Справа № 316/1200/17
Провадження № 2/316/809/17
"03" листопада 2017 р. м.Енергодар
Енергодарський міський суд Запорізької області у складі:
головуючого-судді: Вільямовській Н.О.,
за участю секретаря: Лохматової Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Енергодар справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог- Сектор реєстрації Енергодарської міської ради Запорізької області, про усунення перешкод прав власника та визнання втративши право користування жилим приміщенням, -
ОСОБА_1С,, в інтересах якої діє ОСОБА_2, звернулася до суду з вищевказаним позовом, зазначивши наступне.
22 травня 1994 року ОСОБА_4 та Сладь (до шлюбу- Чмуль) Л.С. на праві спільної сумісної власності було видано Запорізькою ГРЕС свідоцтво № 550 про право власності на житло- АДРЕСА_1 (теперішня назва- Молодіжна) у м. Енергодар Запорізької області. Право власності на вказану квартиру ними було зареєстровано 15 червня 1994 року Орендним підприємством № 2 Запорізького міжміського бюро технічної інвентаризації, книга № 7 та реєстраційний № 116.
30 вересня 2006 року у зв'язку з укладенням шлюбу ОСОБА_5 змінила на «Сладь», та зареєструвала своє місце проживання за адресою чоловіка: АДРЕСА_2.
ОСОБА_4 через деякий час побудувала стосунки з ОСОБА_3, який переїхав мешкати до неї, та запропонував зареєструвати своє місце проживання в квартирі № 68 в будинку № 23 в місті Енергодар Запорізької області. Позивачка не заперечувала.
28 квітня 2011 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 був укладений типовий договір № 3 піднайму (найму) жилого приміщення на АДРЕСА_3 терміном на три роки з 28 квітня 2011 року до 28 квітня 2014 року, який був зареєстрований КП «ПКВ» ЖЕС-5.
Деякий час ОСОБА_3 мешкав за місцем реєстрації місця проживання. В 2014 році він зібрав свої речі, віддавши ключі від квартири та виїхав з неї.
У 2015 році мати позивачки вирішили подарувати належну їй частку спірної квартири. Оскільки вказана квартира належала позивачці ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності, тому 10 лютого 2015 року державним нотаріусом Енергодарської державної нотаріальної контори Запорізької області ОСОБА_6 було посвідчено договір про визнання часток у спільній сумісній власності, за реєстровим № 250, відповідно до якого частка у кожного з власників квартири є рівною, тобто по 1/2 частці у кожного та право спільної сумісної власності на квартиру припиняється, а замість цього вони набували право спільної часткової власності. Право власності кожного з співвласників було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 10 лютого 2015 року. А також 10 лютого 2015 року вищевказаним нотаріусом було посвідчено договір дарування 1/2 (однієї другої) частини кв. № 63, в буд. № 23, по вул. Комсомольській (теперішня назва- Молодіжна) у м. Енергодар Запорізької області від імені ОСОБА_4 на ім'я ОСОБА_1 Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 10 лютого 2015 року.
Тобто, на теперішній час ОСОБА_1 на праві приватної власності належить в цілому квартира № 68, що знаходиться в будинку № 23, розташованого по вулиці Комсомольській (теперішня назва- Молодіжна) в м. Енергодар Запорізької області: 1/2 частина на підставі свідоцтва № 550 на право власності на житло, виданого Запорізькою ГРЕС 22.03.1994 року та договору про визначення часток у спільній сумісній власності, посвідченого 10.02.2015 року державним нотаріусом Енергодарської державної, нотаріальної контори Запорізької області ОСОБА_6 за реєстровим № 250 та 1/2 частина на підставі договору дарування 1/2 (однієї другої) частини квартири, посвідченого 10.02.2015 року державним нотаріусом Енергодарської державної нотаріальної контори Запорізької області ОСОБА_6 за реєстровим № 252.
У зв'язку з тим, що у спірній квартирі до теперішнього часу зареєстрований відповідач, який з 2014 року не мешкає, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію за даною адресою, особистих речей його в квартирі немає,- вказані факти підтверджують, що ОСОБА_3 втратив намір відноситись до цієї квартири, як до свого постійного місця проживання у зв'язку з припиненням дії договору піднайму вище вказаної квартири ще 28.04.2014 року. У звязку з зазначеним позивач зазнає зайві витрати по сплаті за комунальні послуги та вимушена самостійно нести витрати по утриманню житла.
Реєстрація місця проживання відповідача у спірній квартирі обмежує права ОСОБА_1, як власника по користуванню нерухомим майном та перешкоджає їй, як власнику, повною мірою реалізувати своє право власності, тобто володіти і розпоряджатися цим майном за своїм розсудом.
Вирішити питання про зняття відповідача з реєстрації у добровільному порядку позивач не має можливості, оскільки, фактичне місце проживання ОСОБА_3 їй невідомо.
Позивач ОСОБА_1 надала через канцелярію суду надала заяву, у якій просить розглядати справу у її відсутність за участю представника ОСОБА_2, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 27).
В судовому засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала у повному обсязі та підтвердила вищевикладені обставини.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про причину неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про відкладення слухання справи суду не надав, на адресу суду повернувся поштовий конверти на ім`я відповідача з відміткою пошти «за закінчення терміну зберігання» (а.с. 25, 32). Крім того, в матеріалах справи є оголошення в газеті «Запорізька правда» № 34 від 24.08.2017 року де ОСОБА_3 викликався у якості відповідача по даній справі (а.с. 23).
Представник третьої особи- Сектора реєстрації Енергодарської міської ради надіслала до суду заяви про розгляд справи у її відсутність (а.с. 28).
Враховуючи вимоги ст.157 ЦПК України, керуючись ст. 224 ЦПК України, суд, за згодою позивача, ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наданих доказів.
Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.
22 травня 1994 року ОСОБА_4 та Сладь (до шлюбу- Чмуль) Л.С. на праві спільної сумісної власності було видано Запорізькою ГРЕС свідоцтво № 550 про право власності на житло- АДРЕСА_1 (теперішня назва- Молодіжна) у м. Енергодар Запорізької області. Право власності на вказану квартиру ними було зареєстровано 15 червня 1994 року Орендним підприємством № 2 Запорізького міжміського бюро технічної інвентаризації, книга № 7 та реєстраційний № 116 (а.с. 6).
30 вересня 2006 року у зв'язку з укладенням шлюбу ОСОБА_5 змінила на «Сладь», та зареєструвала своє місце проживання за адресою чоловіка: АДРЕСА_2.
28 квітня 2011 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 був укладений типовий договір № 3 піднайму (найму) жилого приміщення на АДРЕСА_3 терміном на три роки з 28 квітня 2011 року до 28 квітня 2014 року, який був зареєстрований КП «ПКВ» ЖЕС-5 (а.с. 12).
Деякий час ОСОБА_3 мешкав за місцем реєстрації місця проживання. В 2014 році він зібрав свої речі, віддавши ключі від квартири та виїхав з неї.
10 лютого 2015 року державним нотаріусом Енергодарської державної нотаріальної контори Запорізької області ОСОБА_6 було посвідчено договір про визнання часток у спільній сумісній власності, за реєстровим № 250, відповідно до якого частка у кожного з власників квартири є рівною, тобто по 1/2 частці у кожного та право спільної сумісної власності на квартиру припиняється, а замість цього вони набували право спільної часткової власності (а.с. 8). Право власності кожного з співвласників було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 10 лютого 2015 року (а.с. 8). А також 10 лютого 2015 року вищевказаним нотаріусом було посвідчено договір дарування 1/2 (однієї другої) частини кв. № 63, в буд. № 23, по вул. Комсомольській (теперішня назва- Молодіжна) у м. Енергодар Запорізької області від імені ОСОБА_4 на ім'я ОСОБА_1 Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 10 лютого 2015 року (а.с. 9-10, 11). На теперішній час ОСОБА_1 на праві приватної власності належить в цілому квартира № 68, що знаходиться в будинку № 23, розташованого по вулиці Комсомольській (теперішня назва- Молодіжна) в м. Енергодар Запорізької області: 1/2 частина на підставі свідоцтва № 550 на право власності на житло, виданого Запорізькою ГРЕС 22.03.1994 року та договору про визначення часток у спільній сумісній власності, посвідченого 10.02.2015 року державним нотаріусом Енергодарської державної, нотаріальної контори Запорізької області ОСОБА_6 за реєстровим № 250 та 1/2 частина на підставі договору дарування 1/2 (однієї другої) частини квартири, посвідченого 10.02.2015 року державним нотаріусом Енергодарської державної нотаріальної контори Запорізької області ОСОБА_6 за реєстровим № 252.
Також, факт непроживання відповідача в квартирі за місцем реєстрації підтверджується поясненнями допитаних в судовому засіданні у якості свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, які підтвердили, що ОСОБА_3 у спірній квартирі не проживає, особисті речі останнього у ній відсутні.
Відповідно до ст. 16 ЦК України - кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права.
Пункт 7 ст. 92 Конституції України встановлює, що правовий режим власності визначається виключно законами України.
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 415/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у власності будинок, користуються ним і мають право розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, здавати в оренду. Обмеження втручання у право власника можливе лише з підстав передбачених законом.
Згідно ст. 383 ЦК України- власник має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання своєї родини, інших осіб.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправне позбавлений права приватної власності чи обмежений у його здійснені.
Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
У разі відмовлення звільнити займане приміщення після припинення договору піднайму піднаймач і члени його сім'ї підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання а бо місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.
Законом України «Про свободу пересування і вільне обрання місця проживання в Україні» встановлено, що реєстрація провадиться за місцем постійного чи тимчасового перебування громадян. У разі зміни місця перебування Законом передбачено зняття з реєстрації за місцем проживання.
Згідно до ст. 3 Тимчасового порядку реєстрації фізичних осіб за місцем проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року за № 35 місцем проживання фізичної особи є місце, де вона постійно або переважно проживає як власник житлового будинку (приміщення), за договором його наймання/піднаймання, оренди або на інших підставах, передбачених законодавством.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 150, 155 ЖК України, ст. ст. 10, 57-60, 110, 169, 209, 212-215, 224-228 ЦПК України,-
Позов ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог- Сектор реєстрації Енергодарської міської ради Запорізької області, про усунення перешкод прав власника та визнання втративши право користування жилим приміщенням, - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням- квартирою № 68, розташованою в будинку № 23 по вул. Молодіжній (Комсомольській), м. Енергодар, Запорізької області.
Рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів після отримання ним копії рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Енергодарський міський суд Запорізької області до апеляційного суду Запорізької області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Н. О. Вільямовська