РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2017 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Петренко Л.В., за участі секретаря судового засідання Похвалітової М.В.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Приватного підприємства «Токмак-Центр» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,-

встановив:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, яким просить стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за надані житлово-комунальні послуги за період з 01.12.2014 року по 01.07.2016 року в розмірі основного боргу 1650,34 грн., інфляційних втрат 517,02 грн., трьох відсотків річних 35,62 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 05.05.2016 року судовий наказ №328/3100/15-ц від 26.08.2015 року за заявою ПП «Токмак-Центр» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - скасовано.

Відповідачі зареєстровані і проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1, є споживачами житлово-комунальних послуг в розумінні ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-IV.

Виконавчим комітетом Токмацької міської Ради визначено виконавцем житлово-комунальних послуг приватне підприємство «Токмак-Центр», а також встановлено тарифи на ці послуги. Відповідно до пункту 2 ч.1 ст.13 Закону будинку №16 по вул. Революційна м. Токмак підприємством надаються житлово-комунальні послуги з утримання будинку і прибудинкової території.

Рішенням виконавчого комітету Токмацької міської ради №224 від 28 серпня 2008 року встановлено мінімальний перелік послуг по обслуговуванню будинку та прибудинкової території та їх вартість.

Стаття 18 Закону «Про житлово-комунальні послуги» встановлює порядок оформлення претензій до надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до даної статті жодної претензії щодо якості та кількості наданих послуг по обслуговуванню будинку №16 по вул. Революційна м. Токмака та прибудинкової території задоволено не було.

Обовязок боржника оплачувати за отримані послуги визначено законодавством, а саме: п.5 ч.3 ст.20 Закону та п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 № 572 «Про приватизацію державного житлового фонду».

Свої зобовязання на надання житлово-комунальних послуг підприємство виконує в повному обсязі. Боржники свої зобовязання, щодо оплати за отримані послуги не виконають.

Заборгованість за період з 01.12.2014 року до 01.07.2016 року за отриманні послуги склала 1650,34 грн.

Між сторонами фактично укладений договір про надання послуг, для якого законом не встановлена обовязкова письмова форма, а поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків, а тому, згідно ч.2 ст. 205 ЦК України, даний договір вважається укладеним з моменту надання заявником (виконавцем) та прийняття боржником послуги з утримання будинку і прибудинкової території.

За весь час затримки розрахунку сума інфляційних втрат становить 517,02 грн. та 3% річних 35,62 грн. Права заявника порушені невиконанням зобовязання боржником, а тому підлягають судовому захисту.

02.11.2016 року представником позивача подано заяву про збільшення розміру позовних вимог в частині спірного періоду, стягнути заборгованість з ОСОБА_2, ОСОБА_3, солідарно, на користь приватного підприємства «Токмак-Центр» за надані житлово-комунальні послуги за період з 01.12.2014 року до 01.11.2016 року в розмірі основного боргу 2052,78 грн., інфляційних втрат 649,83 грн., трьох відсотків річних 55,77 грн.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав уточнені позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав викладених в позові.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні. Суду пояснила, що між сторонами не існує договору, предметом якого є надання позивачем житлово-комунальних послуг відповідачам. Крім того, позивач не виконує обов'язки, встановлені Законом України «Про житлово-комунальні послуги» для виконавців послуг. Балансоутримувачем будинку №16 по вулиці Революційна м. Токмака є КП «Контакт». Вона неодноразово, як старша будинку, на протязі 2012-2015 років надавала позивачу заяви про надання неякісних послуг. Позивач аргументував свої відмови у задоволенні заяв відсутністю грошей. Заявлені позивачем послуги не надаються. Труби старі та не міняються. Мешканці будинку самотужки проводять косметичний ремонт у будинку та на прибудинковій території, ремонтують кришу. Купують за власні кошти всі матеріали та лампочки для освітлення підїздів. Крім того, надані представником позивача як докази наряди-завдання є документами внутрішнього використання позивача. В наданих актах виконаних робіт відсутні підписи старшого будинку. Крім того, позивачем незаконно здійснювалося нарахування заборгованості за період з 14.09.2014 року по 22.06.2015 року, оскільки в цей час вона перебувала на стаціонарному лікуванні в Російській Федерації.

Відповідач ОСОБА_3 в судові засідання жодного разу не з'явився, був повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки не повідомив, заперечення проти позову не надав.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 пояснила, що з 1992 року в будинку №16 по вулиці Революційна м. Токмака нічого не робиться, якщо щось і робиться, то береться квартплата і додаткова плата. ОСОБА_2 миє підїзд, купує та саджає квіти, доглядає територію. Вона робила воду, оскільки був неприємний запах каналізації, звернулася в ЖЕК їй сказали купувати необхідні матеріали, а потім ще заставили платити. Її квартира приватизована, а тому їй не зрозуміло за що вони повинні платити. На двері та вікна мешканці будинку складалися та самотужки встановлювали, також робили на вхідних дверях замок. В підїзді прибирають по-черзі, а останнім часом підїзд миє ОСОБА_2 Відповідач спілкується зі стариками та їм допомагає, воює з ЖЕКом. На збори мешканців будинку представники виконкому та ЖЕКу жодного разу не зявлялися. Каналізаційні труби купували та міняли за рахунок мешканців будинки. Лампочки в будинку міняє ОСОБА_2 за власний кошт. Не знає чи вивозиться сміття, оскільки близько 2 років в будинку не проживає, так як відрізали опалення. Електроенергія в підїзді здійснюється безперебійно.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що відповідач є її кумою, останнім часом проживає у ОСОБА_2 Вона допомагала відповідачці у прибиранні прибудинкової території. В будинку №16 по вулиці Революційна м. Токмака пацюків та комах не травлять. З каналізації та води тхне неприємний запах. Міняли віконне скло, білили бордюри та дерева, садили квіти, фарбували тощо.

Навколо будинку територія прибирається, вивозиться сміття, в підїзді працює світло.

Заслухавши, пояснення представника позивача, відповідача, допитаних в судовому засіданні свідків, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», утримання будинків і прибудинкових територій є господарською діяльністю, спрямованою на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та (або) ремонту будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, передбачених законодавством.

Згідно зі ст.179 ЖК Української РСР, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду ЖБК, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються КМ України.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 №572, власники приватизованого житла в багатоквартирних будинках є співвласниками всіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і повинні сплачувати свою частку витрат у загальних квартирах на утримання будинку та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій зобов'язані сплачувати як квартиронаймачі, так і власники викуплених та приватизованих квартир.

Згідно зі статтею 382 Цивільного кодексу України, власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Відповідно до статті 360 Цивільного кодексу України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Витрати житлово-експлуатаційних підприємств на утримання житла включають витрати на здійснення комплексу робіт, спрямованих на створення необхідних умов для проживання людей і забезпечення збереження жилих будівель та технічного обладнання. До цих робіт належать підготовка до весняно-літнього та осінньо-зимового періодів, прочищення димарів та газоходів, наладка та регулювання технічного обладнання будинку, обстеження стану несучих і огороджувальних конструкцій тощо.

Частиною 3 ст.31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що органи місцевого самоврядування затверджують ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги в розмірі економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво.

Відповідно до ч.3 ст.118 ЦПК України, позовна заява щодо вимог, визначених у частині першій статті 96 цього Кодексу (якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості), може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом.

Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 05.05.2016 року судовий наказ №328/3100/15-ц від 26.08.2015 року виданий Токмацьким районним судом Запорізької області за заявою приватного підприємства «Токмак-Центр» про солідарне стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з ОСОБА_3 та ОСОБА_2, скасовано (а.с.5 т.1).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 набула у власність квартиру за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул. Центральна (раніше - Революційна), 16/25, що підтверджується договором купівлі-продажу від 17 квітня 1997 року (а.с.120, 128 т.1).

Відповідно до довідок про реєстрацію місця проживання особи, за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул. Центральна, 16/25, зареєстровані та мешкають ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ( а.с. 7, 18-19 т.1).

Відповідачі є споживачами житлово-комунальних послуг, з огляду на положення ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-IV, споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки регулюються Законом України від 24 червня 2004 р. N 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»:

- житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил;

- балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом;

- власник приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - власник) - фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку;

- виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору;

- виробник - суб'єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги;

- комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством;

- норми споживання - кількісні показники споживання житлово-комунальних послуг, затверджені згідно із законодавством відповідними органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування;

- споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу;

- управитель - особа, яка за договором з власником чи балансоутримувачем здійснює управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд (далі - управління будинком) і забезпечує його належну експлуатацію відповідно до закону та умов договору;

- утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Будинок №16 по вул. Центральній (раніше - Революційна) м. Токмака перебуває на балансі комунального підприємства «Контакт» Токмацької міської ради, що підтверджується довідкою (а.с. 135).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» повноваження щодо визначення виконавця житлово-комунальних послуг належать органам місцевого самоврядування.

Приватне підприємство «Токмак-Центр» проводить свою діяльність у встановленому законодавством порядку, що підтверджується випискою з ЄДРПОУ (а.с.164 т.1, а.с. 211 т. 2), Статутом ПП «Токмак-Центр» (а.с. 165-171 т.1).

З довідки АБ № 419171 з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.164 т.1), та виписки (а.с. 211 т. 2), вбачається, що основним видом економічної діяльності ПП «Токмак-Центр» є комплексне обслуговування об'єктів.

Згідно п. 2.4. Статуту ПП «Токмак-Центр» предметом діяльності підприємства є: управління і утримання житлового фонду; обслуговування приватного житла розташованого у багатоквартирних будинках; забезпечення населення жилого-комунальними послугами; загально будівельні, ремонтно-будівельні, пусконалагоджувальні роботи; встановлення, ремонт та технічне обслуговування обладнання сантехнічного призначення; опоряджувальні роботи; електромонтажні роботи; ремонт виробничого устаткування; комунальне та побутове водопостачання; роботи по ремонту і налагодженню електрообладнання, тощо (а.с. 165-171 т.1).

Будинок №16 по вул. Центральній (раніше - Революційна) м. Токмака перебуває на балансі КП «Контакт» Токмацької міської ради (а.с.135 т.1), але його обслуговуванням, експлуатацією та поточним ремонтом займається ПП «Токмак-Центр» відповідно до договору про передачу на обслуговування та ремонт житлового фонду і прибудинкової території від 06.05.2004 року (а.с.172-175 т.1). Згідно п. 1.2. вказаного договору, метою договору є раціональне використання коштів квартиронаймачів і власників квартир, забезпечення кваліфікованого утримання, ремонту та обслуговування житлового фонду, його інженерного обладнання, належного санітарного стану прибудинкових територій.

Рішенням виконавчого комітету Токмацької міської ради від 22.06.2006 року №143 - ПП «Токмак-Центр» визначено виконавцем послуг по утриманню будинків і споруд та прибудинкової території, в тому числі будинку №16 по вул. Центральній (колишня Революційна) (а.с.10 т.1).

Вказане рішення відповідачем у встановленому законом порядку не оскаржувалося.

Таким чином, будинку №16 по вулиці Центральній (колишній Революційній) в м. Токмаку надаються послуги з утримання будинку та прибудинкової території виконавцем послуг позивачем, ПП «Токмак-Центр».

Перелік послуг та нарахування витрат на утримання будинку та прибудинкової території здійснювалися на підставі встановлених рішеннями виконавчого комітету Токмацької міської ради від 28.08.2008 №224, від 26.03.2015 №66, тарифів на житлово-комунальні послуги (а.с.11-12 т.1, а.с. 212-215 т. 2).

Перелік послуг по утриманню будинку та прибудинкової території, розмір, встановлених органами місцевого самоврядування тарифів на житлово-комунальні послуги, відповідачем не оскаржувався.

Доводи відповідача про те, що позивачем, ПП «Токмак-Центр», повинні надаватися 18 послуг, які зазначені в листах Департаменту економіки систем життєзабезпечення (а.с. 18 т. 3), суд не бере до уваги оскільки перелік послуг та нарахування витрат на утримання будинку та прибудинкової території здійснювалися на підставі встановлених рішеннями виконавчого комітету Токмацької міської ради від 28.08.2008 №224, від 26.03.2015 №66, тарифів на житлово-комунальні послуги. Ці рішення відповідачем також не оскаржувалися.

