Справа № 316/1217/17
Провадження № 2/316/821/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2017 р. м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області у складі:

головуючого-судді: Вільямовській Н.О.,

при секретарі: Рябуха О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Енергодар справу за позовом позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє за себе та в інтересах малолітньої ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Сектор реєстрації Енергодарської міської ради Запорізької області, ОСОБА_4, Орган опіки та піклування в особі відділу охорони дитинства служби у справах дітей Енергодарської міської ради Запорізької області, про визнання сервітуту припиненим, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, зазначивши, що їй на праві приватної власності належить квартира, яка розташована за адресою: Запорізька область, м. Енергодар, пр-т Будівельників, б. 32 кв. 53. У вказаній квартирі також були вселені та зареєстровані як члени її сім'ї відповідачка па справі- донька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та онучка позивачки- Каплунова ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 Згідно свідоцтва про реєстрацію за місцем проживання № 663 від 12 травня 2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зареєстровані за адресою: Російська Федерація, Воронезька область, м. Нововоронеж, вул. Космонавтів, б. 43 кв. 61. Тобто більше ніж один рік донька з онукою проживають в іншій країні, і тому виникла необхідність у визнанні сервітуту припиненим, визнанні особи втративши право користування житловим приміщенням.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі та підтвердила вищевикладені обставини.

Третя особа ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення позову.

Представник третьої особи (відділу охорони дитинства служби у справах дітей Енергодарської міської ради Запорізької області) за довіреністю ОСОБА_6 також не заперечувала проти задоволення позовних вимог, надавши суду висновок щодо доцільності визнання ОСОБА_2 та малолітньої ОСОБА_3 такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Відповідачка ОСОБА_2, яка діє за себе та в інтересах малолітньої ОСОБА_3 на електронну адресу суду надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позову не заперечує (а.с. 37).

Представник третьої особи- Сектора реєстрації Енергодарської міської ради також надіслав заяву про розгляд справи у її відсутності (а.с. 38).

Вислухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира, яка розташована за адресою: Запорізька область, м. Енергодар, пр-т Будівельників, б. 32 кв. 53, що підтверджується свідоцтвом № 3278 від 06.02.1996 року про право власності на житло (а.с. 13). У спірній квартирі також були та зареєстровані ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 Згідно свідоцтва про реєстрацію за місцем проживання № 663 від 12 травня 2016 року, виданого відділом УФМС по Воронезькій області Російської Федерації, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зареєстровані за адресою: Російська Федерація, Воронезька область, м. Нововоронеж, вул. Космонавтів, б. 43 кв. 61 (а.с. 11). Згідно довідки, виданої за підписом директора Муніципальної казенної загальноосвітньої установи «Середня загальноосвітня школа № 2 міського округу м. Нововоронеж» Воронезької області Російської Федерації, ОСОБА_3 є ученицею 6-«А» класу (а.с. 41). Згідно довідки ФГБУЗ МСЧ № 33 ФМБА Росії, ОСОБА_3 перебуває на обліку у вказаному медичному закладі (а.с. 42). Тобто більше ніж один рік відповідачі проживають в іншій країні. Відділом охорони дитинства служби у справах дітей Енергодарської міської ради Запорізької області надано суду висновок № 01-01-40/4358 від 01.11.2017 року, у якому зазначено, що визнання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, не порушить її житлових прав (а.с. 44-45).

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а в силу ст. 383 ЦК власник жилого будинку має право використовувати помешкання, зокрема, для власного проживання, проживання інших осіб.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається сво'їм майном, на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права, чи обмежений у його здійсненні.

До видів речових прав на чуже майно в силу ст. 395 ЦК України відноситься, зокрема, право користування, а в силу ст. 401 ЦК право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Згідно із ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Вирішуючи вимоги позову про позбавлення відповідача права користування належним позивачці жилий приміщенням, суд виходить з того, що існування цього права може бути зумовлене його реалізацією, тобто постійним проживанням в житлі.

Між тим судом встановлено, що відповідачі в належній позивачці квартирі не мешкають, що підтверджується поясненнями, даними в судовому засіданні, та письмовими доказами.

Перебування відповідачів на обліку в належному позивачці житлі створює для неї перешкоди у здійсненні повною мірою права власності, яке з урахуванням встановлених обставин та наведених норм закону підлягає захисту.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Також, суд вважає за необхідне роз'яснити позивачу, що в разі відмови Департаменту реєстраційних послуг зняти відповідачів з реєстрації місця проживання на підставі рішення суду про визнання його таким, що втратив право користування, вона має право оскаржувати дії державного органу в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст. ст. 319, 383, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 59, 60, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє за себе та в інтересах малолітньої ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Сектор реєстрації Енергодарської міської ради Запорізької області, ОСОБА_4, Орган опіки та піклування в особі відділу охорони дитинства служби у справах дітей Енергодарської міської ради Запорізької області, про визнання сервітуту припиненим, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням- квартирою № 53, розташованою в будинку № 32 по пр-ту Будівельників, м. Енергодар, Запорізької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Енергодарський міський суд Запорізької області до апеляційного суду Запорізької області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Н. О. Вільямовська