обґрунтовується тим, що 12.07.2011 р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 (надалі також відповідач) був укладений договір б/н, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,4 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Так як відповідач порушив взяті на себе зобовязання за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» просить стягнути з нього заборгованість, яка станом на 28.02.2017 р. склала 16420,74 грн., яка складається з наступного: 542,38 грн. заборгованість по кредиту, 11489,24 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3130,99 грн. заборгованість за пенею і комісією, а також 500 грн. штраф (фіксована частина), 758,13 гр. штраф (процентна складова) та судові витрати.

Позивач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання свого представника не направив. Подав клопотання про розгляд справи без участі свого представника (а.с.38).

Відповідач в судове засідання двічі не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с.47, 61).

Оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України на підставі наявних доказів та згідно з ст. 197 ЦПК України без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписуючого засобу.

Розглянувши подані документи і матеріали, суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 12.07.2011 р. між сторонами укладено кредитний договір, шляхом оформлення й підписання анкети-заяви про приєднання до ОСОБА_2 та правил надання банківських послуг та довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» (а.с.6-7).

Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

З розрахунку позивача вбачається, що після укладення договору, відповідач користувався кредитними коштами, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість по тілу кредиту в сумі 542,38 грн. (а.с.4-5).

Отже вказану заборгованість по тілу кредиту слід стягнути з відповідача.

З приводу розміру нарахованих за кредитним договором процентів, суд бере до уваги, що згідно наданої позивачем довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» (а.с.7), процентна ставка за договором становила 1,7 % на місяць, тобто річна ставка була погоджена сторонами у розмірі 20,4 % на рік (1,7 х 12). Саме вказана процентна ставка діяла на час зняття відповідачем кредитних коштів.

Як видно з розрахунку, у подальшому процентна ставка за договором підвищувалася позивачем в односторонньому порядку з 01.09.2014 р. до 34,8% річних та з 01.04.2015 р. до 43,2% річних (а.с.4-5).

У позовній заяві позивач зазначав, що можливість зміни розміру відсоткової ставки була передбачена п. 1.1.3.2.3 ОСОБА_2 та правил надання банківських послуг.

Однак суд вважає необґрунтованими вимоги позивача щодо розміру процентів, які підлягають стягненню з відповідача за підвищеною у односторонньому порядку відсотковою ставкою, з огляду на таке.

По-перше. За змістом ст.ст. 207, 638, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України та ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» правочин по укладенню кредитного договору укладається сторонами в письмовій формі, яким узгоджуються розмір кредиту, процентів за користування кредитом, й у разі забезпечення виконання кредитного зобовязання узгоджуються питання застосування до позичальника неустойки (пені, штрафу) у розмірі визначеному кредитним договором, підписаним сторонами.

Отже, оскільки зазначені позивачем ОСОБА_2 і правила та Тарифи всупереч вимогам ст.ст. 207, 1055 ЦК України та ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» не були підписані позичальником й оригінали цих документів кредитором відповідачеві також передані не були, суд не може вважати їх складовою частиною укладеного сторонами кредитного договору, а тому посилання позивача про право змінювати розмір процентів у односторонньому порядку на підставі не підписаних відповідачем ОСОБА_2 та правил надання банківських послуг, суд вважає необґрунтованим.

Саме така правова позиція викладена і у постановах Верховного Суду України № 6-16цс15 від 11.03.2015 р., № 6-240цс14 від 11.02.2015 р., № 6-698цс15 від 10.06.2015 р. та № 6-757цс15 від 01.07.2015 р.

По-друге. Суд також враховує й правову позицію Верховну Суду України, висловлену у постанові від 19.12.2012 р. по справі № 6-144цс12, відповідно до якої якщо умовами кредитного договору, щодо яких сторони дійшли згоди під час його укладення, передбачено право банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання певних умов з додержанням встановленої кредитним договором процедури повідомлення позичальника, то збільшення банком розміру процентної ставки за цим кредитним договором в односторонньому порядку є правомірним, за умови, що рішення банку про таку зміну розміру процентної ставки було прийнято до набрання чинності Закону України від 12.12.2008 р. № 661-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», тобто до 09.01.2009 р.

Крім того, ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Тому, хоч чинним законодавством і передбачено можливість визначення у кредитному договорі змінюваної процентної ставки, однак навіть у ОСОБА_2 та правилах надання банківських послуг, на які посилається позивач, не визначено періодичність зміни процентної ставки, порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосування індексу, що має бути також погоджений сторонами і вимоги до якого визначені у ч. 5 ст. 1056-1 ЦК України, а також відсутні умови, які б дозволяли точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору.

Крім того суд враховує, що згідно вимог закону саме на кредитодавця покладається обовязок письмово повідомляти позичальника та інших зобовязаних осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати з якої застосовуватиметься нова ставка.

Враховуючи наведене вище суд доходить до висновку, що позивач не мав права підвищувати процентну ставку за кредитним договором, укладеним між ним та відповідачем, відповідно нарахування процентів за вказаним договором має здійснюватися виходячи з процентної ставки, яка була визначена у довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» на час отримання відповідачем кредитних коштів, тобто 20,4% річних, без стягнення їх у подвійному розмірі на прострочену суму заборгованості, тобто нарахування процентів має здійснюватися за формулою, яка діяла станом на дату підписання відповідачем довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна».

З розміром процентів, нарахованих позивачем за кредитним договором станом на 31.08.2014 р. у сумі 158,71 грн., суд погоджується і вважає його обґрунтованим і таким, що відповідає умовам вказаного договору.

Водночас, виходячи з розміру процентної ставки 20,4% річних, яка має застосовуватися за даним договором, суми заборгованості, періоду її існування з 01.09.2014 р. по 28.02.2017 р., сума нарахованих процентів має становити 276,16 грн. (542,38 грн. х 20,4% х 911 днів/365 днів). Відповідно загальна сума процентів за договором має становити 434,87 грн. (158,71 грн. + 276,16 грн.) і саме у вказаному розмірі проценти за кредитним договором підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Отже, в цій частині позов підлягає задоволенню частково.

Стосовно стягнення з відповідача на користь позивача штрафу за порушення строків платежів по кожному з грошових зобовязань, що визначено у довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», суд погоджується з тим, що позивач має право на стягнення відповідача вказаних штрафних санкцій.

Водночас визначений у розрахунку розмір штрафу 500 грн. (фіксована частина) та 758,13 грн. (процентна складова), зважаючи на встановлений в ході судового розгляду розмір заборгованості за кредитним договором, який становить загалом 977,25 грн. (542,38 грн. + 758,13 грн.), суд вважає необґрунтованим і беручи до уваги визначені у довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» правила нарахування штрафу приходить до висновку про необхідність стягнення його у загальному розмірі 548,86 грн. (500 грн. + (977,25 грн. х 5%).

Поряд з цим, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача боргу за пенею і комісією в сумі 3130,99 грн. є необґрунтованими з огляду на наступне.

По-перше. Пеня та комісія мають різну правову природу, а позивачем вказану заборгованість визначено разом. Отже позивачем жодним чином не обґрунтовано стягнення пені та комісії відповідно до конкретного пункту довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна». Крім того позивачем не надано доказів визначення вказаною пені за весь період саме за базовою процентною ставкою 20,4%, зазначеною у довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна». Отже позовні вимоги в цій частині є недоведеними.

По-друге. За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така правова позиція висловлена у правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 21.10.2015 р. № 6-2003цс15, який є обовязковим для застосування за правилами ст. 360-7 ЦПК України.

Отже, загальна сума заборгованості, з урахування тіла кредиту, процентів та штрафів, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за кредитним договором, укладеним між ними 12.07.2011 р., становить 2068,49 грн. (542,38 грн. за тілом кредиту + 977,25 грн. за процентами + 548,86 грн. за штрафами).

Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково на 12,60 %, то з відповідача у відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню судовий пропорційно до задоволених вимог в сумі 201,60 грн.

На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 3, 509, 526, 527, 530, 551, 554, 651, 654, 1048, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 2068,49 грн. заборгованості за кредитним договором б/н від 12.07.2011 р.

В іншій частині вимог відмовити.

Стягнути ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» витрати по оплаті судового збору в сумі 201,60 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте Глухівським міськрайонним судом Сумської області за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Сумської області через Глухівський міськрайонний суд Сумської області протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано, а в разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.О. Колодяжний