Надання послуг ПП «Токмак-Центр» підтверджується відповідними документами про надані послуги з утримання будинку і прибудинкової території по вул. Центральній, 16 в м. Токмаку, зокрема паспортом готовності до роботи в опалювальний період; актом про надані послуги з утримання будинку і прибудинкової території за період з 01.12.2014 року до 01.07.2016 року (а.с.13 т.1); актами загального огляду будинку, паспортами готовності до роботи в опалювальний період, актами готовності до опалювального періоду, актами первинної перевірки димових та вентиляційних каналів, актами перевірки герметизації інженерних вводів, актами прибирання підвалу, актом обстеження підвалу, актом про затоплення, нарядами-допусками, нарядами на виконання робіт (а.с.28-73 т.1; а.с. 52- 61 т. 2).

Утримання будинків і прибудинкових територій це є господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Таким чином, оплату послуг з утримання будинків і прибудинкових територій зобов'язані здійснювати як квартиронаймачі, так і власники викуплених та приватизованих квартир, та нежилих приміщень.

Доводи відповідача про те, що позивачем незаконно здійснювалося нарахування заборгованості за період з 14.09.2014 року по 22.06.2015 року, оскільки в цей час вона перебувала на стаціонарному лікуванні в Російській Федерації, є необґрунтованими, оскільки позивач просить стягнути заборгованість за житлово-комунальні послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території за період з 01.12.2014 року, а не з 14.09.2014 року. Ці витрати не залежать від того, чи проживає особа у квартирі (власник або наймач), чи ні. Це витрати на утримання будинку та прибудинкової території.

Крім того, за рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 26 грудня 2014 року, стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Приватного підприємства «Токмак-Центр» заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01.06.2012 року по 01.12.2014 року в розмірі основного боргу 1991,25 грн., інфляційних втрат 459,27 грн., трьох відсотків річних 149,75 грн. (а.с. 179-180, 181-182 т. 1). Рішення набрало законної сили.

Відповідно до положень ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Утримання будинку та прибудинкової території, проводиться з метою збереження та належного безпечного функціонування житла (освітлення сходових клітин, прибирання прибудинкової території, дератизацію, дезінфекцію підвалів, обслуговування димовентиляційних каналів, підготовку будинку до експлуатації в осінньо-зимовий період, адміністративні витрати), які несуть незалежно від того проживають чи ні в будинку чи квартирі всі мешканці, користуються вони цими послугами чи ні.

Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у встановлені договором або законом строки.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Як зазначалося вище, перелік послуг та нарахування витрат на утримання будинку та прибудинкової території здійснювалися на підставі встановлених рішеннями виконавчого комітету Токмацької міської ради від 28.08.2008 №224, від 26.03.2015 №66, тарифів на житлово-комунальні послуги (а.с.11-12 т.1). Ці рішення відповідачем також не оскаржувалися.

Відповідно до положень ч.3 ст.13 Конституції України, ч.4 ст.319 ЦК України власність зобовязує.

Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг в повному обсязі.

Таким чином, згідно наведених норм закону споживач зобовязаний сплачувати житлово-комунальні послуги. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг в повному обсязі. Також, споживач не може самостійно, на власний розсуд, визначати суму оплати за житлово-комунальні послуги.

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, а відповідно до частин 1 - 3 ст. 32 зазначеного Закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно, відповідно до умов договору.

Хоч у ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами Закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (постанова судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 20 квітня 2016 р. у справі N 6-2951цс15).

В правовій позиції висловленій Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України, при розгляді справи №6-6ц13 про стягнення заборгованості з експлуатаційних витрат на обслуговування та ремонт будинку визначено, що законодавство не передбачає такого звільнення у випадку ненадання окремих житлово-комунальних послуг; суд також не врахував, що згідно зі статтею 614 ЦК України особа звільняється від відповідальності за невиконання зобов'язання лише у тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні такого зобов'язання (постанова Верховного Суду України від 27 березня 2013 року у справі №6-6ц13).

