справа № 361/5507/16-ц
провадження № 4-с/361/27/17
УХВАЛА

Іменем України

12 червня 2017 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1,
за участю секретарів: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за скаргою Публічного акціонерного товариства Кредобанк про визнання неправомірними дій начальника Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області та зобовязання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

У лютому 2017 року Публічне акціонерне товариство Кредобанк (далі Банк або ПАТ Кредобанк) звернулося до суду зі скаргою, у якій просить визнати протиправними дії начальника Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (далі Відділ ДВС) щодо нездійснення контролю за державним виконавцем при вирішенні питання про відкриття виконавчого провадження з виконання ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 жовтня 2016 року про забезпечення позову Банку в цивільній справі № 361/5507/16-ц такими, що суперечить абз. 2 ч. 3 ст. 74 Закону України Про виконавче провадження, та зобовязати його (начальника) доручити державному виконавцю відкрити виконавче провадження з виконання вказаної вище ухвали суду.

В обґрунтування скарги зазначало, що 24 жовтня 2016 року Броварським міськрайонним судом Київської області з метою забезпечення позову Банку у цивільній справі № 361/5507/16-ц за позовом ПАТ Кредобанк до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет застави постановлено ухвалу, якою накладено арешт на заставне майно. У резолютивній частині ухвали суду обовязок по її виконанню покладено на Відділ ДВС, якому дану ухвалу направлено. Проте Відділом ДВС ухвала про забезпечення позову не виконана.

03 лютого 2017 року на запит представника Банку щодо виконання цієї ухвали суду начальник Відділу ДВС листом за вих. № 34239 повідомив, що 08 листопада 2016 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа без виконання, посилаючись на те, що стягувачем не надано документів на підтвердження сплати авансового внеску в розмірі 2 % суми, що підлягає стягненню, а також заяви про примусове виконання рішення суду.

Виходячи з аналізу ст. 26 Закону України Про виконавче провадження (у редакції чинній на час винесення зазначеної постанови), заявник вважає, що у випадку надходження до Відділу ДВС ухвали суду про забезпечення позову, яка є виконавчим документом, вона підлягала виконанню без заяви стягувача та сплати авансового внеску. Відділ ДВС як орган, на який покладено обовязок примусового виконання судових рішень, отримавши вказану ухвалу про забезпечення позову, повинен був прийняти її та виконати, а начальник Відділу ДВС повинен був проконтролювати виконання ухвали суду державним виконавцем.

Представник заявника ПАТ Кредобанк ОСОБА_6 у судове засідання не зявився, подав до суду заяву, у просив розглянути скаргу за відсутності заявника.

Начальник Відділу ДВС, будучи повідомленим про час і місце розгляду скарги, у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

За змістом ч. 3 ст. 10, ч. ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно із ч. 2 ст. 384, ч. 1 ст. 385 ЦПК України с карга подається до суду, який видав виконавчий документ. Скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

У ч. 1 ст. 74 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

За змістом абз. 1 ч. 3 ст. 74 цього ж Закону рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

24 жовтня 2016 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області було вжито заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ПАТ Кредобанк до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет застави, якою заяву Банку задоволено частково та накладено арешт на транспортний засіб марки Hyundai, модель Elantra, 2013 року випуску, тип легковий седан, номер шасі (кузова, рами) KMHDH41EBDU946461, колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_1, що зареєстрований на праві власності за ОСОБА_4

Виконання цієї ухвали доручено керівнику Територіального сервісного центру 3243 Регіонального сервісного центру МВС в Київській області, завідувачу Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області, начальнику Відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області.

03 лютого 2017 року листом за вих. № 34239 на запит від 04 листопада 2016 року щодо надання інформації про виконання ухвали суду від 24 жовтня 2016 року начальник Відділу ДВС повідомив представника Банку, що 08 листопада 2016 року відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України Про виконавче провадження винесено повідомлення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, оскільки стягувачем не надано підтвердження сплати ним авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати. Також згідно із вимогами ст. 26 цього Закону стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення.

За змістом п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України Про виконавче провадження від 02 червня 2016 року № 1404-VIII в редакції чинній на момент виникнення правовідносин (далі Закон № 1404-VIII) відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень; ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

У ч. ч. 1, 2 ст. 15 вказаного Закону № 1404-VIII визначено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обовязок щодо виконання рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення (п. 1); якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом (п. 3).

Відповідно до ч. 2 ст. 26 зазначеного Закону № 1404-VIII (у редакції чинній на час предявлення вказаної ухвали суду до виконання) до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника юридичної особи.

У наступних абзацах ч. 2 ст. 26 цього Закону № 1404-VIII встановлено перелік рішень та осіб, за якими стягувачі від сплати авансового внеску звільняються.

Зокрема, від сплати авансового внеску звільняються державні органи, інваліди війни, інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп, громадяни, віднесені до категорій 1 і 2 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у разі їх звернення до органів державної виконавчої служби.

Із ухвали суду від 24 жовтня 2016 року вбачається, що стягувачем за цим виконавчим документом є ПАТ Кредобанк, боржником ОСОБА_4

Виходячи з норми ч. 2 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження заявник ПАТ Кредобанк від сплати авансового внеску не звільнений.

Згідно із п. 6 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29 вересня 2016 року № 2832/5, (далі Інструкція) під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. п. 1, 3 розділу ІІІ зазначеної Інструкції примусовому виконанню підлягають виконавчі документи, визначені у ст. 3 Закону. Заява про примусове виконання рішення подається до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця у письмовій формі разом із оригіналом (дублікатом) виконавчого документа та квитанцією про сплату авансового внеску, крім випадків, коли стягувач звільняється від сплати авансового внеску відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону та у разі виконання рішення Європейського суду з прав людини.

Враховуючи викладене, для відкриття виконавчого провадження по виконанню судового рішення стягувач повинен предявити до відповідного відділу державної виконавчої служби виконавчий документ разом із заявою стягувача про відкриття виконавчого провадження та квитанцією про сплату авансового внеску, за відсутності підстав для звільнення від його сплати, що спрямовується на організацію та проведення виконавчих дій щодо кожного конкретного виконавчого документа і боржника.

За змістом п. п. 6, 8 ч. 4 ст. 4 Закону України Про виконавче провадження виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону чи не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обовязковим.

У абз. 2 ч. 3 ст. 74 вказаного Закону № 1404-VIII встановлено, що начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобовязати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Доказів того, що стягувач ПАТ Кредобанк зверталося до начальника Відділу ДВС зі скаргою на дії державного виконавця, суду не надано.

Згідно із ч. 3 ст. 387 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що заявник ПАТ Кредобанк від сплати авансового внеску не звільнений, заяву про примусове виконання судового рішення не подавав, суд дійшов висновку, що дії державного виконавця Відділу ДВС про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання ґрунтуються на вимогах закону.

Виходячи з наведеного вище, скарга Банку про визнання протиправними дій начальника Відділу ДВС щодо не здійснення контролю за державним виконавцем є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 210, 212 215, 383 387 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

У задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства Кредобанк про визнання неправомірними дій начальника Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд.

У разі якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Дутчак І. М.