Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоХопти С.Ф.,
суддів:Гулька Б.І.,Журавель В.І.,
Закропивного О.В.,Штелик С.П.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» про стягнення процентів на банківський вклад та трьох процентів річних за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13 червня 2016 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 05 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2016 року ОСОБА_6 звернулася до суду із указаним позовом до публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» (далі - ПАТ «Альфа Банк»), посилаючись на те, що 24 січня 2014 року між нею та банком укладено договір банківського вкладу, за умовами якого позивач внесла на рахунок банку грошові кошти у розмірі 547 012 євро 06 євроцентів на строк до 08 лютого 2015 року.

22 жовтня 2014 року вона скористалася правом на дострокове повернення вкладу. Разом з тим, її заяву задоволено не було. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16 лютого 2015 року стягнуто з ПАТ «Альфа-Банк» на її користь кошти за договором банківського вкладу у розмірі 576 379 євро 77 євроцентів. У цій частині рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 лютого 2015 року залишено без змін рішенням апеляційного суду м. Києва від 21 травня 2015 року. Фактично вклад і проценти за ним їй повернуто 02червня 2015 року. В період з 24жовтня 2014 року до 01 червня 2015 року банк нараховував проценти на вклад за ставкою 1,5 % річних, а не 7,5 %, як визначено договором банківського вкладу.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просила донарахувати проценти на суму вкладу за період з 24жовтня 2014 року до 01 червня 2015 року включно у сумі 21 164 євро 16 євроцентів, стягнути суму нарахованих процентів уповному обсязі однією сумою через касу банку; стягнути3% річних у сумі 10 469 євро 58 євроцентівза період з 24 жовтня 2014 року до 01 червня 2015 року в повному обсязі однією сумою через касу банку та судові витрати.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 13 червня 2016 року позов ОСОБА_6 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Альфа Банк» на користь ОСОБА_6 проценти за договором банківського вкладу від 24 січня 2014 року у розмірі 26 537 євро 49 євроцентів, 3 % річних в сумі 10 469 євро 58 євроцентів за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання за період з 24 жовтня 2014 року по 01 червня 2015 року. Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 05 жовтня 2016 року змінено рішення суду першої інстанції в частині стягнення процентів за договором банківського вкладу від 24 січня 2014 року, зменшивши суму, що підлягає стягненню з ПАТ «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_6 з 26 537 євро 49 євроцентів до 20 099 євро 32 євроценти. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «Альфа Банк», посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення судів та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_6

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 24 січня 2014 року між ОСОБА_6 та ПАТ «Альфа-Банк» укладено договір банківського вкладу з виплатою процентів в кінці строку № ДФЛ-384076/01, за умовами якого позивач передала банку грошові кошти у розмірі 547 012 євро 06 євроцентів зі сплатою 7,5 % річних, датою повернення вкладу за цим договором є 08 лютого 2015 року.

Згідно п. 1.5. договору банківського вкладу повернення вкладу здійснюється шляхом перерахування грошових коштів у сумі вкладу та нарахованих на вклад процентів на поточний рахунок вкладника.

06 червня 2008 року між банком та ОСОБА_6 укладено договір банківського рахунку фізичної особи-резидента (з нарахуванням процентів на залишок коштів).

За змістом п. 4 договору банківського вкладу проценти на суму вкладу, яка фактично внесена до банку та неповернута вкладнику, нараховуються за період від дня, наступного за днем надходження суми вкладу на рахунок, до дня, який передує даті повернення вкладу, що зазначена у п. 1.3. договору, в разі дострокового повернення вкладу (його частини) - в день, що передує даті дострокового повернення вкладу (його частини).

Відповідно до п. 2.2.2. договору банківського вкладу банк зобов'язався повернути вкладнику суму вкладу (або його частину), яка отримується вкладником достроково, та суму нарахованих процентів, на підставі письмової вимоги вкладника шляхом безготівкового перерахування відповідної суми грошових коштів на поточний рахунок вкладника протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту отримання відповідної заяви вкладника, що подається згідно п. 2.1.3. цього договору.

Позивач скористалася правом на дострокове повернення вкладу, про що 18 жовтня 2014 року направила поштою заяву про бажання отримати 24 жовтня 2014 року зараховані на її поточний рахунок кошти.У досудовому порядку її заяву задоволено банком не було.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16 лютого 2015 року визнано незаконною відмову ПАТ «Альфа-Банк» у поверненні ОСОБА_6 грошових коштів в сумі 576 379 євро 77 євроцентів (16 922 799 грн 93 коп.) в порядку, передбаченому укладеним договором банківського вкладу № ДФЛ-384076/01 від 24 січня 2014 року; стягнуто з ПАТ «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_6 заборгованість за договором банківського вкладу № ДФЛ-384076/01 від 24 січня 2014 року в розмірі 576 379 євро 77 євроцентів (16 922 799 грн 93 коп.).

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 21 травня 2015 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 лютого 2015 року скасовано в частині вирішення вимоги про визнання незаконною відмови в поверненні коштів та в цій частині ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні вимоги про визнання незаконною відмови в поверненні коштів. В іншій частині рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 лютого 2015 року залишено без змін.

На виконання судового рішення грошові кошти у зазначеній в рішенні сумі 576 379 євро 77 євроцентів (вклад в сумі 547 012 євро 06 євроцентів та нараховані за період із 24 січня 2014 року по 24 жовтня 2014 року проценти за вкладом в сумі 29 367 євро 71 євроцентів) повернуто ОСОБА_6 02 червня 2015 року, що підтверджується заявою на видачу готівки № 888514 від 02 червня 2015 року та випискою про рух коштів по рахунку від 15 червня 2016 року.

Вирішуючи спір про стягнення процентів за період із 24 жовтня 2014 року по 01 червня 2015 року, апеляційний суд виходив із того, що із відповідача підлягають стягненню проценти за увесь період користування вкладом по дату його фактичного повернення за ставкою за вкладом на вимогу, яка згідно умов договору банківського вкладу становить 7,5 % річних. Прострочення виконання банком грошового зобов'язання щодо повернення вкладу становить підставу стягнення 3 % за ст. 625 ЦК України.

Повністю із такими висновками погодитися не можна.

За змістом ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно із ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Прицьому згідно із ст. 1070 ЦК України за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Сума процентів зараховується на рахунок клієнта у строки, встановлені договором, а якщо такі строки не встановлені договором, - зі спливом кожного кварталу. Проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

Якщо договором не визначено розміру ставки процентів за користування депозитом у разі закінчення терміну його дії та неналежного виконання банком грошового зобов'язання за ним, з банку підлягають стягненню проценти за процентною ставкою в розмірі, що зазвичай сплачується банком за вкладом на вимогу у відповідності до змісту ч. 2 ст. 1070 ЦК України.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 956цс16 від 29 червня 2016 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

З урахуванням положень п. п. 1.5., 2.2.2. договору банківського вкладу апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що в день перерахування банком депозитного вкладу та процентів на вклад на поточний рахунок вкладника - 24 жовтня 2014 року - між сторонами виникли правовідносини, які випливають із договору банківського рахунку.

Разом з тим, апеляційний суд дійшов висновку про те, що в період із 24 жовтня 2014 року по 01 червня 2015 року в банку виник обов'язок сплачувати ОСОБА_6 проценти за ставкою за вкладом на вимогу у розмірі 7,5 %, яка визначена договором банківського вкладу.

При цьому суд не звернув уваги на те, що закриття депозитного рахунку та перерахування коштів на поточний рахунок вкладника обумовлює нарахування процентів на цю суму за ставкою, яка визначена договором банківського рахунку, оскільки договір банківського вкладу у такому разі припинив свою дію. Статтею 1070 ЦКУкраїни визначено порядок та розмір сплати процентів за користування коштами, що знаходяться на банківському рахунку, тобто проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором банківського рахунку, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

Згідно умов договору банківського рахунку фізичної особи-резидента (з нарахуванням процентів на залишок коштів) від 06 червня 2008 року, укладеного між сторонами, розмір процентів (плати) за користування залишками грошових коштів на рахунку клієнта становить 1,5 % річних, які позивачу виплачено за спірний період користування коштами.

Правильність вирішення справи в цій частині судом першої інстанції апеляційний суд за доводами апеляційної скарги належним чином не перевірив.

З урахуванням викладеного, рішення апеляційного суду скасовується із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції відповідно до ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 05 жовтня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.Ф. Хопта

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.П. Штелик