Справа № 306/2027/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

12 жовтня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - Собослой Г.Г.,

суддів Фазикош Г.В., Бисага Т.Ю.,

секретарі Терпай С.М.,

з участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2,

та представника ОСОБА_3 Мартіна ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Свалявського районного суду від 06 лютого 2017 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 Мартіна про встановлення факту спільного проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу та поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом, мотивуючи тим, що у 2006 році вона познайомилася з громадянином ОСОБА_5 ОСОБА_3 Мартіном та з вересня 2006 року почала проживати з ним однією сімєю без реєстрації шлюбу. 05 липня 2011 року народився ОСОБА_3 Манфред, батьками якого відповідно до виписки з книги реєстрації народжень є ОСОБА_6 та ОСОБА_1 За час спільного проживання сторонами було придбано на території ОСОБА_5 різної нерухомості, а також дві земельні ділянки в с. Поляна по вул. Вакарова,17 та по вул. Зелена,11 Свалявського району, трикімнатну квартиру АДРЕСА_1. Право власності на дане майно було оформлено на імя ОСОБА_6 Мартіна. До народження дитини близько 5 років позивач віддавала усі зароблені кошти ОСОБА_6 Мартіну на ремонтні роботи у придбаному майні.

Оскільки обєкти права спільної сумісної власності є обєктами нерухомого майна, яке не може бути поділено у натурі без втрати його цільового призначення, а спільне користування ним через неприязні стосунки сторін є неможливим, тому просить встановити факт спільного проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу ОСОБА_6 Мартіна та ОСОБА_1 з вересня 2006 року по вересень 2014 року, поділити спільно нажите ОСОБА_6 Мартіном та ОСОБА_1 на території України майно, а саме: визнати за ОСОБА_1 право особистої власності на земельну ділянку № 17 по вул. Вакарова та №11 по вул. Зелена в с. Поляна Свалявського району, а за ОСОБА_6 Мартіном право особистої власності на квартиру АДРЕСА_2.

Рішенням Свалявського районного суду від 06 лютого 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду в оскаржуваній його частині та ухвалити нове рішення, яким обєднані позовні вимоги за первісним позовом, у задоволенні яких було відмовлено, задовольнити повністю, як таке, що постановлено з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстав передбачених чинним законодавством для відмови у позові відсутні та встановити факт спільного проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу ОСОБА_6 Мартіна та ОСОБА_1 з 09 квітня 2008 року по вересень 2014 року включно, так як позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі до 08 квітня 2008 року, а спільне майно поділити між сторонами, згідно заявлених позовних вимог.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_2, яка підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, представника ОСОБА_6 Мартіна ОСОБА_4, яка просить рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Встановлено, що позивач розірвала попередній шлюб 08.04.2008 року і згідно довідки про реєстрацію, позивач із 20.09.2006 року по 01.10.2014 року проживала за адресою Гунценгаузен, Нюрбергер Штрассе, 52, а відповідач зареєстрований за вказаною адресою з 23.03.2009 року.

05 липня 2011 року у сторін народився спільний син ОСОБА_3 Манфред.

Згідно ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою або у будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є обєктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюється положення глави 8 цього Кодексу.

Проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обовязків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сімєю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обовязків.

Згідно із ч. 4 ст. 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сімї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Особам, які проживають однією сімєю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.

Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, слід встановити факт створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обовязків, з'ясувати час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус.

Відповідачем 19 травня 2008 року та 09 червня 2009 року було придбано земельні ділянки в с. Поляна Свалявського району (а.с. 103-104) і позивач у відповідності до ст. 60 ЦПК України не довела ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, що після розірвання шлюбу у квітні 2008 року позивачка разом з відповідачем за спільні чи власні кошти придбали дане майно.

Позивачем не доведено також придбання квартири в м. Білгород-Дністровський, вул. Франко,7/19 за спільні чи власні кошти.

Письмової угоди про створення спільної власності між сторонами укладено не було.

Вимоги ст. 74 СК України поширюються на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Народження 05.07.2011 року у сторін спільного сина ОСОБА_3 Манфред і участь відповідача у вихованні сина, а також спільне проведення відпусток, відвідування сімейних свят, проведення вільного часу не можуть свідчити, що між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, так як факт перебування у шлюбних відносинах без установлення ведення спільного господарства, побуту та бюджету не є підставою для визнання права власності на майно.

Суд першої інстанції при постановленні рішення обґрунтовано вважав, що позивач не довела ті обставини, що її кошти та кошти відповідача були обєднані для набуття в майбутньому спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету та відмовив у задоволенні позовних вимог.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Доводи апеляційної скарги, судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Свалявського районного суду від 06 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий (підпис)

Судді (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Закарпатської області ОСОБА_7