АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Доповідач: Кузнєцова О.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоКузнєцової О.А.
суддів:Бездрабко В.О.,
Приходько Л.А.
секретар Кутузова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 11 квітня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до товариства з обмеженою відповідальністю "Південенерго", ОСОБА_6 та до публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" про зняття арешту та заборони відчуження з нерухомого майна,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2016 року ОСОБА_5 звернувся до суду із вказаним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Південенерго", ОСОБА_6, публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" про зняття арешту та заборони відчуження з нерухомого майна.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 11 квітня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено у повному обсязі. Знято арешт та заборону відчуження з належної ОСОБА_5 згідно свідоцтву про право власності на нерухоме майно від 20.11.2008 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради №592 від 18.11.2008 року, квартири АДРЕСА_1, накладені 22.09.2006 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Волкодав В.Г. на підставі договору іпотеки від 22.09.2006 року, укладеного між ОСОБА_6 та ПАТ АКБ "Укрсоцбанк", посвідченого цим же нотаріусом за реєстровим №8912 (реєстраційний номер обтяження 3772746) .

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Південенерго", ОСОБА_6 та публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" на користь ОСОБА_5 судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 551,20 грн. по 183,73 грн. з кожного відповідно.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції представник ПАТ «Укрсоцбанк» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_5 у задоволені позовних вимог у повному обсязі

Письмових заперечень на скаргу до апеляційного суду не надходило.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є власником спірної квартири, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про наявність невиконаних зобов'язань позивача та які б підтверджували обґрунтованість накладення арешту. Тому, позовні вимоги щодо зняття арешту є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з зазначеним висновком суду та вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно вимог ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно із ч. 2ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

З матеріалів справи вбачається, що будинок АДРЕСА_1 прийнято в експлуатацію та позивачу видано відповідне свідоцтво про право власності на двокімнатну квартиру НОМЕР_1, загальною площею 106,8 кв.м, житловою площею 48,6 кв.м, що згідно технічних документів, знаходиться на першому поверсі у вказаному будинку.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на квартиру АДРЕСА_1, власником якої є позивач, приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Волкодав В.Г. накладено заборону.

Відповідно до іпотечного договору, укладеного 02.09.2006 року між ОСОБА_6 та ПАТ АКБ «Укрсоцбанк», предметом іпотеки є майнові права на незакінчену будівництвом трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, що знаходить знаходиться на третьому поверсі, загальною площею 170 кв.м.

Таким чином, хоча номера квартир, власником якої є позивач та майнові права на яку є предметом іпотеки, і збігаються, однак відповідно до матеріалів цивільної справи, технічної документації, долученої до матеріалів справи, матеріалів інвентарної справи, це є різним нерухомим майном з різними технічними характеристиками.

Отже суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач є власником спірної квартири, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про наявність невиконаних зобов'язань позивача та які б підтверджували обґрунтованість накладення арешту. Тому, позовні вимоги щодо зняття арешту є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також не приймаються до уваги посилання відповідачів на пропуск позивачем строку позовної давності, оскільки у відповідності до п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» на позовні вимоги про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна поширюється передбачений статтею 257 ЦК України трирічний строк позовної давності. Перебіг цього строку починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про арешт належного їй майна. Інформаційна довідка (з якої позивач довідався про існування арешту) сформована 03.07.2016 року, позивач звернувся до суду з позовом 26.10.2016 року, тобто в межах трирічного строку.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції ОСОБА_6 після прийняття будинку в експлуатацію з 2008 року не оформлював у передбачений законом спосіб право власності на квартиру і будь-яких дій щодо оформлення у власність нерухомого майна не вчиняв.

Доводи апеляційної скарги колегією суддів не приймаються до уваги як такі, що не ґрунтуються на вимогах закону, що регулюють спірні правовідносини, не підтверджені належними доказами та не спростовують мотивованих висновків суду.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" відхилити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 11 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів.

Головуючого: Кузнєцової О.А.

суддів Бездрабко В.О.

Приходько Л.А.