Провадження 4-с/127/199/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2017 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Антонюка В.В.,

при секретарі: Гончаруку І.О., за участю: скаржника ОСОБА_1 представника скаржника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_3, за участю зацікавленої особи ОСОБА_4,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з скаргою на дії та рішення державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_3 Скарга мотивована тим, що державним виконавцем Шарапанівським Р.П. 30.06.2017 року було відкрито виконавче провадження ВП № 54199388 з примусового виконання виконавчого листа № 127/14861/15-ц, виданого 10.03.2017 року Вінницьким міським судом Вінницької області. 18.08.2017 року до її будинковолодіння прийшов державний виконавець Шарапанівський Р.П. та попросив підписати якийсь акт, на що йому було відмовлено та звернуто увагу на необхідність надання їй постанови про відкриття виконавчого провадження, проте жодної постанови державним виконавцем надано не було, в силу чого вона відмовилась підписувати відповідний акт. 30.08.2017 року державний виконавець Шарапанівський Р.П. знову прийшов до будинковолодіння ОСОБА_1 з двома понятими та просив підписати якийсь акт, проте, знову ж таки, не надав їй жодної постанови про відкриття виконавчого провадження, в межах якого він діяв. 31.08.2017 року ОСОБА_1 у відділі ДВС отримала постанову про відкриття виконавчого провадження та постанову про стягнення виконавчого збору в сумі 6400 грн., яка в подальшому ухвалою Вінницького міського суду від 03.10.2017 року була скасована. 26.10.2017 року скаржник дізналась, що існують ще інші постанови від 18.10.2017 року: про скасування процесуального документу та дві постанови про виправлення помилки у процесуальному документі, якими внесено виправлення до документу, а саме: «додати пункт 6 з таким змістом: «Стягнути з ОСОБА_1 виконавчий збір в розмірі 6 400 грн.» та в іншій постанові вказати вірно : "про усунути ОСОБА_4 перешкоди у користуванні належній їй земельній ділянці шляхом зобовязання ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_4 у встановлені твердої межі (паркану) на належній їй земельній ділянці для відмежування земельної ділянки будинковолодіння № 101 по вул. Фрунзе та будинковолодінням № 3 по вул. Фрунзе в м. Вінниці, згідно державного акту про приватну власність на землю, зареєстрованого 20.12.2002 року в книзі записів державних актів № ВН № 4/2-324, договору оренди земельної ділянки від 04.05.2005 року № 41 та земельної ділянки". Скаржник ОСОБА_1 вважає ці дві постанови про виправлення помилки незаконними, тому звернулась до суду та просила визнати дії державного виконавця Замостянського ВДВС ОСОБА_3 незаконними та скасувати дані постанови. Крім того, просила визнати виконавче провадження № 54199388 від 30.06.2017 р. закінченим з 18.08.2017 року. Скаржник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні скаргу підтримали у повному обсязі та просили її задовольнити. Зацікавлена особа ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Державний виконавець Шарапанівський Р.П. в судове засідання не зявився, надав до суду заяву в якій просив розглядати скаргу у його відсутність. Заслухавши пояснення скаржника та її представника, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд дійшов до наступного висновку. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права». Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну виконавчу службу» дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені до вищестоящої посадової особи або до суду у порядку, встановленому законом. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»). Також ч. 1 ст. 74 вищевказаного Закону, визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області, по справі № 127/14861/15-ц позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 задоволено частково та вирішено усунути ОСОБА_4 перешкоди у користуванні належній їй земельній ділянці шляхом зобов'язання ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_4 у встановлені твердої межі (паркану) на належній їй земельній ділянці (земельній ділянці, що перебуває у її користуванні) для відмежування земельної ділянки будинковолодіння № 101 по вул. Фрунзе та будинковолодіння № 3 по вул. Фрунзе в м. Вінниці, згідно державного акту про приватну власність на землю зареєстрованого 20.12.2002 року в книзі записів державних актів № ВН № 4/2-324, договору оренди земельної ділянки від 04.05.2005 року № 41 та земельної ділянки площею 0,0069 га розташованої за адресою: м. Вінниця, вул. Фрунзе,101 та належній ОСОБА_4 на підставі державного акту серії ЯК №031836, зареєстрованого в книзі реєстрів державних актів за № 02424. Дане рішення 11.08.2016 року було залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.12.2016 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 31.07.2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 11.08.2016 року залишено без змін. 10.03.2017 року Вінницьким міським судом Вінницької області видано виконавчий лист по справі № 127/14861/15-ц, який повністю відображає резолютивну частину відповідного рішення суду. Разом з тим, зміст постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 54199388 від 30.06.2017 року, винесеної державним виконавцем Замостянського відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_3, вказує, що в даній постанові відображено лише частину змісту виконавчого листа та частину змісту резолютивної частини відповідного судового рішення, так в постанові про відкриття виконавчого провадження зазначено лише: «Усунути ОСОБА_4 перешкоди у користуванні належній їй земельній ділянці шляхом зобов'язати ОСОБА_1 не чинити перешкод». Судом встановлено, що 29.08.2017 року було винесено окрему постанову у даному виконавчому провадженні про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору, яка в подальшому ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03.10.2017 року була скасована. 18.10.2017 року державним виконавцем Замостянського ВДВС ОСОБА_3 було винесено постанову про виправлення помилки у процесуальному документі, згідно якої внесено виправлення до постанови про відкриття виконавчого провадження від 18.10.2017 року: замість резолютивної частини виконавчого документу № 127/14861/15-ц «Усунути ОСОБА_4 перешкоди у користуванні належній їй земельній ділянці шляхом зобов'язати ОСОБА_1 не чинити перешкод» вказати вірно «про усунути ОСОБА_4 перешкоди у користуванні належній їй земельній ділянці шляхом зобовязання ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_4 у встановлені твердої межі (паркану) на належній їй земельній ділянці для відмежування земельної ділянки будинковолодіння № 101 по вул. Фрунзе та будинковолодінням № 3 по вул. Фрунзе в м. Вінниці, згідно державного акту про приватну власність на землю, зареєстрованого 20.12.2002 року в книзі записів державних актів № ВН № 4/2-324, договору оренди земельної ділянки від 04.05.2005 року № 41 та земельної ділянки площею 0,0069 га, розташованої за адресою: м. Вінниця, вул. Фрунзе, 101 та належній ОСОБА_4 на підставі державного акту, серії ЯК № 031836, зареєстрованого в книзі реєстрів державних актів за № 02424 » (а.с. 13). Проте, в матеріалах виконавчого провадження міститься постанова про відкриття виконавчого провадження від 30.06.2017 року, а не від 18.10.2017 року, тому в яку постанову вносив зміни державний виконавець Шарапанівський Р.П. встановити неможливо. Права та обовязки державного виконавця встановленні ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої МЮ України від 29.09.2016 р. № 2832/5. Судом встановлено, що 18.10.2017 року державним виконавцем винесено постанову про виправлення помилки у процесуальному документі «Постанова про відкриття виконавчого провадження» від 18.10.2017 р.: додати пункт 6 із таким змістом: «стягнути із ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 6 400 грн» (а.с. 14). Згідно ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова. Граматичною помилкою є неправильне утворення слів, але ніяк не цілого речення, яким змінюється зміст тексту. Згідно ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження» Виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Відповідно до вимог абзацу 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. Приписи абзацу 2 п. 8 Розділу III «Загальні умови та порядок здійснення виконавчого провадження» Інструкції зазначають, що про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження. Таким чином, державний виконавець не виконав вищезазначені норми Закону та в супереч нормам Закону виніс постанову від 18.10.2017 року про виправлення помилки у постанові про відкриття виконавчого провадження. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. При дослідженні матеріалів виконавчого провадження № 54199388 судом було встановлено, що 13.11.2017 року державним виконавцем Замостянського ВДВС ОСОБА_3 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження». Норма п. 9 ч. 1, ч. 2 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» зазначає, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини. У своїй постанові про закінчення виконавчого провадження державний виконавець зазначає, що згідно актів державного виконавця від 18.08.2017 р. і 30.08.2017 р. виконавчий документ виконано, проте постанову про закінчення виконавчого провадження виносить аж 13.11.2017 року, що також свідчить про грубе порушення ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження». Проте, постанова про закінчення виконавчого провадження скаржником не оскаржувалась та не скасована, тому вимога ОСОБА_1 про визнання виконавчого провадження №54199388, відкритого постановою державного виконавця Шарапанівського Р.П. від 30.06.2017 р. закінченим з 18.08.2017 р. - задоволенню не підлягає. Як, зазначає скаржник ОСОБА_1 постанову про відкриття виконавчого провадження отримала у відділі ДВС 31.08.2017 року та вважає, що рішення суду виконала в добровільному порядку, ще до того як дізналась про відкрити виконавче провадження та отримання постанови про відкриття виконавчого провадження. Згідно ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Крім цього, суд звертає увагу на те, що в судовому засіданні було встановлено відсутність доказів невиконання в добровільному порядку боржником відповідного рішення суду та доказів отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження. Таким чином, державний виконавець фактично 18.08.2017 року виконав відповідне рішення суду, зачитавши боржнику його резолютивну частину, проте, не виніс постанову про закінчення виконавчого провадження в той же день, а саме: 18.08.2017 року. Відповідно до п. п. 9 п.5 ст. 27 ЗУ «По виконавче провадження», виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого документу. Доказами невиконання в добровільному порядку з боку ОСОБА_1 відповідного судового рішення, яке зобов'язує її не чинити перешкод ОСОБА_4 у встановлені паркану - є наявність обставин вчинення відповідних перешкод з боку ОСОБА_1 саме в момент встановлення такого паркану, що об'єктивно унеможливлює ОСОБА_5І встановлювати таку споруду. З матеріалів виконавчого провадження та в судовому засіданні не було доведено належними та допустимими доказами обставини невиконання в добровільному порядку ОСОБА_1 відповідного судового рішення, при цьому звернення виконавчого листа до виконання - не є беззаперечною обставиною наявності факту невиконання в добровільному порядку ОСОБА_1 рішення суду, що потребує обов'язкового з'ясування державним виконавцем при подальшому примусовому виконанні такого рішення та фіксування відповідних обставин, що є необхідним для виконання державним виконавцем, зокрема, вимог ч. 9 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», згідно яких виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали виконавчого провадження, суд приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.14 р. № 6, при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій. На підставі викладеного та керуючись ст. 386-388 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Скаргу задоволити частково. Визнати дії державного виконавця Замостянського відділу Державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_3 у виконавчому проваджені №54199388 неправомірними. Скасувати постанову державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_3 Петровича ВП № 54199388 від 18.10.2017 про виправлення помилки у процесуальному документі, яким внесено виправлення до постанови про відкриття виконавчого провадження, а саме: «додати пункт 6 з таким змістом: «Стягнути з ОСОБА_1 виконавчий збір в розмірі 6 400 грн.». Скасувати постанову державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_3 Петровича ВП № 54199388 від 18.10.2017 про виправлення помилки у процесуальному документі, яким внесено виправлення до постанови про відкриття виконавчого провадження, а саме: «про усунути ОСОБА_4 перешкоди у користуванні належній їй земельній ділянці шляхом зобовязання ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_4 у встановленні твердої межі (паркану) на належній їй земельній ділянці для відмежування земельної ділянки будинковолодіння № 101 по вул. Фрунзе та будинковолодінням № 3 по вул. Фрунзе в м. Вінниці, згідно державного акту про приватну власність на землю, зареєстрованого 20.12.2002 року в книзі записів державних актів № ВН № 4/2-324, договору оренди земельної ділянки від 04.05.2005 року № 41 та земельної ділянки площею 0,0069 га, розташованої за адресою: м. Вінниця, вул. Фрунзе, 101 та належній ОСОБА_4 на підставі державного акту, серії ЯК № 031836, зареєстрованого в книзі реєстрів державних актів за № 02424». В задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: