Єдиний унікальний номер 234/1327/17 Номер провадження 22-ц/775/1007/2017
Головуючий у 1-ій інстанції Марченко Л.М.
Доповідач Азевич В.Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2017 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого-судді Азевича В.Б.,

суддів: Краснощокової Н.С., Тимченко О.О.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи - Краматорський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Краматорської міської ради, про визнання батьківства, за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_4, який діє на підставі договору про надання юридичних послуг в інтересах ОСОБА_2, на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 04 травня 2017 року, -

В С Т А Н О В И В:

В січні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання батьківства.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що з січня 2009 року по серпень 2010 року перебував у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_3, з якою спільно проживали в належному йому будинку за адресою: АДРЕСА_1. В серпні 2010 року вони посварилися та відповідач повернулася до м. Краматорськ Донецької області. Про те, що вона завагітніла від нього та ІНФОРМАЦІЯ_1 народила доньку ОСОБА_5, відповідач йому не повідомила та самостійно зареєструвала її у відділі ДРАЦС на підставі частини 1 ст. 135 СК України. В подальшому вони помирилися та відповідач не заперечувала того, що народжена нею дівчинка є його донькою. З 2015 року ОСОБА_3 привозила до нього дитину, він спілкувався з донькою та брав участь в її вихованні. Проте, в останній час ОСОБА_3 перестала привозити до нього доньку, а наприкінці 2016 року він дізнався, що дитину забрали до дитячого будинку. Це стало причиною його звернення до суду, у зв'язку з чим, просив суд визнати його батьком дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що внести зміни до її актового запису про народження.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 04 травня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

На вказане рішення позивачем ОСОБА_2 та його представником на підставі договору про надання юридичних послуг ОСОБА_4 подано апеляційні скарги, в яких просять рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

В апеляційних скаргах позивач та його представник посилаються на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги пояснення відповідача ОСОБА_3, згідно з якими він є батьком дитини, але суд не призначив експертизу на предмет встановлення його батьківства відносно доньки ОСОБА_5 та не допитав свідків у справі. Крім того, відмовляючи в задоволенні позову про визнання батьківства, вказавши, що в дитини є вже нові батьки, суд не взяв до уваги, що згідно із ст. 238 СК України суд може скасувати усиновлення.

Позивач та його представник підтримали доводи своїх апеляційних скарг.

Представник Краматорської міської ради просив відхилити апеляційні скарги.

Від Краматорського міського відділу ДРАЦС надійшла заява розглянути справу за відсутності представника цієї установи, у якій заперечував проти апеляційної скарги та задоволення позову.

Відповідач ОСОБА_3, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, не з'явилася.

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що згідно з копією рішення Краматорського міського суду Донецької області від 11.08.2016 року (справа № 234/8023/16-ц) за позовом Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Краматорської міської ради до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, ОСОБА_3 було позбавлено батьківських прав відносно її дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідач ОСОБА_3 особисто приймала участь у судовому засіданні, рішення суду не оскаржила, судове рішення набрало законної сили 23.08.2016 року.

Із заявою про надання їй права та побачення з дитиною та з позовом про поновлення батьківських прав відповідно до ст. ст. 168, 169 СК України ОСОБА_3 також не зверталася.

Згідно з довідками Краматорського міського відділу ДРАЦС та Органу опіки та піклування малолітня ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, була усиновлена на підставі рішення Краматорського міського суду Донецької області від 14.11.2016 року, у зв'язку з чим внесені відповідні зміни до актового запису про її народження.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, посилаючись на забезпечення таємниці усиновлення відповідно до СК України.

Зазначений висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, з огляду на таке.

Відповідно до частин 3, 4 статті 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Тобто, позов про визнання батьківства може бути прийнятий судом за умови, що запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 Кодексу. Це означає, що в порядку позовного провадження спір про визнання батьківства може бути розглянуто, якщо: при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою; у разі смерті матері, а також за неможливості встановити місце її проживання запис про матір та батька дитини провадиться відповідно до цієї статті, за заявою родичів, інших осіб або уповноваженого представника закладу охорони здоров'я, в якому народилася дитина.

