АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1281/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 53 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
секретарОСОБА_5

за участю:

представника позивача ОСОБА_6

представника третьої особи ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Державного підприємства «Златодар» на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_8 до Державного агентства резерву України, третя особа: Державне підприємство «Златодар», про стягнення середнього заробітку, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2016 року ОСОБА_8 звернувся до суду із позовом до ДП «Златодар», третя особа: ОСОБА_9 агентство резерву України, про стягнення середнього заробітку за час затримки у поновленні на роботі, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 28 січня 2016 року його поновлено на роботі на посаді генерального директора ДП «Златодар»; стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09.10.2015 року по 28.01.2016 року за 77 робочих днів в сумі 28041,09 грн. та моральну шкоду в розмірі 1000 грн. Вказане рішення суду в частині поновлення на роботі та виплати заробітної плати за один місяць допущено до негайного виконання.

Однак, відповідач не виконав рішення суду та не поновив його на роботі, тому позивач просив суд стягнути з ДП «Златодар» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 29.01.2016 року по день прийняття рішення судом.

Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 листопада 2016 року позов задоволено та стягнуто з ДП «Златодар» на користь ОСОБА_8 середній заробіток за період з 29.01.2016 року по 18.11.2016 року в розмірі 73926,51 грн.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 лютого 2017 року заочне рішення суду від 18.11.2016 року скасовано та призначено справу до розгляду.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 березня 2017 року замінено відповідача ДП «Златодар» належним відповідачем ОСОБА_9 агентство резерву України.

У звязку з цим позивачем було уточнено позовні вимоги та він просив суд: стягнути з Державного агентства резерву України на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 29.01.2016 року по день прийняття рішення судом.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 березня 2017 року позов задоволено та стягнуто з Державного агентства резерву України на користь ОСОБА_8 середній заробіток за час затримки у поновленні на роботі за період з 29 січня 2016 року по 30 березня 2017 року в розмірі 107430,15 грн. та судовий збір в розмірі 593,60 грн., а всього 108023 грн.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ДП «Златодар» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що судом першої інстанції винесено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та закрити провадження у справі.

Апелянт вказує, що ухвалою Господарського суду Черкаської області від 07.12.2015 року порушено провадження у справі про банкрутство ДП «Златодар» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 06 червня 2016 року затверджено реєстр вимог кредиторів.

Враховуючи наведене, апелянт вважає, що дана справа підвідомча господарському суду.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 28 січня 2016 року ОСОБА_8 поновлено на роботі на посаді генерального директора ДП «Златодар»; стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09.10.2015 року по 28.01.2016 року за 77 робочих днів в сумі 28041,09 грн. та моральну шкоду в розмірі 1000 грн. Вказане рішення суду в частині поновлення на роботі та виплати заробітної плати за один місяць допущено до негайного виконання.

Задовольняючи позов про стягнення середнього заробітку за час затримки у поновленні на роботі, суд першої інстанції вірно визначив, що негайного виконання рішення суду про поновлення ОСОБА_8 на роботі не відбулося, на даний час він не поновлений на роботі.

Постановою державного виконавця від 29.04.2016 року відкрито виконавче провадження № 50992174 про поновлення позивача на роботі.

Постановою державного виконавця від 19.09.2016 року виконавче провадження закінчено на підставі п. 3 ч. 1 ст. 75, п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», у звязку з невиконанням рішення суду боржником ОСОБА_9 агентством Держрезерву України.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Поновлення на роботі - це повернення працівника в попередній стан, який існував до його незаконного звільнення, тому правовими наслідками поновлення на роботі працівника є надання йому попередньої роботи (посади), з тими ж функціональними обов'язками, які мали місце до звільнення; здійснення оплати всього часу вимушеного прогулу у зв'язку з незаконним звільненням; поновлення безперервного стажу роботи, у тому числі стажу для відпустки та поновлення у всіх правах за цією посадою (отримання надбавок тощо).

Виходячи зі змісту ч. 5 ст. 235 КЗпП України, ст. 76 Закону України "Про виконавче провадження", негайне виконання рішення суду означає обов'язок, а не право власника не пізніше наступного дня після проголошення судового рішення видати наказ (розпорядження) про поновлення працівника на роботі і фактично допустити його до виконання попередніх обов'язків.

Відповідно до ст. 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у ч. 3 ст. 32 Постанови № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи, невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.

Згідно із ч.3 ст.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Ст. 5, 8 вказаного Порядку встановлено, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочих (календарних) днів на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Судом першої інстанції вірно взято для розрахунку розмір середньоденної заробітної плати позивача, встановленої в рішенні Апеляційного суду Черкаської області від 28.01.2016 року, визначеної на підставі довідки ДП «Златодар» № 179 від 02.12.2015 року.

Розмір середнього заробітку позивача за період з 29.01.2016 року по день винесення рішення 30.03.2017 року судом першої інстанції визначено відповідно до положень вказаного вище Порядку.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що з відповідача слід стягнути на користь позивача середній заробіток за час затримки в поновленні на роботі в розмірі 107430,15 грн.

Колегія суддів відхиляє твердження апелянта про те, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, тому провадження у справі слід закрити.

ДП «Златодар» в апеляційній скарзі вказує, що оскільки ухвалою Господарського суду Черкаської області від 07.12.2015 року порушено провадження у справі про банкрутство ДП «Златодар» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції ДП «Златодар» заявляло клопотання про закриття провадження у справі з наведених підстав.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 березня 2017 року у задоволенні даного клопотання відмовлено.

Вказана ухвала суду апелянтом не оскаржувалась.

Крім того, судом першої інстанції вірно вказано в ухвалі від 30 березня 2017 року, що ОСОБА_8 предявлено позовні вимоги до Державного агентства резерву України, а ДП «Златодар» є третьою особою у справі. Рішенням суду стягнуто середній заробіток за час затримки в поновленні на роботі саме з Державного агентства резерву України, а не з ДП «Златодар», яке перебуває в стадії банкрутства. Таким чином, дана справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до вірного переконання щодо задоволення позову ОСОБА_8, стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення позивача на роботі в розмірі 107430,15 грн.

Судом першої інстанції також вирішено питання щодо стягнення судового збору відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів апеляційну скаргу відхиляє і залишає оскаржуване рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Златодар» відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_8 до Державного агентства резерву України, третя особа: ОСОБА_9 підприємство «Златодар», про стягнення середнього заробітку залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :