У х в а л а

іменем україни

05 липня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Кафідової О.В., Маляренка А.В.,

СитнікО.М., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-Авто», ОСОБА_4, Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про стягнення майнової та моральної шкоди; за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-Авто», ОСОБА_5 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», треті особи: ОСОБА_4, Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна», про відшкодування шкоди, за касаційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-Авто» та ОСОБА_5 - ОСОБА_6 - на ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 04 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з указаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що 26 березня 2014 року з вини ОСОБА_4, який перебуваючи у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Альянс-Авто» (далі - ТОВ «Альянс-Авто») та здійснював перевезення пасажирів за маршрутом, керуючи автомобілем марки Volkswagen LТ 35, державний номерний знак НОМЕР_2, сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), внаслідок якої належний їй автомобіль марки Infiniti FХ 35, державний номерний знак НОМЕР_1, зазнав механічних пошкоджень, а вона отримала тілесні ушкодження.

Цивільно-правова відповідальність ТОВ «Альянс-Авто» була застрахована в Публічному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Країна» (далі - ПАТ «Страхова компанія «Країна»), яке сплатило їй страхове відшкодування в межах суми страхового ліміту у розмірі 49 000 грн.

Посилаючись на те, що вказаних коштів недостатньо для відновлення пошкодженого автомобіля, ОСОБА_3, з урахуванням уточнень позовних вимог, просила стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Країна» на свою користь витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 700 грн та 5 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я; стягнути солідарно з ТОВ «Альянс-Авто» та ОСОБА_4 на свою користь майнову шкоду в сумі 130 724 грн, витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 400 грн, моральну шкоду в сумі 25 000 грн, а також відшкодувати судові витрати.

У червні 2015 року ТОВ «Альянс-Авто», як орендар мікроавтобуса марки Volkswagen LТ 35, яким керував ОСОБА_4 під час ДТП та ОСОБА_5, як власник зазначеного транспортного засобу, звернулися до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» - страховика ОСОБА_3, у якому, з урахуванням уточнень позовних вимог, просили стягнути з ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на свою користь 49 500 грн страхового відшкодування, посилаючись на те, що водій ОСОБА_3 також допустилася порушень Правил дорожнього руху.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05 травня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Альянс-Авто» на користь ОСОБА_3 майнову шкоду у розмірі 98 043 грн та 2 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Частково задоволено зустрічний позов ТОВ «Альянс-Авто» та ОСОБА_5

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ТОВ «Альянс-Авто» майнову шкоду у розмірі 40 032 грн 10 коп.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 04 серпня 2016 року рішення суду першої інстанції в частині часткового задоволення зустрічного позову скасовано та в цій частині постановлено ухвалу про закриття провадження.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржувалось.

У касаційній скарзі представник ТОВ «Альянс-Авто» та ОСОБА_5 - ОСОБА_7 просить скасувати оскаржуване судове рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 26 березня 2014 року за участю автомобіля марки Volkswagen LТ 35, під керуванням водія ОСОБА_4, який перебував у трудових відносинах з ТОВ «Альянс-Авто», та автомобіля марки InfinitiFХ 35, під керуванням ОСОБА_3, сталася ДТП, внаслідок якої обидва транспортні засоби зазнали механічні пошкодження.

Цивільно-правова відповідальність ТОВ «Альянс-Авто» була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Країна». Страховиком водія ОСОБА_3 на момент ДТП було ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія».

На момент ДТП орендарем автомобіля марки Volkswagen LТ 35 було ТОВ «Альянс-Авто», яке здійснювало експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі договору оренди транспортного засобу, укладеного з ОСОБА_5

Водій ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах з ТОВ «Альянс-Авто» і під час ДТП здійснював перевезення пасажирів на міському маршрутному таксі.

Постановою Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 03 червня 2014 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців.

Відповідно до висновку судової авто-технічної експертизи від 17 лютого 2016 року в дорожній ситуації, що сталася, водій автомобіля Infiniti FХ 35 ОСОБА_3 мала технічну можливість запобігти зіткненню з автомобілем марки Volkswagen LТ 35, який виїхав на перехрестя проїзних частин просп. Леніна та вул. Панфіловців на червоний сигнал світлофора, екстреним гальмуванням із зупинкою автомобіля до місця зіткнення транспортних засобів. В діях водія автомобіля InfinitiFХ 35 є невідповідність вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху. Невідповідність дій водія автобуса марки Volkswagen LТ 35 та невідповідність дій водія автомобіля Infiniti FХ 35знаходяться в причинному зв'язку з подією ДТП.

Установивши вину водія ОСОБА_3 у скоєнні ДТП, а також те, що її цивільно-правова відповідальність була застрахована ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, суд першої інстанції дійшов висновку про покладання на страховика обов'язку відшкодування завданих ТОВ «Альянс-Авто» збитків пропорційно вини страхувальника.

Закриваючи провадження у справі, суд апеляційної інстанції, виходив з того, що спір, який виник між ТОВ «Альянс-Авто» та ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», не є цивільно-правовим та не належить до загальної юрисдикції, оскільки виник між двома юридичними особами - ТОВ «Альянс-Авто» та ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», а отже відповідно до вимог ст. 12 ГПК України має розглядатися в порядку господарського судочинства.

Такі висновки апеляційного суду є правильними, відповідають фактичним обставинам справи, наданим сторонам доказам, до яких вірно застосовано норми права.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших відносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ст. 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 2 ст. 118 ЦПК України позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою.

Частиною 1 ст. 12 ГПК України передбачено, що господарським судам підвідомчі, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі ст. 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за ч. ч. 1 і 2 ст. 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (ст. 17) або ГПК України (ст. ст. 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів.

Вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов'язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об'єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Зазначений правовий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року № 6-745цс15, який відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права та має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині часткового задоволення позову та закриваючи провадження у справі в частині позовних вимог ТОВ «Альянс-Авто» до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування шкоди, апеляційний суд, правильно визначившись з характером спірних правовідносин, дійшов обґрунтованого висновку про те, що суд першої інстанції вирішуючи питання про відкриття провадження у справі не врахував ту обставину, що даний спір підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, оскільки виник між юридичними особами.

За таких обставин, перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін ухвали апеляційного суду Запорізької області від 04 серпня 2016 роки, оскільки ухвала суду апеляційної інстанції законна та обґрунтована, а доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про порушення апеляційним судом норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-Авто» та ОСОБА_5 - ОСОБА_6 - відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 04 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.В. Дем'яносов

Судді: О.В. Кафідова

А.В. Маляренко

О.М. Ситнік

О.В. Ступак