Зі свідоцтва про народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, вбачається, що запис про батька вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України (актовий запис №1415 від 12.10.2010 року).

Проте, як вбачається з рішення Краматорського міського суду Донецької області від 11 серпня 2016 року, мати дитини ОСОБА_3 позбавлена батьківських прав.

Відповідно до заперечень Краматорського міського відділу ДРАЦС остатній заперечував проти позову, оскільки до актового запису №1415 від 12.10.2010 року на підставі рішення Краматорського міського суду Донецької області від 14.11.2016 року були внесені зміни. Служба у справах дітей Краматорської міської ради повідомила суд, що ОСОБА_5 вказаним рішенням усиновлена громадянами України.

Статтею 226 СК України передбачено право на таємницю усиновлення. Особа має право на таємницю перебування на обліку тих, хто бажає усиновити дитину, пошуку дитини для усиновлення, подання заяви про усиновлення та її розгляду, рішення суду про усиновлення. Дитина, яка усиновлена, має право на таємницю, в тому числі і від неї самої, факту її усиновлення. Особа, яка була усиновлена, має право після досягнення нею чотирнадцяти років на одержання інформації щодо свого усиновлення.

Відповідно до ст. 227 СК України усиновлювач має право приховувати факт усиновлення від дитини, яка ним усиновлена, і вимагати нерозголошення цієї інформації особами, яким стало відомо про неї як до, так і після досягнення дитиною повноліття. Усиновлювач має право приховувати від дитини факт її усиновлення, якщо розкриття таємниці усиновлення може завдати шкоди її інтересам.

Якщо усиновлюється дитина, яка не досягла семи років, службові особи при виявленні її згоди н усиновлення зобов'язані вживати заходів щодо забезпечення таємниці усиновлення від самої дитини.

Стаття 228 СК України передбачає забезпечення таємниці усиновлення. Особи, яким у зв'язку з виконанням службових обов'язків доступна інформація щодо усиновлення (перебування осіб, які бажають усиновити дитину, на обліку, пошук ними дитини для усиновлення, подання заяви про усиновлення, розгляд справи про усиновлення, здійснення нагляду за дотриманням прав усиновленої дитини тощо), а також інші особи, яким став відомий факт усиновлення, зобов'язані не розголошувати її, зокрема, і тоді, коли усиновлення для самої дитини не є таємним. Таємниця усиновлення забезпечується також відповідно до статей 229-231 цього Кодексу. Особи, які розголосили таємницю усиновлення, несуть відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частини 1 ст. 232 СК України з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов'язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційних скарг стосовно того, що суд при ухваленні рішення Краматорського міського суду Донецької області від 11 серпня 2016 року не вияснив, хто біологічний батько дитини, не викликав його до суду і не з'ясував, чи бажає він стати батьком дитини і виховувати її, чим були грубо порушені права ОСОБА_2 на батьківство. Ці доводи стосуються судового рішення у справі № 234/8023/16-ц, в той час як, позивач та його представник звернулися з апеляційними скаргами на рішення суду першої інстанції від 04 травня 2017 року у справі № 234/1327/17, тому це не може предметом дослідження апеляційним судом в даному випадку.

Представник позивача ОСОБА_4 вказує, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що згідно із ст. 238 СК України суд може скасувати усиновлення. Проте, ні позивач, ані його представник не наводять з якої саме причини усиновлення має бути скасоване, а скасування усиновлення не є предметом даного позову, тому такі доводи є необґрунтованими. Інші доводи апеляційних скарг також є безпідставними.

Таким чином, суд першої інстанції повно та всебічно перевірив обставини справи, дав їм належну оцінку та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для скасування або зміни рішення суду в межах доводів апеляційних скарг не має.

Ураховуючи викладене, апеляційні скарги позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_4 слід відхилити, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 317 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_4, який діє на підставі договору про надання юридичних послуг в інтересах позивача ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 04 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді: