АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 535/193/17 Номер провадження 22-ц/786/1785/17Головуючий у 1-й інстанції Якименко Т. О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Обідіної О.І.

Суддів : Пікуля В.П., Прядкіної О.В.,

За участю секретаря : Кальник А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 23 травня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Регіональний сервісний центр МВС в Полтавській області та Подільській відділ державної виконавчої служби м. Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 23 травня 2017 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля, треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Регіональний сервісний центр МВС в Полтавській області та Подільський відділ державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, задоволено повністю.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу № 5341/ІІ/2785/2016 від 13.08.2016 року, який був укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в Територіальному сервісному центрі № 5341 Регіонального сервісного центру МВС в Полтавській області, відповідно до якого ОСОБА_2передав у власність, а ОСОБА_3 прийняв у власність автомобіль марки RENAULT, модель FLUENCE, номер шасі (кузова, рами) VF1LZBR, державний номер BI 1918 ВО, рік випуску 2012, тип легковий седан - В, коричневого кольору.

Стягнуто з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_4 судові витрати в розмірі 540 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3на користь ОСОБА_4судові витрати в розмірі 540 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Зокрема вказує на те, що автомобіль вибув з права спільної сумісної власності на підставі рішення суду і він є одноособовим власником авто, а отже має право на власний розсуд розпоряджатися своїм майном, що виключає порушення прав позивача, яка не була стороною договору купівлі-продажу автомобіля.

Також апеляційну скаргу подав співвідповідач ОСОБА_3, який просить рішення скасувати та відмовити в задоволенні позову, оскільки він є добросовісним набувачем, чиї права як нового власника авто можуть бути порушені позивачем в разі задоволення її вимог.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, що зявились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, приходить до висновку про відсутність підстав для їх задоволення з огляду на наступне.

Згідно п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом, згідно рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 25.03.2016 року припинено право власності ОСОБА_4 на 1/2 частки автомобіля марки RENAULT, модель FLUENCE, номер шасі (кузова, рами) VF1LZBR НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2, рік випуску 2012, тип легковий седан - В, коричневого кольору.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на належну ОСОБА_4 1/2 частки автомобіля марки RENAULT, модель FLUENCE, номер шасі (кузова, рами) VF1LZBR НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2, рік випуску 2012, тип легковий седан - В, коричневого кольору.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_41/2 частки автомобіля марки RENAULT, модель FLUENCE, номер шасі (кузова, рами) VF1LZBR НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2, рік випуску 2012, тип легковий седан - В, коричневого кольору, що становить 156336 грн. 49 коп.

Після перегляду вказаного рішення в судах апеляційної та касаційної інстанцій, останнє було залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.12.2016 року.

Після набрання судовим рішенням законної сили, позивачем отримано виконавчий лист, який в липні 2016 року предявлено до виконання.

08.07.2016 р. старшим державним виконавцем Ленінського ВДВС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 боргу в розмірі 156336,49 грн., що становить вартість ? частини автомобіля марки RENAULT. Одночасно, старшим державним виконавцем в цей же день було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та внесено вказану заборону до державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Звертаючись до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійним, позивач вказувала, що після ухвалення рішення про стягнення на її користь половини вартості авто, ОСОБА_2 рішення суду не виконує, натомість продав автомобіль 13.08.2016 року ОСОБА_3, не дивлячись на те, що на час укладання даного договору існувала заборона боржнику відчужувати все належне йому рухоме майно, про що 09.08.2016 року державним виконавцем було внесено запис до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Оскільки відчуження автомобіля здійснено відповідачем з порушенням її прав, як стягувача по виконавчому провадженню, будь-яких коштів від продажу авто боржник їй не сплатив, іншого майна, за рахунок якого було б можливо здійснити виконання судового рішення, він не має, вважає себе особою, яка наділена правом оспорювати зазначений правочин.

Задовольняючи позовні вимоги, суд дійшов висновку, що продаж автомобіля було здійснено з порушенням вимог закону, а саме - п.41 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою КМУ №1388 від 07.09.1998 року, положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», під дії обтяження арешту, накладеного постановою державного виконавця, що згідно до статей 203, 215 ЦК України є підставою для визнання такого правочину недійсним.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду.

Згідно ч.1ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частинами 1,3 ст. 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1 - 3, 5 та ч. 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Як вірно встановлено судом, в ході примусового виконання судового рішення, 08.07.2016 року старшим державним виконавцем Ленінського ВДВС винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_2 та оголошення заборони на його відчуження у межах суми звернення до стягнення - 1563349,49 грн., про що 09.08.2016 р. відповідно до положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» ним внесено реєстраційний запис про обтяження всього рухомого майна та заборонено його відчуження.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, боржником ОСОБА_2 12.08.2016 р. отримано постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, з матеріалами якого він особисто ознайомився та подав 12.08.2016 р. на імя в.о. керівника Ленінського ВДВС заяву про поновлення строків для самостійного виконання судового рішення.

Проте, боржником судове рішення в добровільному порядку виконано не було, натомість наступного дня 13.08.2016 р. ОСОБА_2 відчужив належний йому автомобіль, уклавши з ОСОБА_3 договір купівлі-продажу останнього.

Вказаний факт перереєстрації автомобіля RENAULT FLUENCE, днз BI 1918 ВО не заперечується сторонами та підтверджується листом Територіального сервісного центру № 5341.

Таким чином, вірно встановивши фактичні обставини по справі та визначившись з характером спірних правовідносин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про укладення оспорюваного договору купівлі-продажу автомобіля з порушенням норм матеріального права, під час дії арешту майна боржника та заборони його відчуження, про що останній, після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, був обізнаний.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 не спростовують висновки суду першої інстанції та не містять посилання на обставини, з якими процесуальне законодавство повязує підстави скасування чи зміни судового рішення.

Так, апелянт посилається на те, що він був одноосібним власником вказаного автомобіля і лише йому належали права щодо розпорядження останнім, тому ніякі права позивача відчуженням автомобіля порушені не були, стороною договору вона не являється, що свідчить про відсутність в неї права оспорювати вказаний правочин.

Відхиляючи вказане твердження, колегія суддів виходить з того, що правом оспорювати дійсність правочинів наділені не тільки його сторони, а і особи, права яких порушуються внаслідок такої угоди, тобто зацікавлені особи, власний інтерес останніх полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності боржника, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.

В даному випадку позивач наділена правом оспорювати правочин відповідно до положень статей 215, 216 ЦК України, оскільки вказаним відчуженням автомобіля, як майна належного боржнику, і за рахунок якого можливо було б забезпечити примусове виконання судового рішення, порушені її права як стягувача по виконавчому провадження.

Одночасно колегією суддів відхиляються як такі, що не заслуговують на увагу, доводи апеляційної скарги співвідповідача ОСОБА_3, які обґрунтовані посиланням на те, що рішенням місцевого суду порушуються його права як добросовісного покупця, оскільки таке посилання само по собі не є тією правовою підставою, яка б виключала визнання оспорюваного правочину недійсним внаслідок його невідповідності цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства.

Принагідно, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно твердження позивача, як колишньої дружини відповідача, сам ОСОБА_3 є племінником відчужувача ОСОБА_2, а продаж автомобіля за згодою сторін здійснено за 30000 грн.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для скасування судового рішення, як постановленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 314, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 23 травня 2017 рокузалишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів в касаційному порядку.

Судді : (підписи)

З оригіналом згідно.

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1