У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Євграфової Є.П.,Кадєтової О.В.,
Ізмайлової Т.Л.,Карпенко С.О.,
розглянувши в судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про поділ спадкового майна в натурі, зміну часток у спільному майні та визначення порядку користування земельною ділянкою, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 02 червня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 29 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_7 про поділ спадкового майна в натурі, зміну часток у спільному майні та визначення порядку користування земельною ділянкою. В обгрунтування позовних вимог, позивач посилався на те, що йому та відповідачеві на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом належить по 1/2 частини домоволодіння АДРЕСА_1 з надвірними будівлями. Між ним та відповідачем існує спір щодо домоволодіння та порядку користування земельною ділянкою, розташованою за даною адресою. Позивач просив змінити розмір часток у спадковому майні, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та складається з наступного: житловий будинок літ. «А-1», підвал літ. «Ап», прибудова літ. «А1» (ганок літ. «а1», прибудова літ. «а2», ганок літ. «а3»), з відповідною часткою надвірних будівель: льох літ. «Б», вбиральня літ. «В», сарай літ. «Г», гараж літ. «Д», льох літ. «Е», сарай літ. «Ж», огорожа № 4, хвіртка № 5, огорожа № 6, ворота № 7, огорожа № 8, хвіртка № 9, вимощення «І», відповідно до висновків судової будівельно-технічної експертизи, з виділенням їх в натурі позивачеві та відповідачеві в частинах, які будуть наближені до ідеальних часток спадкового майна. Поділити спадкове майно, яке належить на праві спільної часткової власності позивачеві та відповідачеві, відповідно до висновків судової будівельно-технічної експертизи та визнати за ним право приватної власності на його окрему частку. Стягнути з нього на користь відповідача грошову або майнову компенсацію за відхилення від ідеальної частки, яка зменшилась внаслідок поділу, та визначити її розмір згідно з висновками експертизи; виділити йому та відповідачеві у користування свою окрему частину земельної ділянки на якій знаходиться спадкове майно, визначити її розмір.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 02 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 29 жовтня 2015 року, позов ОСОБА_6 задоволено. Поділено в натурі спадкове майно, яке належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_6 та ОСОБА_7, і розташоване за адресою: АДРЕСА_1. Визнано право власності за ОСОБА_6 на розташовані за адресою: АДРЕСА_1, у житловому будинку літ. «А-1» житлові кімнати: 1-5, площею 9,1 кв.м, 1-6, площею 10,8 кв.м, 1-9, площею 11,6 кв.м, підсобне приміщення 1-10, площею 5,3 кв.м, коридор 1-11, площею 3,5 кв.м, а також прибудову літ. «а-2», площею 5 кв.м, підвал літ. «Ап», площею 21,6 кв.м, надвірні споруди: ганок літ. «аі», вбиральню літ. «В», гараж літ. «Д», хвіртку № 5. Визнано право власності за ОСОБА_7 на розташовані за адресою: АДРЕСА_1 у житловому будинку літ. «А-1» житлові кімнати: 2-4, площею 16,8 кв.м, 2-5, площею 9,3 кв.м, а також прибудову літ. «А1», площею 19,2 кв.м, надвірні споруди: ганок літ. «а3», льох літ. «Б», сарай літ. «Г», льох літ. «Е», огорожа № 4, огорожа № 8, хвіртка № 9. У загальному користуванні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишено розташовані за адресою: АДРЕСА_1, огорожу № 6, ворота № 7, вимощення літ. «І». Змінено розмір часток наступним чином: ОСОБА_6 52/100 частини будинку, ОСОБА_7 48/100 частини будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, та стягнуто зі ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 компенсацію у розмірі 21 189 грн, внесену на депозит суду. Визначено наступний порядок користування земельною ділянкою, розташованої за адресою: АДРЕСА_1: земельну ділянку площею 40 кв.м залишено у загальному користуванні співвласників. ОСОБА_6 виділено у користування земельну ділянку площею 264 кв.м, що відповідає ідеальній частці, в тому числі: земельну ділянку площею 244 кв.м та 1/2 площі земельної ділянки загального користування площею 20 кв.м; ОСОБА_7 виділено у користування земельну ділянку площею 264 кв.м, що відповідає ідеальній частці, в тому числі земельну ділянку площею 244 кв.м та 1/2 площі земельної ділянки загального користування площею 20 кв.м. Ділянку земельного сервітуту для обслуговування сараю літ. «Г», площею 5,61 кв.м. Межа розподілу, згідно додатку № 4 висновку судової будівельно-технічної експертизи Я1624/13833/13834 від 22 грудня 2014 року, проходить від точки А до точки Б довжиною 2,45 м, далі від точки Б до точки В по межі поділу житлового будинку літ. «А-1», від точки В до точки Г довжиною 1,0 м, від точки Г до точки Д довжиною 11,86 м, від точки Д до точки Е довжиною 11,17 м; від точки Д до точки З довжиною 18,83 м, від точки З до точки И довжиною 7,84 м, від точки И до точки Й довжиною 9,76 м, від точки И до точки И1 довжиною 0,66 м; від точки Д до точки Л довжиною 9,27 м; від точки К до точки Л довжиною 14, 4 м. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі, в редакції від 07 грудня 2016 року, ОСОБА_7 просить рішення суду першої та апеляційної інстанцій скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із реальної технічної можливості поділу спадкового майна в натурі відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи, а обираючи саме варіант поділу № 2 згідно висновку цієї судової експертизи, суд виходив із того, що цей варіант є найбільш наближеним до ідеальних розмірів часток співвласників. Крім того позивачем на депозит суду внесена сума компенсації за відхилення від ідеальної частки відповідача.

Проте з такими висновками судів повністю погодитись не можна з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує наступні питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (ч. 1 ст. 214 ЦПК України).

Судами встановлено, що сторонам на праві власності в порядку спадкування за законом належить кожному по 1/2 частині житлового будинку літ «А1», цегляного, житловою площею 48,5 кв.м, загальною площею 112,2 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 з відповідною часткою надвірних будівель: льох літ. «Б, Е», вбиральня літ «В», сарай літ. «Г», гараж літ. «Д», споруди № 4-9, І.

У користуванні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 знаходиться земельна ділянка загальною площею 568 кв.м, яка розташована за згаданою адресою.

Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи від 22 грудня 2014 року № 11624/13833/13834, проведеної Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, запропоновано два варіанти поділу домоволодіння АДРЕСА_1 з відступом від часток співвласників. З технічної точки зору виділити відповідачеві коридор 2-1, площею1,7 кв.м,коридор 2-2, площею 7,6 кв.м, кухню 2-3, площею 9,9 кв.м, житлову кімнату 2-4, площею 16,8 кв.м, житлову кімнату 2-5, площею 9,3 кв.м можливо. Залишкова вартість станом на грудень 2014 року складає: приміщення житлової кімнати 1-6, площею 10,8 кв.м - 10 259 грн; гараж літ. «Д» - 12 039 грн; вбиральня літ. «В» - 2 512 грн; сарай літ. «Г» - 1 778 грн; сарай літ. «Ж» - 11 643 грн; льох літ. «Б» - 2 368 грн; льох літ. «Е» - 2 632 грн. Визначити ринкову вартість житлового приміщення 1-6, площею 10,8 кв.м, гаражу літ. «Д», вбиральні літ. «В», сараю літ. «Г», сараю літ. «Ж», льоху літ. «Б», льоху літ. «Е» не надається можливим з причин, вказаних у дослідженні. Ринкова вартість домоволодіння АДРЕСА_1 на грудень 2014 року складає 1 147 010 грн. На розгляд суду запропоновано один варіант порядку користування земельною ділянкою АДРЕСА_1 у відповідності до часток співвласників з усуненням спільного користування земельною ділянкою з урахуванням можливості знесення гаражу літ. «Д» для улаштування проходу (див. І варіант порядку користування земельною ділянкою). Додатково на розгляд суду запропоновано ще один варіант порядку користування земельною ділянкою у відповідності до часток співвласників з урахуванням фактичного порядку користування (див. ІІ варіант порядку користування земельною ділянкою). Фізичний знос гаражу літ. «Д» складає 48% технічний стан оцінюється як «незадовільний», при цьому експлуатація елементів гаражу можлива лише при умові проведення їх ремонту. Гараж літ. «Д» розташований на відстані 0,25 м від межі з домоволодінням № 8 по пров. Кільцевому 2-му в м. Харкові, що не відповідає вимогам п. 3.25* ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень».

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України,право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Статтею 364 ЦК України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється (чч. 1, 2 ст. 367 ЦК України).

За змістом ст. 152 ЖК УРСР, виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об'єкта в експлуатацію не потребується.

При вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що виходячи зі змісту ст. 364 ЦК України це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з урахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв'язку з цим ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.

За змістом ч. 3 ст. 120 Земельного кодексу України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції в порушення ст.ст. 212-215 ЦПК України, не встановив у повному обсязі фактичних обставин справи, що мають суттєве значення для її вирішення, не надав належної оцінки наданим сторонами доказам у їх сукупності, зокрема, обравши для розподілу спірного домоволодіння другий варіант запропонований експертом, не врахував в повному обсязі фактичний порядок користування будинком, стосунки співвласників між собою відповідно до вимог добросусідства, та порядок користування земельною ділянкою. Не з'ясував хто із співвласників повинен здійснювати переобладнання та перепланування у спірному домоволодінні, чи передбачене втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, чи вимагає таке переобладнання чи перепланування отримання дозвільних документів, що дають право на їх виконання з урахуванням приписів ст. 152 ЖК України.

Також поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що сторонам, відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом належать кожному по 1/2 частині житлового будинку літ «А1», житловою площею 48,5 кв.м, загальною площею 112,2 кв.м, з відповідною часткою надвірних будівель: льох літ. «Б, Е», вбиральня літ «В», сарай літ. «Г», гараж літ. «Д», споруди № 4-9, І, тобто до спадкового майна не входить сарай літ. «Ж». У кого зі співвласників домоволодіння знаходиться у власності сарай літ. «Ж» судом не встановлено. Разом з тим, беручи до уваги дані зазначені у технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1, виготовленому 20 червня 2013 року КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», суд першої інстанції не звернув належної уваги на те, що власником майна зазначений ОСОБА_9, який на момент виготовлення даного технічного паспорту помер (24 лютого 2012 року), та не перевірив чи всі зазначені у цьому технічному паспорті об'єкти нерухомості належали останньому за життя. Зі змісту свідоцтв про право на спадщину за законом (а.с. 11, 13) вбачається, що спірний житловий будинок з надвірними будівлями належав померлому спадкодавцеві ОСОБА_9 на підставі дублікату договору про надання у безстрокове користування земельною ділянкою для забудови житлового будинку, посвідченого Восьмою Харківською державною нотаріальною конторою 12 грудня 1960 року, за реєстром № 2-5838, дублікат виданий Харківським обласним державним нотаріальним архівом 13 серпня 2004 року за № 1-483, зареєстрованого КП «Харківське МБТІ» 17 серпня 2004 року під № 40011, при цьому рік будівництва деяких об'єктів, які входять до складу домоволодіння, за даними технічного паспорту (а.с. 18) зазначений пізніше ніж дата видачі дублікату договору.

Крім того, при обранні певного варіанту експертизи судом першої інстанції залишено поза увагою, що позивачеві у будинку літ. «А1» виділено приміщення загальною площею 66,9 кв.м, а відповідачеві у цьому ж будинку виділено приміщення загальною площею 45,3 кв.м. Водночас, експертом зауважено, що ринкову вартість житлового приміщення 1-6, площею 10,8 кв.м, гаражу літ. «Д», вбиральні літ. «В», сараю літ. «Г», сараю літ. «Ж», льоху літ. «Б», льоху літ. «Е» визначити не надається можливим, проте зазначені обставини мають визначальне значення для з'ясування дійсного розміру компенсації вартості майна, який підлягає сплаті співвласникові чия частка менша за частку іншого.

Не з'ясованим судом першої інстанції залишилось питання чи був встановлений між сторонами порядок користування спірним домоволодінням, оскільки з матеріалів справи вбачається, що між сторонами існує також спір щодо користування житловою кімнатою 1-6, площею 10,8 кв.м, оскільки у фактичному користуванні позивача перебуває підвал літ. «Ап».

Суд першої інстанції не перевірив чи буде розподіл господарських споруд та будівель (загальна площа та вартість) відповідно до цього варіанту співмірним часткам кожного зі співвласників.

Встановивши земельний сервітут відносно земельної ділянки для обслуговування сараю літ. «Г», площею 5,61 кв.м, суд першої інстанції залишив поза увагою положення ст. 401-404 ЦК України, зокрема, не зазначив розмір такого сервітуту та на користь кого зі співвласників він встановлений.

Разом з цим, вирішення судом позовних вимог в частині визначення порядку користування земельною ділянкою безпосередньо залежить від вирішення спору щодо поділу спадкового майна в натурі і є похідними від цих вимог.

Суд апеляційної інстанції в порушення вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги, в рішенні не зазначив конкретні обставини і факти, що спростовують такі доводи, і залишив рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення судом норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, повністю не встановлені, судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 02 червня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 29 жовтня 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Є.П. Євграфова
Т.Л. Ізмайлова
О.В. Кадєтова
С.О. Карпенко