АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1478/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 27 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

позивача ОСОБА_6

представника ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_7

представника ОСОБА_8 ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 26 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "ПриватБанк", ОСОБА_8 про визнання недійсним кредитного договору,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "ПриватБанк", ОСОБА_8 про визнання недійсним кредитного договору, мотивуючи свої вимоги тим, що 06 липня 2007 року між її чоловіком ОСОБА_8 та Черкаським ГРУ Приватбанку було укладено кредитний договір № CSIPG100000142 у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 34200,00 доларів США на наступні цілі: 28800,00 доларів США на придбання нерухомості, а також у розмірі 5400,00 доларів США на сплату страхових платежів у випадку та згідно порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7. даного договору, строком з 06.07.2007 року до 06.07.2022 року та сплати процентів у розмірі 12 % на суму залишку заборгованості за кредитом. Також було укладено і іпотечний договір до кредитного договору № CSIPG100000142 від 06.07.2007 року, згідно якого було надано ОСОБА_8 у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 34200,00 доларів США на наступні цілі: 28800,00 доларів США на придбання нерухомості, а також у розмірі 5400,00 доларів США на сплату страхових платежів, під забезпечення виконання зобовязання по кредитному договору № CSIPG100000142 від 06.07.2007 року. Забезпеченням згідно договору іпотеки виступає житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться у с. Степанки Черкаського району Черкаської області по вул. Комсомольській 19, що належить ОСОБА_8 на праві приватної власності та земельна ділянка для обслуговування житлового будинку, площею 0,21 га, на якій розміщений предмет іпотеки.

ОСОБА_6 вказує, що при підписанні даного договору ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_8 відповідачами було порушено законні її права, кредитний договір № CSIPG100000142 від 06.07.2007 року за своїм змістом і текстом не відповідає законодавству України, інтересам та волі позивача, порушує її права та законні інтереси. Позивач просить визнати недійсним кредитний договір № CSIPG100000142 від 06.07.2007 року укладений між ОСОБА_8 та Черкаським ГРУ КБ «ПриватБанк» у звязку з тим, що вона 06.07.2007 року перебувала за кордоном на заробітках, письмової згоди на укладення кредитного договору чоловіком не надавала, про укладення кредитного договору чоловіком не знала.

12.04.2007 року ОСОБА_6 подала до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій вона просила суд визнати недійсним кредитний договір №СSIPG200000142 від 06 липня 2007 року укладений між ОСОБА_8 та ПАТ КБ «ПриватБанк».

26.05.2017 року ОСОБА_6 заявила клопотання про залишення без розгляду позовної вимоги щодо визнання недійсним кредитного договору №СSIPG200000142 від 06 липня 2007 року, укладеного між ОСОБА_8 та ПАТ КБ «ПриватБанк», яке судом задоволено та винесено 26.05.2017 року ухвалу про залишення позовних вимог у цій частині без розгляду.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 26 травня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_6 до ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_8 про визнання кредитного договору недійсним відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, вважаючи, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального права і просить скасувати рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 26 травня 2017 року і ухвалити нове рішення, яким заявлені позовні вимоги задовольнити повному обсязі.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_6 до ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_8 про визнання кредитного договору недійсним суд першої інстанції прийшов до висновку, що оспорюваний кредитний договір укладено відповідно до вимог чинного законодавства і відсутні правові підстави для визнання його недійсним.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що 06 липня 2007 року між ОСОБА_8 з однієї сторони та Черкаським ГРУ КБ «ПриватБанк» з другої сторони укладено кредитний договір № CSIPG100000142 про отримання ОСОБА_8 кредитних коштів у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 34200,00 дол. США на наступні цілі: 28 800,00 доларів США - на придбання нерухомості, а також у розмірі 5 400, 00 доларів США - на сплату страхових платежів у випадку та згідно порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного договору, строком з 06 липня 2007 року до 06 липня 2022 року, та сплати процентів у розмірі 12 % на суму залишку заборгованості за кредитом.

Того ж дня, з метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, було укладено іпотечний договір між тими ж сторонами, предметом якого виступає житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в с. Степанки, Черкаського району, Черкаської області по вул. Комсомольській 19. Даний будинок придбаний ОСОБА_8 за кредитні кошти і належить йому на праві приватної власності, та земельна ділянка для обслуговування житлового будинку площею 0,21 гектарів, на якій розміщений предмет іпотеки.

ОСОБА_6 перебуває в шлюбу з ОСОБА_8 з 20 листопада 1997 року і на час укладення кредитного договору та договору іпотеки з 25.06.2007 року по 12.09.2011 року перебувала за межами України, а тому вважає що кредитний договір укладений чоловіком без її згоди, чим порушує її права на спільне майно подружжя, а тому такий договір повинен бути визнаний недійсним.

Зазначені позивачкою правовідносини регулюються Конституцією України, ЦК України та СК України.

Відповідно до принципу свободи договору, закріпленого в ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Керуючись зазначеними принципами між ОСОБА_8 та ПАТ КБ «ПриватБанк» і був укладений кредитний договір в простій письмовій формі, що відповідає вимогам статті 1055 ЦК України.

За загальним правилом ч. 2 ст. 65 СК України дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її (його) згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Така згода на укладення одним з подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна згідно із ч. 3 ст. 65 ЦК України повинна бути письмовою, у тому числі нотаріально посвідченою, якщо правочин підлягав вчиненню з таким посвідченням. Ці вимоги поширюються на вчинення будь-яких правочинів.

Так як згідно статті 1055 ЦК України кредитний договір не потребує нотаріального посвідчення та державної реєстрації, то закон не передбачає і отримання письмової згоди іншого подружжя на укладення кредитного договору.

Крім того, суд першої інстанції також вірно зазначив, що письмова згода іншого подружжя потрібна лише при укладенні правочину на відчуження майна.

За таких обставин суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та вірно застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_6

Доводи апелянта про те, що відповідач ПАТ КБ «ПриватБанк» не надав оригіналів документів є безпідставними, так як до суду з позовом зверталась саме апелянт, а не відповідач.

Також безпідставними доводи апелянта є і в частині того, що вона заперечує надання своєї письмової згоди на укладення іпотечного договору, так як позовних вимог про визнання договору іпотеки не дійсним ОСОБА_6 не заявлялось.

Інші докази та обставини, на які є посилання у апеляційній скарзі були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребує, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 315, ЦПК України, колегія суддів судової палати,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 26 травня 2017 року відхилити, а рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 26 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів, починаючи з дня її проголошення.

Головуючий :

Судді :