Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/9827/16-ц Головуючий у 1-й інст. Галасюк Р. А.
Категорія 39 Доповідач Миніч Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2017 року Апеляційний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Миніч Т.І.

суддів: Микитюк О.Ю.,

ОСОБА_1

секретаря

судового засідання ОСОБА_2

з участю позивача

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3

на ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 30 березня 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 30 березня 2017року зупинено провадження в даній справі до набрання законної сили рішенням у цивільній справі №296/9193/16-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус ЖМНО ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 порушує питання про скасування зазначеної ухвали, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта, суд застосував матеріальне право, яке на спірні правовідносини не поширюється. Вважає, що суд мав врахувати пріоритет існуючого заповіту та помилково посилався на закон, який регулює спадкування за законом.

Розглянувши справу в межах визначених ст.303ЦПК України, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що сторони є спадкоємцями за заповітом після смерті ОСОБА_6, померлої 1 серпня 2014 року (а.с.5,8).

Саме за спадкуванням з цих підстав вони звернулися до нотаріуса. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину їм було відмовлено внаслідок пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини (а.с.6).

У зв»язку з цим, кожен із спадкоємців звернувся до суду із позовами про поновлення своїх спадкових прав: ОСОБА_3 з даним позовом, відповідач ОСОБА_4 - про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Зупиняючи провадження в даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що до вирішення порушеного ОСОБА_4Є спору розгляд даної справи є неможливим.

Проте, погодитися з висновками суду неможливо, оскільки вони зроблені передчасно, без належного з»ясування всіх обставин справи.

Так, відповідно до п.4ч.1ст.201 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у постанові №2 від 12.06.2009року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" (п.33), така підстава для зупинення провадження у справі застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Таким чином, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто, між двома справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв'язок. Це виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиціальне значення (при оцінці юридичних фактів) для іншої справи.

Ці обставини повинні бути такими, що мають значення і унеможливлюють розгляд спору до вирішення справи іншим судом через те, що не можуть бути встановлені судом самостійно у даній справі. Тобто йдеться про те, що суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, певної черговості розгляду вимог.

В даному випадку кожною із сторін в окремому провадженні вирішується питання щодо прийняття спадщини саме за заповітом після смерті спадкодавця ОСОБА_6 В позові ОСОБА_4Є не йдеться про спадкування за законом (а.с.60-63). Тобто, сторони є рівнозначними спадкоємцями за заповітом і жоден із них не має переважного права на спадкування з цих підстав.

За наведених обставин, суд помилково вважав, що до розгляду позову ОСОБА_4 вирішення спору, порушеного ОСОБА_3, є неможливим, а отже, безпідставно зупинив провадження у справі.

У зв»язку з цим та відповідно до п.3ч.1ст.311 ЦПК оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду по суті.

Керуючись ст.ст. 209,303,304,307,312-315 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 30 березня 2017 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження її розгляду по суті.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Судді: