АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 761/7078/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Малинников О.Ф.
Провадження № 22-ц/796/3343/2017 Доповідач: Шебуєва В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді Шебуєвої В.А.,

суддів Українець Л.Д., Немировської О.В.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 липня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14 липня 2017 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять скасувати додаткове рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити їх вимоги про відшкодування моральної шкоди в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. На думку апелянтів суд, установивши, що відповідачка поширювала щодо них недостовірну інформацію, обвинувачуючи їх у шахрайстві, безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди,

В апеляційній інстанції ОСОБА_2, який також діє від імені та в інтересаї ОСОБА_1, підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 просить відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що у лютому 2016 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування заявлених вимог позивачі зазначили, що протягом декількох років відповідачка в заявах, зверненнях на адресу різних організацій ганьбила їх честь та гідність, звинувачуючи у скоєнні негідних вчинків і навіть у серйозних злочинах.

У позовній поданій до Баришівського районного суду Київської області заяві від 28 жовтня 2015 року ОСОБА_3 зазначила наступне: «23.11.2011 року в наші сімейні мірні стосунки втрутився шахрай ОСОБА_2 З метою заволодінням моїм нерухомим майном на користь ОСОБА_1 - заволодів паспортом 89-літньої неграмотної з фізичними вадами в здоров'ї ОСОБА_4 (без її згоди) у змові з приватним нотаріусом ОСОБА_5, сфальшували довіреність реєстраційний № 1869. Озброївшись нікчемною довіреністю, шахрай ОСОБА_2, у того ж приватного нотаріуса 11.01.2012 року власноруч підписав заповіт на ім'я ОСОБА_1 Шахраї ОСОБА_2, ОСОБА_1, грубо ошукали 90-літню ОСОБА_4 скориставшись довірою…,» обікрали ОСОБА_4 по приблизним розрахункам на 40 000 грн., а 90-літню жінку - прирекли на голодне існування.».

Відповідно до заявлених вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 просили визнати поширені ОСОБА_3 відомості такими, що порочать честь, гідність та ділову репутацію; зобов'язати ОСОБА_3 спростувати відомості шляхом направлення тексту рішення суду до організації, куди вона направляла недостовірну інформацію - до Баришівського районного суду Київської області»; а також стягнути з ОСОБА_3 на їх користь моральну шкоду по 30 000 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14 липня 2017 року позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Визнано недостовірними відомості, що поширила відповідачка ОСОБА_3, такими, що порочать честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1, ОСОБА_2, а саме - звинувачення позивачів у шахрайстві з метою заволодіння майном ОСОБА_4 її документом, обкрадання 90-літньої жінки на 40 000 грн., приречення її на голодне існування - тобто у важких кримінальних злочинах, що має місце у заяві ОСОБА_3 від 28 жовтня 2015 року в суд Баришівського р-ну Київської обл.., де вона пише: «23.11.2011 року в наші сімейні мірні стосунки втрутився шахрай ОСОБА_2 З метою заволодінням моїм нерухомим майном на користь ОСОБА_1 - заволодів паспортом 89-літньої неграмотної з фізичними вадами в здоров'ї ОСОБА_4 (без її згоди) у змові з приватним нотаріусом ОСОБА_5, сфальшували довіреність реєстраційний № 1869. Озброївшись нікчемною довіреністю, шахрай ОСОБА_2, у того ж приватного нотаріуса 11.01.2012 року власноруч підписав заповіт на ім'я ОСОБА_1 Шахраї ОСОБА_2, ОСОБА_1, грубо ошукали 90-літню ОСОБА_4 скориставшись довірою…,» обікрали ОСОБА_4 по приблизним розрахункам на 40 000 грн., а 90-літню жінку - прирекли на голодне існування.». Направлено текст рішення до Баришівського районного суду Київської області. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати у сумі 1378,00 грн.

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14 липня 2017 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів не убачає підстав для скасування додаткового рішення суду від 14 липня 2017 року.

Відповідно до положень Конституції України, зокрема статей 32, 56, 62, і чинного законодавства, фізичні та юридичні особи мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних

інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до роз'яснень, викладених в п. п. 4, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до положень ст. ст. 10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В позовній заяві ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не було обґрунтовано наявності підстав для стягнення моральної шкоди , не зазначено в чому полягає ця шкода, з яких міркувань вони виходили, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

За таких обставин, в суду були відсутні підстави для задоволення позовних ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Додаткове рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка наявним у матеріалах справи доказам, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відхилити, а додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 липня 2017 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді