Справа № 363/3965/15-ц Головуючий у І інстанції Рудюк О. Д.
Провадження № 22-ц/780/4794/17 Доповідач у 2 інстанції Приходько К. П.
Категорія 26 25.10.2017
УХВАЛА

Іменем України

25 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Приходька К.П.,

суддів: Білоконь О.В., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря: Дрозда Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 28 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи - ОСОБА_2, Національний Банк України про стягнення коштів за договором банківського вкладу та зобов'язання вчинити певні дії,-

встановила:

у вересні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до Вишгородського районного суду Київської області з вищезазначеним позовом, просив стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 кошти за договорами банківського вкладу в загальній сумі 497 010 489.64 грн., з яких: 4 000 000,00 грн. - банківські вклади; 396 712,32 грн. - проценти на вклади (за період із 01.02.2005 року по 31.07.2005 року); 8 072 328,77 грн. - проценти на вклади (за період із 01.08.2005 року по 31.08.2015 року); 1 310 215,35 грн. - 3% річних; 5 002 629,84 грн. - збитки від інфляції; 478 228 603,36 грн. - пеня. Зобов'язати ПАТ КБ «ПриватБанк» видати готівкою одноразовою операцією ОСОБА_3 через касу будь-якого відділення Київського регіонального управління ПАТ КБ «ПриватБанк» кошти в загальній сумі 497 010 489,64 грн.

В ході розгляду справи, ПАТ КБ «ПриватБанк» подало клопотання про зупинення провадження даної справи, просило зупинити провадження у справі №363/3965/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ПАТ КБ «ПриватБанк», треті особи: ОСОБА_2, Національний банк України про стягнення коштів за договорами банківського вкладу та зобов'язання вчинити дії до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 206/2521/17 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про встановлення нікчемності правочинів.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 28 липня 2017 року було зупинено провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ПАТ КБ «ПриватБанк», треті особи - ОСОБА_2, Національний Банк України про стягнення коштів за договором банківського вкладу та зобов'язання вчинити певні дії до розгляду Самарським районним судом м. Дніпропетровська цивільної справи №206/2521/17 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договорів нікчемними.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що вона є незаконною із-за невідповідності висновків суду фактичним обставинам.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилається на те, що на час подання даної апеляційної скарги, ОСОБА_2 не являється стороною договорів, які банк за позовом до Самарського районного суду м. Дніпра, намагається визнати нікчемним, оскільки згідно Договору про відступлення права вимоги від 01 серпня 2017 року право вимоги апелянта ОСОБА_2 передано ОСОБА_3

Апелянт, вважає, що ПАТ КБ «ПриватБанк» мав право подати зустрічний позов по тим же підставам. Крім того, ОСОБА_2 зазначив, що учасником судового розгляду у Вишгородському районному суді Київської області він не був.

Просив скасувати ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 28 липня 2017 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інтонації.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303, ч.2,3 ст.213 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Постановляючи ухвалу про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що предметом розгляду справи за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 є визнання нікчемними договорів банківських вкладів №177s756065 від 31.01.2005 року, №177s756066 від 31.01.2005 року, №177s756067 від 31.01.2005 року, №177s756068 від 31.01.2005 року, №177s756069 від 31/01/2005 року, №177s756070 від 31.01.2005 року, а заборгованість по справі за позовом ОСОБА_3 до ПАТ КБ «ПриватБанк» виникла за вищезазначеними договорами банківських вкладів, тому суд вважав, що клопотання про зупинення провадження є обґрунтованим.

З такими висновками колегія суддів погодитись не може, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи та не узгоджуються з вимогами цивільного-процесуального законодавства з огляду на наступне.

Згідно з вимогами п.4 ч.1 ст.201 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Отже, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі.

Тобто, між двома справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв'язок. Як правило, це виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиціальне значення для іншої справи.

Згідно роз'яснень, які містяться в п.33 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», визначаючи наявність передбачених ст.201 ЦПК підстав, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у п.4 ч.1 цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.203 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 4 частини першої статті 201 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Також, вищезазначене підтверджується постановою судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 01 лютого 2017 року у справі № 6-1957цс16.

Отже, на думку колегії суддів у суду першої інстанції не було достатніх підстав для зупинення провадження у справі, оскільки в своїй ухвалі суд першої інстанції не навів достатніх підстав того, в чому саме полягає неможливість розгляду даної справи до вирішення іншої справи, так як наявність в суді іншої справи про встановлення нікчемності правочинів не є тією підставою, з якою пов'язується неможливість розгляду справи про стягнення коштів за договором банківського вкладу, тому у відповідності до вимог п.4 ч.2 ст.307 ЦПК України ухвалу суду першої інстанції слід скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п.4 ч. 2 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з вимогами ст.311 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими ; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

З урахуванням вищевикладеного, апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно задовольнити, ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 28 липня 2017 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись: ст.ст.303,307,311,312,313-315,317,319 ЦПК України колегія суддів, -

ухвалила :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 28 липня 2017 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді