У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді - Шимківа С.С.,

суддів: - Бондаренко Н.В., Григоренка М.П.,

секретар судового засідання - Москалик Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" про визнання недійсною частини договору страхування, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 24 березня 2017 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" про визнання недійсною частини договору страхування.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 покликається на порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що між нею та ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієна Іншуранс Груп" був укладений Договір добровільного страхування транспортного засобу (КАСКО) № К076050, форма № 06.02-40 від 06.11.2015 року.

Договір страхування не містив пункту або окремої умови договору, яка визначала строк його дії або строк, на який його укладено із визначенням конкретної дати припинення договору. При цьому розділ 14 "Строк дії" передбачає, що договір діє в межах оплачених в повному обсязі періодів страхування, визначених в п.12.1. цього договору (п.14.1.), а також, що договір набуває чинності на відповідний період страхування з 00 годин 00 хвилин за київським часом дня, наступного за днем надходження на поточний рахунок страховика страхового платежу у повному розмірі за відповідний період страхування відповідно до п.12.2., з урахуванням дат визначених у п.12.1. договору, та діє до 24 години 00 хвилин за київським часом дати, визначеної в п.12.1. договору як дата закінчення відповідного періоду страхування, за який отримано оплату.

Нею були оплачені два перші послідовні періоди страхування: 06.11.2015 року оплачено перший, 08.02.2016 року - другий, таким чином договір діяв по 06.05.2016 року.

При цьому в п.14.4. договору сказано, що у випадку коли з дати, встановленої в п.12.3. договору, з урахуванням положень п.14.3., 20.5.2. та п.23.16. договору, як гранична дата строку сплати страхового платежу за відповідний період страхування, пройшло 30 (тридцять) днів, а за цей період часу страхувальник не сплатив страховий платіж на поточний рахунок страховика, то такий договір не може бути поновлений. При цьому договір припиняє дію з наступного дня після закінчення відповідного періоду _______________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 569/16471/16-ц Головуючий в суді І інстанції - Куцоконь Ю.П.

Провадження № 22-ц/787/845/2017 Суддя-доповідач - Шимків С.С.

страхування, за який отримано оплату, без попереднього повідомлення про це страхувальника.

Незважаючи на наведені умови договору суд відхилив її доводи, що строк дії договору страхування становив три місяці з можливими наступними послідовними пролонгаціями до одного року, при умові внесення відповідних платежів у відповідні терміни.

Суд визнав доведеним факт укладення договору страхування на один рік оцінивши як належний і допустимий доказ на підтвердження цієї обставини заяву на страхування транспортного засобу (КАСКО), не проаналізувавши останню в сукупності з умовами договору страхування, які прямо суперечать їй.

Висновок суду, про справедливість умов договору страхування, передбачених пунктами 14.3., 20.5.2., 23.17 договору, і які зобов'язують її сплатити страхові платежі за усі наступні періоди страхування після настання страхового випадку, обґрунтований внесенням страховиком повного страхового захисту за її транспортний засіб, вважає помилковим.

Оскільки повний страховий захист її автомобіля був оплачений повністю згідно умов договору страхування, в розмірі визначеного самим договором повного страхового платежу за певний період, що дорівнює 8281,25 грн.. Тому при настанні страхового випадку в повністю оплачений період страхування, що мало місце в лютому та березні 2016 року, був відсутній дисбаланс між її правом на повний страховий захист та правом страховика на отримання страхового платежу, так як сплачена нею сума страхового платежу, зменшена самим страховиком.

Суд не взяв до уваги, що правила страхування - це односторонній документ, виданий страховиком, який не містить її підпису про ознайомлення з ними.

Ні Правила страхування, ні Програма страхування їй не надавалися, підписи під Договором не можуть свідчити про її ознайомлення з іншими документами.

При укладенні договору страхування відповідачем була допущена діяльність та бездіяльність, що вводить споживача в оману.

Умови договору страхування виписані незрозуміло і двозначно, що є порушенням принципу справедливості умов договору.

Просить суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

ПАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" у поданих до суду заперечення на апеляційну скаргу покликається на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, просить про залишення його без змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 06 листопада 2015 року між ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" та ОСОБА_3 був укладений договір добровільного страхування транспортного засобу (КАСКО) № К076050, форма № 06.02-40 (далі договір).

Згідно п. 9 договору страхова сума транспортного засобу становить 530000 грн, а страховий тариф - 6,25% (пункт 10), страховий платіж 33125 грн (пункт 11).

Пунктом 12 договору страхування передбачено періоди страхування, порядок та строки сплати страхового платежу, в тому числі передбачено розстрочка сплати страхового платежу, а саме, сплата його рівними частинами по 8281,25 грн в строк до 06 листопада 2015 року, 06 лютого 2015 року, 06 травня 2015 року та 06 серпня 2015 року відповідно.

Відповідно до п.18 "Особливі умови" визначено, що невід'ємною частиною договору є додаток № 1 "Заява на страхування транспортного засобу (КАСКО)" та додаток № 2 "Акт огляду транспортного засобу (КАСКО) та фотографії застрахованого ТЗ" (а.с. 8).

Із заяви на страхування транспортного засобу від 06 листопада 2015 року, яка підписана позивачем і яка є додатком № 1 до договору № К076050 від 06 листопада 2015 року добровільного страхування транспортного засобу (КАСКО) строк страхування встановлено з 07 листопада 2015 року, строком на 1 рік.

Вказана заява особисто підписана позивачем, що спростовує твердження позивача про укладення договору строком на три місяці (а.с. 11).

Як зазначено у тексті договору страхувальник ознайомлений і згодний із Правилами страхування, Програмою страхування та умовами, зазначеними у пунктах 1-27 цього Договору, всі вказані відомості підтверджує, що скріплено особистим його підписом (а.с. 8).

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України "Про страхування" встановлено, що добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 10 Закону України "Про страхування" страховий платіж (страховий внесок, страхова премія) - плата за страхування, яку страхувальник зобов'язаний внести страховику згідно з договором страхування, а страховий тариф - ставка страхового внеску з одиниці страхової суми за визначений період страхування.

У відповідності до пунктів 23.10., 23.10.3., 23.10.4. договору несплачена частина страхового платежу враховується (віднімається) при розрахунку страхового відшкодування.

Висновок суду про те, що за умови сплати страхового платежу частинами, положення договору, викладені у пунктах 14.3., 20.5.2., 23.17. щодо розрахунку страхового відшкодування за мінусом несплачених страхових платежів за наступні періоди страхування не можна вважати умовами, які є несправедливими в контексті вимог статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів", в тому числі і пунктів 2 та 16 частини третьої цієї статті, на які посилається позивач є правильним.

Відповідно до пункту 24.8. договору при достроковому припиненні дії цього договору розрахунки сторін здійснюються відповідно до вимог статті 28 Закону України "Про страхування" з урахуванням нормативних витрат на ведення справи, визначених при розрахунку страхового тарифу, в розмірі 40%. При цьому у разі дострокового припинення дії договору за вимогою страхувальника, крім випадків, коли вимога страхувальника обумовлена порушенням страховиком умов договору, розрахунок повернення страхового платежу здійснюється за відповідною формулою СПпп=СПз/Пз*(Пз-Пф)-РВД-СВ, де, серед іншого, СПпп сума страхового платежу, що належить до повернення страхувальнику, СПз - страховий платіж, сплачений страхувальником за період (періоди) страхування, а СВ - сума виплаченого страхового відшкодування за договором.

Положення пункту 24.8. договору, у тому числі і формула, за якою здійснюється розрахунок повернення страхового платежу, відповідають вимогам статті 28 Закону України "Про страхування" і Правилам страхування та містять умови, які не можна віднести до несправедливих згідно пункту 4 частини третьої статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів", оскільки сума виплаченого страхового відшкодування за договором, що віднімається за формулою, одночасно зараховується позивачу до страхового платежу, як сплаченого нею за періоди страхування, що не можна ототожнювати з неповерненням коштів на оплату, здійснену споживачем.

Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За положеннями статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Істотними умовами договору страхування, згідно частини першої статті 982 ЦК України, є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

Відповідно до вимог статті 998 ЦК України договір страхування є нікчемним або визнається недійсним у випадках, встановлених цим Кодексом. Договір страхування також визнається судом недійсним, якщо: 1) його укладено після настання страхового випадку; 2) об'єктом договору страхування є майно, яке підлягає конфіскації. Наслідки недійсності договору страхування визначаються відповідно до положень про недійсність правочинів, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, відповідає обставинам справи та вимогам чинного законодавства висновок суду про те, що сторони досягли згоди з усіх істотних умов укладеного між ними договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним та відповідало їхній внутрішній волі.

Відповідач надав позивачу можливість ознайомитися з документами, які передували укладенню договору, у тому числі із самим договором, з Правилами страхування та Програмою страхування, з якими позивач ознайомилася та погодилася, про що свідчать її особисті підписи на кожній сторінці договору.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини спору сторін та виконавши інші вимоги цивільного судочинства, вирішив дану справу згідно із законом.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307-308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів із дня набрання нею чинності.

Головуючий-суддя С.С. Шимків

Судді: Н.В. Бондаренко

М.П. Григоренко