РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/941/17

06 липня 2017 року

м.Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя Левчук В.В.

секретар судового засідання Здибель І.О.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - не з'явився

представника третьої особи - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Костопільського районного суду справу №564/941/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки і піклування Костопільської райдержадміністрації про позбавлення батьківських прав

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Костопільського районного суду Рівненської області з позовною заявою до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - Орган опіки і піклування Костопільської райдержадміністрації про позбавлення батьківських прав.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що перебувала у шлюбі з відповідачем з 2011 по 2015 рік. За час шлюбу мають спільних дітей: сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3. Відповідач самоусунувся від виховання дітей, не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, аліменти з дня присудження жодного разу не сплачував. При рідких зустрічах відповідач веде себе агресивно, вчиняє сварки, дебоші, застосовує фізичне та психологічне насильство, що відбувається на очах у дітей, які важко переживають з цього приводу. До дітей відповідач приходить в пізній нічний час у стані алкогольного сп'яніння. На зауваження реагує агресивно та вчиняє через це дебоші. Позивач вважає, що є достатні підстави для позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав.

Присутня у судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять суд їх задоволити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив.

Так, судом враховано, що з метою виконання вимог ч.3 ст.122 ЦПК України, судом здійснено запит до адресно-довідкового бюро сектору УДМС України в Рівненській області про надання відомостей про реєстрацію місця проживання та інших персональних даних, що містяться в реєстрі щодо фізичної особи ОСОБА_4.

Відповідно до ч.4 ст.122 ЦПК України, питання про відкриття провадження у справі або про відмову у відкритті провадження у справі суддя вирішує не пізніше трьох днів з дня надходження заяви до суду або закінчення строку, встановленого для усунення недоліків, та не пізніше наступного дня після отримання судом у порядку, передбаченому частиною третьою цієї статті, інформації про місце проживання (перебування) фізичної особи.

24.05.2017 року на адресу Костопільського районного суду Рівненської області надійшла інформація про місце проживання (перебування) ОСОБА_4.

Так, згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України у Рівненській області ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, з 23.10.1992 року зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 /а.с.23/.

Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 24.05.2017 року цивільну справу №564/941/17 призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Вказана ухвала була надіслана за адресою реєстрації місця поживання ОСОБА_4, та вручена йому особисто 01.06.2017 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення /а.с.27/, а також відомостями сервісу відстеження місцезнаходження та стану реєстрованого поштового відправлення на офіційному сайті Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта".

За результатами судового засідання 13.06.2017 року, розгляд справи судом відкладався в зв'язку з неявкою відповідача.

Ухвала про відкладення розгляду справи Костопільського районного суду Рівненської області від 13.06.2017 року також була надіслана за адресою реєстрації місця поживання ОСОБА_4 Однак цього разу конверт повернуто суду з відміткою поштового відділення "За зазначеною адресою не проживає".

Враховуючи отримання відповідачем ухвали про відкриття провадження у справі особисто за адресою реєстрації місця проживання, а в подальшому змінив місце свого фактичного перебування, суд дійшов висновку, що відповідач знав про розгляд зазначеної справи у суді та навмисно ухиляється від явки в судове засідання, розглядом справи не цікавиться, своїм правом на подання заперечень на позов не скористався. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідача було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи.

Позивач, її представник та представник третьої особи не заперечують щодо розгляду справи за відсутності відповідача та винесення заочного рішення.

Допитана в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_8, яка є матір'ю позивача, показала суду, що відповідач не дбав про дітей від самого початку сімейного життя, гроші витрачає на алкогольні напої. Коли приїхала до дітей на день народження, побачила, що діти голодні і перелякані. Пізніше дочка подзвонила і попросила забрати її та дітей. Поки позивач проживала у неї, то все було спокійно, а вже коли пішла жити окремо, то відповідач почав приїжджати в нічний час в стані алкогольного сп'яніння та вимагати побачення з дітьми. Діти були перелякані. Коли відповідач приїжджав, то відразу забирав телефон у позивачки, щоб вона не могла нікому зателефонувати. Постійно вчиняв сварки. У наймолодшої дитини від постійних хвилювань почались нервові судоми. Відповідач вимагав від позивачки вступити з ним у статевий зв'язок, якщо вона хоче отримати від нього грошову допомогу на лікування дитини. Ні продуктів ні грошей на утримання дітей не надає. Родичі відповідача також не приймають участі в утриманні дітей. Останнього разу відповідач приїжджав до дітей взимку. При цьому вибив вікно та двері. Позбавлення батьківських прав дозволить звертатись із відповідними заявами до правоохоронних органів. На даний час поліція відмовляється допомогти, оскільки в поліції працює зять матері відповідача.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка брат позивачки ОСОБА_9 показав суду, що відповідач кілька разів вибивав двері та вікна до позивача, залазив в хату і там спав п'яний. Коли приїжджав і вчиняв сварки, то сестра дзвонила до нього і просила допомогти. Коли приїжджав, то намагався заспокоїти і вигнати відповідача від сестри. Одного разу відповідач привіз дітям кілька цукерок і сік, однак забрав їх назад собі. Поліцію викликали за вечір десь 5 разів, поки вони приїхали. Відповідач бив позивачку. Діти плачуть. Останнього разу приїжджав взимку. Зі слів сестри відповідач грошей на утримання дітей не надає.

Допитана в якості свідка сусідка позивача ОСОБА_10 показала суду, що після одруження позивач та відповідач проживали не її території. Відповідач регулярно бив позивача ОСОБА_1 навіть коли вона була вагітна другою дитиною. Коли позивач та відповідач поїхали жити до матері відповідач, нічого не змінилось. Повернувшись через деякий час, побачила, що діти залякані. Коли люди заходили в хату, діти ховались під стіл і звідти не вилазили. Старший син, якому було вже 4 роки не розмовляв. Зараз, коли позивач живе з дітьми окремо, відповідач продовжує влаштовувати дебоші та погрожувати фізичною розправою. Свідок показала суду, що їй відповідач ОСОБА_4 також погрожував фізичною розправою, за те, що вона намагається захистити позивача. Відповідач на зауваження не реагував, а навпаки вихвалявся, що у нього в поліції знайомства та нічого йому не буде. Відповідач виламував двері та вікна до позивача. Одного разу привіз пакет з цукерками, але забрав його назад, коли під час сварки позивач викликала поліцію. Позивач натомість завжди працювала та намагалася забезпечити дітям належні умови проживання.

Представник третьої особи, Служби у справах дітей Костопільської районної державної адміністрації, пояснив суду, що при дослідженні питання доцільності позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав органом опіки і піклування було встановлено, що відповідач злісно ухиляється виконання батьківських обов'язків, не бере участі у вихованні та утриманні дітей, їх життям та здоров'ям не цікавить, родинних стосунків не підтримує, періодично приїжджає до дітей в нічну пору в стані алкогольного сп'яніння, поводить себе агресивно, вчиняє сварки та дебоші, застосовує фізичне та психологічне насильство до позивача в присутності дітей.

Суд, заслухавши присутніх в судовому засіданні позивача, його представника, представника третьої особи, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши наявні у матеріалах справи докази, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення.

ОСОБА_4 та ОСОБА_1 є батьками трьох дітей: сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_2 виданим 28.02.2012 року Виконавчим комітетом Мирненської сільської ради Костопільського району Рівненської області, про що зроблено відповідний актовий запис за №4 /а.с.8/, дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_3 виданим 14.01.2013 року Виконавчим комітетом Мирненської сільської ради Костопільського району Рівненської області, про що зроблено відповідний актовий запис за №2 /а.с.9/, сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 виданим 18.03.2014 року Виконавчим комітетом Яполотської сільської ради Костопільського району Рівненської області, про що зроблено відповідний актовий запис за №11 /а.с.7/.

Згідно заочного рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 30.06.2015 року по справі №564/797/15-ц розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 /а.с.11/.

Згідно заочного рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 30.06.2015 року по справі №564/798/15-ц стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей у розмірі 500 грн. щомісячно на кожну дитину /а.с.12/.

Згідно розрахунку розміру заборгованості по аліментам станом на 01.03.2016 року, яка рахується за ОСОБА_4, виданої Костопільським районним відділом Державної виконавчої служби за період з 26.03.2015 року по лютий 2016 року відповідачем не здійснено жодного платежу на погашення заборгованості по аліментах /а.с.13/.

Згідно розрахунку розміру заборгованості по аліментам станом на 01.06.2017 року, яка рахується за ОСОБА_4, виданої Костопільським районним відділом Державної виконавчої служби за період з березня 2016 року по травень 2017 року відповідачем не здійснено жодного платежу на погашення заборгованості по аліментах.

Згідно довідки про розмір аліментів, сплачених у твердій грошовій сумі Костопільського районного відділу Державної виконавчої служби №5557 від 13.06.2017 року, з грудня 2016 року по травень 2017 року відповідачем аліменти на утримання дітей не сплачувались.

Згідно довідки №772 про склад сім'ї виданої 13.06.2017 року Мирненською сільської радою, ОСОБА_1 проживає у АДРЕСА_2 та до складу її сім'ї також входять син ОСОБА_5, дочка ОСОБА_6, син ОСОБА_7

Згідно характеристики ОСОБА_1 №375/02-17 виданої 13.06.2017 року Мирненською сільською радою, ОСОБА_1 з малолітніми дітьми зареєстрована за адресою АДРЕСА_3, а фактично з березня 2015 року проживає за адресою АДРЕСА_4 у найманому житловому будинку без реєстрації. Власного житла ОСОБА_1 не має. До складу її сім'ї входять діти син ОСОБА_5, дочка ОСОБА_6, син ОСОБА_7 З чоловіком розлучена. ОСОБА_1 на даний час працює дояркою у ФГ "Сновмілк", веде нормальний спосіб життя, добросовісно займається вихованням та утриманням своїх дітей, постійно слідкує за станом їх здоров'я, забезпечує продуктами харчування, одягом, цікавиться їх поведінкою в дошкільному навчальному закладі. ОСОБА_1 з повагою відноситься до людей старшого покоління, надаю допомогу матері у веденні підсобного господарства.

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї ОСОБА_1 №374/02-17 від 13.06.2017 року, комісією встановлено, що ОСОБА_1 добросовісно займається вихованням та утриманням своїх малолітніх дітей, діти влаштовані та відвідують Мирненський ДНЗ "Журавлик-2", продуктами харчування забезпечена, паливом на зимовий період забезпечена частково. На даний час сім'я знаходиться на обліку, яка опинилася в складних життєвих обставинах. З чоловіком розлучена. ОСОБА_4 аліменти на утримання дітей не сплачує майже більше двох років, постійно втручався в її особисте життя, порушував спокій її сім'ї, вже понад 5 місяців не з'являвся. Дітей відвідував раніше лише в нічний час в стані алкогольного сп'яніння, погрожував ОСОБА_1 та її батькам фізичною розправою. Під час проведення обстеження виявлено, що у найманому будинку замінені вхідні двері, в будинку порядок, під час обстеження малолітні діти знаходились у своєї бабусі за місцем державної реєстрації.

Згідно висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_4 стосовно малолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 №2006/01-31/17 виданому 29.06.2017 року Костопільською районною державною адміністрацією, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити ОСОБА_4 батьківських прав стосовно його малолітніх дітей ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

В даній ситуації суд звертає увагу, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини (далі Європейський Суд) у справі "Савіни проти України", пункт 49 рішення у справі "Хант проти України").

Вирішення питання про позбавлення відповідачів батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у їх право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Відповідно до статті 9 Конституції України Конвенція є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов'язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України "Про міжнародні договори" від 29 червня 2004 року №1906-ІV, стаття 27 Віденської конвенції про право міжнародних договорів).

Статтею 8 Конвенції гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя.

Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене "згідно із законом", відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення Європейського Суду у справі "Хант проти України").

Розглядом справи суд дійшов висновку, що таке втручання спрямоване на захист "прав і свобод" малолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 і, відповідно, воно має законну мету у значенні пункту 2 статті 8 Конвенції.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, що є правовою підставою для позбавлення його батьківських прав.

Відповідно до роз'яснень, викладених в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Водночас, суд дійшов висновку, що зазначені обставин, які підпадають під визначення дій особи, як "ухилення від виконання батьківських обов'язків" не вичерпуються наведеним вище переліком і підлягають розширеному тлумаченню залежно від особливостей кожної конкретної ситуації.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач ОСОБА_4 не приймає участі у житті дітей, жодного разу від дня призначення не сплатив аліменти на утримання дітей, регулярно вичиняв психологічне та фізичне насильство по відношенню до позивача в присутності дітей, залякував дітей, зловживає алкогольними напоями, не цікавить здоров'ям дітей, не приймає участі в навчально-виховному процесі дітей.

За вказаних обставин враховуючи викладене вище, суд дійшов переконливого висновку про ухилення ОСОБА_4 від виконання своїх батьківських обов'язків.

Суд переконаний в тому, що в даному випадку позбавлення батьківських прав матиме позитивний вплив на подальше життя дітей.

Суд звертає увагу, що застосовуваний захід не є виключно безстроковим і ОСОБА_4 має право у випадку зміни своєї поведінки на поновлення батьківських прав в порядку передбаченому статтею 169 Сімейного кодексу України.

Суд враховує, що розлучення з батьками надає тяжкий вплив на дитину. Таке розлучення має проводитися лише в крайньому випадку, тому перш ніж вдатися до позбавлення батьківських прав в даній ситуації судом була перевірена можливість застосування менш радикальних заходів. Зокрема враховано, що держава повинна надати батькам сприяння у виконанні ними своїх батьківських обов'язків і відновити або зміцнити здатність сім'ї піклуватися про свою дитину.

Проте, в правовідносинах, що склались між сторонами суд не знаходить підстав для попередження ОСОБА_4 про необхідність змінити ставлення до виховання дітей і покладення на органи опіки та піклування контролю за виконанням батьківських обов'язків, оскільки поведінка відповідача свідчить про його небажання налагодження дружніх сімейних відносин.

Наведені обставини у їх сукупності свідчать про ухилення від виховання дітей ОСОБА_4, свідоме нехтування ним своїми обов'язками і небажання виконувати їх, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Таким чином, суд дійшов переконливого висновку, що в даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких відповідача може бути позбавлено батьківських прав, що не суперечить статті 9 Конвенції про права дитини, статті 8 Конвенції (див. наприклад пункт 59 рішення Європейського Суду у справі "Ньяоре проти Франції"), і в такому випадку судом на перше місце ставляться "якнайкращі інтереси дитини" оцінка яких включала в себе оцінку і знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення в даному випадку стосовно даної особи (див. пункт 47 Зауважень загального порядку Комітету ООН з прав дитини №14 (2013) про право дитини на приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню його інтересів (Пункт 1 статті 3).

Враховуючи викладене вище, позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах малолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, до ОСОБА_4, третя особа - Служба у справах дітей Костопільської районної державної адміністрації підлягають до задоволення.

Водночас, суд звертає увагу сторін на те, що згідно із частиною другою статті 166 СК особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Відповідно до вимог ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ст.4 Закону України "Про судовий збір", ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Станом на 01.01.2017 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 1600 грн.

Позивачем при поданні позовної заяви сплачено 140 грн. судового збору, що підтверджується квитанцією від 13.05.2017 року /а.с.1/. Таким чином, витрати по сплаті судового збору в сумі 140 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

При цьому, позивачем при поданні позовної заяви судовий збір було сплачено частково. Несплаченою лишилась сума 500 грн., а тому зазначена сума стягується з відповідача в дохід держави.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про необхідність стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 500 грн. судового збору за подання позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 164-166, 180 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 60, 209, 213-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки і піклування Костопільської райдержадміністрації про позбавлення батьківських прав - задоволити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_4, АДРЕСА_1) відносно його малолітнього сина ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1, свідоцтво про народження НОМЕР_2 від 28.02.2012 року).

Позбавити батьківських прав ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_4, АДРЕСА_1) відносно його малолітньої доньки ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_2, свідоцтво про народження НОМЕР_3 від 14.01.2013 року).

Позбавити батьківських прав ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_4, АДРЕСА_1) відносно його малолітнього сина ОСОБА_7 (ІНФОРМАЦІЯ_3, свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 від 18.03.2014 року).

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_4, АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_9, АДРЕСА_5; ІПН НОМЕР_1) 140,00 грн. витрат на судовий збір за подання позовної заяви

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_4, АДРЕСА_1) в дохід держави 500 грн. судового збору за подання позовної заяви.

Заочне рішення може бути переглянуте Костопільським районний судом за письмовою заявою відповідача, шляхом подачі заяви про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяВ. В. Левчук