Справа №484/1655/17 03.07.2017 03.07.2017 03.07.2017
Провадження №22-ц/784/1516/17
Справа № 484/1655/17 Головуюча у суді першої інстанції: Фортуна Т.Ю.
Провадження №22-ц/784/1516/17 Доповідач апеляційного суду: Галущенко О.І.
У Х В А Л А

Іменем України

03 липня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Галущенка О.І.,

суддів: Лисенка П.П.,

Самчишиної Н.В.,

із секретарем

судового засідання: Богуславською О.М.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою

ОСОБА_5

на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 01 червня 2017 року, постановлену за заявою

ОСОБА_5

про забезпечення її позову до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання договору купівлі-продажу транспортного засобу недійсним та повернення сторін за договором у первісний стан,

в с т а н о в и л а:

30 травня 2017 р. ОСОБА_5 звернулася з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання договору купівлі-продажу транспортного засобу недійсним та повернення сторін за договором у первісний стан.

В той же день позивачка подала заяву про забезпечення її позову, в якій просила про накладення арешту на спірний автомобіль шляхом заборони відчуження даного автомобілю у будь-який спосіб та заборони його користування.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 01 червня 2017 року в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка, посилаючись на те, що суд безпідставно відмовив їй задоволенні заяви про забезпечення позову, просила скасувати ухвалу та задовольнити заяву.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не надано доказів того, що не вжиття заходів забезпеченні позову може у майбутньому утруднити і зробити неможливим виконання рішення суду, а матеріали справи не містять даних про вчинення відповідачами дій щодо подальшого відчуження майна.

Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов може забезпечуватися накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві та знаходиться у нього або в інших осіб.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 звернулась з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання договору купівлі-продажу транспортного засобу недійсним та повернення сторін за договором у первісний стан.

Отже, автомобіль, на який позивачка просила накласти арешт в порядку забезпечення її позову, є предметом спору.

Обґрунтовуючи необхідність накладення арешту позивачка посилалась на те, що ОСОБА_6 без її відома, на підставі довіреності від її імені, яку вона не підписувала, що підтверджується висновком почеркознавчої експертизи, зробленої в рамках кримінального провадження, відчужив спірний автомобіль своїй доньці від першого шлюбу. Оскільки ОСОБА_6 вже здійснив відчуження автомобіля, то відповідачі в подальшому в будь-який момент можуть здійснити подальше відчуження, а тому існує реальна загроза невиконання в майбутньому можливого рішення про задоволення позову.

Проте, відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції не звернув належної уваги на зазначені обставини, та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

За такого, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню, шляхом накладення арешту на спірний автомобіль, оскільки вимога щодо заборони використання автомобіля є необґрунтованою.

Керуючись ст. ст. 307, 312 , 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 01 червня 2017 р. скасувати та постановити нову ухвалу.

Заяву ОСОБА_5 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на автомобіль TOYOTA Land Cruiser Prado, 2008 року випуску, колір - чорний, номер кузова НОМЕР_1, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, який зареєстрований 25 жовтня 2016 року за ОСОБА_7, шляхом заборони його відчуження та зняття з обліку та(або) перереєстрації транспортного засобу.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: О.І. Галущенко

Судді: П.П. Лисенко

Н.В. Самчишина