Вирішуючи справи зазначеної категорії, судам слід мати на увазі, що відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» N 1875-IV укладення договору на надання житлово-комунальних послуг визначено як обов'язок, а не право сторін, а тому відсутність договірних правовідносин не є підставою для відмови у стягненні з відповідача коштів за надані житлово-комунальні послуги (постанова Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі N 6-2023цс15).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України в исновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Суд не вбачає підстав для відступу від висловлених Верховним Судом України правових позицій.

Суд не бере до уваги заперечення відповідача ОСОБА_2 про те, що якщо між сторонами відсутній письмовий договір про надання житлово-комунальних послуг, то відсутні правові підстави для нарахування та оплати житлово-комунальних послуг. Неукладення договору про надання житлово-комунальних послуг у письмовій формі не звільняє відповідачів від обов'язку оплачувати надані послуги.

Посилання відповідача на ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2011 року у справі за позовом комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне обєднання Київського району м. Сімферополя» до Особа 3 про стягнення заборгованості (а.с. 161-163 т. 1), як на підставу відмови у даному позові, оскільки при розгляді даної справи було встановлено що між сторонами не укладено договір про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, позивач не довів надання відповідачеві вказаних послуг, оскільки довідки про нарахування вартості послуг не підтверджують надання послуг та отримання їх відповідачем, суд не бере до уваги, оскільки вказана ухвала суду не є тим висновком, який має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції.

Між ПП «Токмак-Центр» та відповідачами встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території на підставі відкритого особового рахунку № 65, за яким проводились нарахування. Таким чином, в силу ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідачі являються споживачами житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. ст. 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.

Доводи відповідача про те, що вона є одноособовим власником квартири, ОСОБА_3 не є власником квартири, а тому вимоги позивача про солідарне стягнення заборгованості є неприпустимими, суд вважає необґрунтованими.

За змістом ст.ст.64, 67, 68 ЖК України повнолітні члени сімї наймача, члена кооперативу, власника зобовязані брати участь в оплаті витрат по утриманню житла та комунальних послуг і несуть разом з ним солідарну відповідальність. Таким чином, відповідачі мають солідарні зобов'язання щодо оплати комунальних послуг.

Безперечних і належно оформлених доказів того, що послуги з утримання будинку та прибудинкової території надаються неякісно та не в повному обсязі в судовому засіданні відповідачем не надано.

Підтвердженням порушення умов надання послуг є акт-претензія споживача.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій.

Відповідач ОСОБА_2 в своїх поясненнях наполягає, що позивач не надає їй послуг з утримання будинку та прибудинкової території. На підтвердження зазначеної обставини нею надані акти претензії за 2012-2013 роки, 24.01.2014 року, відповіді позивача на зазначені акти претензії, заяви (а.с.195-226 т. 1), листи Токмацької міжрайонної прокуратури Запорізької області від 12.05.2014 року (а.с.129 т.1), Інспекції з питань захисту прав споживачів у Запорізькій області від 02.01.2013 року, 30.01.2014 року (а.с.130-131 т.1), Головного управління Держсанепідемслужби у Запорізькій області від 04.09.2013 року (а.с.137 т.1), акт перевірки дотримання санітарного законодавства від 27.06.2013 (а.с.138 т.1), лист ПП «Токмак-Центр» від 21.08.2012 року (а.с.139 т.1), проте суд не бере їх до уваги, оскільки вони не стосуються спірного періоду.

Також відповідачем ОСОБА_2 надані як докази в справі фототаблиці (а.с.239-250 т.1, а.с.1-24 т.2). На фотознімках відсутня привязка до місцевості, у зв'язку з чим суд не має змоги встановити - чи були зроблені ці фотознімки в будинку №16 по вул. Центральній м. Токмака.

Крім зазначеного, відповідачем додані договори про надання інших комунальних послуг та платіжні документи за цими договорами (а.с.140-156 т.1). Надані документи не стосуються предмета позову стягнення боргу за утримання будинку та прибудинкової території.

Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Статтею 58 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування, у даному випадку, є надання позивачем житлово-комунальних послуг відповідачам в період з 01.12.2014 року до 01.11.2016 року.

Суд не приймає до уваги надані ОСОБА_2 вищевказані докази, тому що вони є неналежними доказами, а саме не стосуються предмету доказування.

В даному випадку акти-претензії щодо якості та кількості наданих послуг по обслуговуванню будинку та прибудинкової території в спірний період відповідно до вимог ст.18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не складалися, доказів іншого відповідачами не надано.

Посилання відповідача на медичну документацію (а.с. 131-132 т. 2) та заяву ОСОБА_6 (а.с. 133 т. 2), в підтвердження того, що позивач надає неякісні послуги, оскільки вона впала 25 червня 2012 року близько 10-30 год. біля першого підїзду будинку № 16 по вул. Центральній (колишня Революційна) та отримала ушкодження, внаслідок чого лікувалася, суд не бере до уваги, оскільки це не стосується спірного періоду та є неналежним доказом не надання послуг по обслуговуванню будинку та прибудинкової території.

Крім того, зазначені відповідачем обставини були предметом розгляду цивільної справи № 0824/2062/12 за позовом Приватного підприємства «Токмак-Центральний», Приватного підприємства «Токмак-Центр» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, зустрічним позовом ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Токмак-Центральний», Приватного підприємства «Токмак-Центр» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В зустрічній позовній заяві ОСОБА_2, посилалася на вказані обставини (а.с. 25 зворотна сторінка т.2).

Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 22 серпня 2012 року позов Приватного підприємства «Токмак-Центр», Приватного підприємства «Токмак-Центральний» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Приватного підприємства «Токмак-Центр» заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг у розмірі основного боргу 2207,30 грн., інфляційних втрат 327,78 грн., трьох відсотків річних 198,66 грн., а всього 2 733,74 грн. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Приватного підприємства «Токмак-Центр» судовий збір в розмірі 95 грн.

У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Токмак-Центральний», Приватного підприємства «Токмак-Центр» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовлено (а.с. 25-28 т. 2).

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 25 жовтня 2012 року апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилено, рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 22 серпня 2012 року, залишено без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Не надання послуг або їх низька якість належним чином не зафіксовано. Показання допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суд не бере до уваги, оскільки обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Фотознімки надані відповідачем (а.с.239-249 т.1, а.с. 24 т. 2) суд не бере до уваги, оскільки ці знімки не стосуються спірного періоду за який позивач просить стягнути заборгованість за житлово-комунальні послуги. Фотознімки (а.с. 250 т.1, а.с.1-23 т.2) на яких зображено труби стіни, вода у ванній, підїзд, на фотознімках відсутня привязка до місцевості у зв'язку з чим суд не має змоги встановити - чи були зроблені ці фотознімки в будинку №16 по вул. Центральній м. Токмака, ці фотознімки не є додатком до актів-претензій.

Відповідачем не надано актів відповідних контролюючих органів щодо неналежного виконання послуг ПП «Токмак-центр» за період з 01.12.2014 року по 01.11.2016 року, не надано належних доказів того, що посадові особи ПП «Токмак-центр» у вказаний період притягалися до відповідальності за ненадання чи надання неякісних послуг, не надано ні висновків спеціалістів з приводу не надання чи надання неякісних послуг з утримання будинку №16 по вул. Центральній м. Токмака, ні висновків експерта. Посилання відповідача на те, що експерт відмовився проводити експертизу, оскільки позивачем не надані акти виконаних робіт, а по наявним в матеріалах цивільної справи документам не можливо її провести, не відповідають дійсності та є спотвореними, оскільки згідно ухвали Токмацького районного суду Запорізької області від 02.11.2016 року в даній цивільній справі за клопотанням відповідача призначалася експертиза для зясування обсягів, строків та якості житлово-комунальних послуг, поставлені питання зазначені відповідачем та доручено проведення експертизи експерту заявленому відповідачем (а.с. 66-67 т. 2), проте ухвалу суду повернуто без виконання, оскільки поставлені питання не входять до компетенції судового експерта (а.с. 72).

До суду з приводу не надання чи надання неякісних послуг з утримання будинку за період з 01.12.2014 року по 01.11.2016 року відповідач не звертався, тож підстави стверджувати, що позивач неякісно виконував послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, відсутні.

Таким чином, згідно наведених норм закону споживачі зобовязані сплачувати житлово-комунальні послуги. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг в повному обсязі. Також, споживачі не можуть самостійно, на власний розсуд, визначати суму оплати за житлово-комунальні послуги.

Відповідно до положень п.1 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Необхідність укладення договору на надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обовязок, а не право сторін.

Свої зобов'язання на надання житлово-комунальних послуг підприємство виконує, що підтверджується відповідними документами про надані послуги з утримання будинку і прибудинкової території по вул. Центральній, 16 в м. Токмаку. Відповідачі свої зобов'язання, щодо оплати за отримані послуги не виконують.

Представник позивача в позовній заяві вказує, що заборгованість за період з 01.12.2014 року до 01.07.2016 року за отриманні послуги складає 1650,34 грн., за весь час затримки розрахунку, сума інфляціях втрат становить 517,02 грн. та 3% річних 35,62 грн., що підтверджує розрахунком від 05.07.2016 року (а.с.8-9 т.1). Проте, в подальшому представником позивача було уточнено розмір заборгованості та надано розрахунок від 01.11.2016 року (а.с.50-51 т.2), згідно з яким за період з 01.12.2014 року до 01.11.2016 року заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг з утримання будинку та прибудинкової території складається з наступного: основний борг становить 2052,78 грн., загальна сума інфляційних втрат за весь час прострочення становить 649,83 грн. та 3% річних 55,77 грн., а всього 2758,38 грн.

Аналізуючи розрахунок заборгованості за житлово-комунальні послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території за період з 01.12.2014 року по 01.11.2016 року по квартирі за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул. Центральна (колишня - Революційна)АДРЕСА_1, суд приходить до висновку про відповідність вказаних сум.

Відповідачі не виконують свої встановлені законодавством обовязки щодо оплати наданих послуг з утримання будинку та прибудинкової території, в результаті чого за період з 01.12.2014 року по 01.11.2016 року утворилася заборгованість в сумі 2052,78 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території від 01.11.2016 року (а.с.50-51 т.2) і яку суд вважає необхідним стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ПП «Токмак-Центр».

Щодо застосування до даних правовідносин ч.2 ст.625 ЦК України, суд виходить із наступного.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч.1 ст.509 ЦК України) сплати грошей за надані послуги.

Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

Закріплена в п.10 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч.2 ст.625 ЦК України.

Застосування положень ч.2 ст.625 ЦК України до спірних правовідносин також кореспондується із закріпленими в п.3 ч.1 ст.96 ЦПК України нормами, відповідно до яких однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості.

В постанові Верховного Суду України від 20.06.2012 року була висловлена правова позиція щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми на підставі ч.2 ст.625 ЦК України.

Крім того, в постанові Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року, справа №6-59цс13, у спорі про стягнення заборгованості за оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території, висловлена правова позиція, де Верховний Суд України зазначив, що закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання.

В постанові Верховного Суду України від 13 січня 2016 року у справі N 6-931цс15 висловлена правова позиція, що з огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов'язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у частині другій статті 625 ЦК України.

В постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі N 6-2023цс15 висловлена правова позиція, що за відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов'язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України. Крім того, застосування положень частини другої статті 625 ЦК України до спірних правовідносин також узгоджується із закріпленими в пункті 3 частини першої статті 96 Цивільного процесуального кодексу України нормами, відповідно до яких однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості.

Тому, з урахуванням наведеного, поряд з основною сумою боргу, з відповідача слід стягнути на користь ПП «Токмак-Центр» інфляційні втрати за весь час прострочення в сумі 649,83 грн., а також три проценти річних від простроченої суми в сумі 55,77 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території від 01.11.2016 року (а.с.50-51 т.2).

За таких обставин, суд, оцінюючи зібрані по справі докази, дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.99 ЦПК України у разі відмови в прийнятті заяви про видачу судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу зараховується до суми судового збору, встановленої за позовну заяву.

Відповідно до частин першої, другої статті 79 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 88 ЦПК України. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина друга цієї статті).

Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

Такий правовий висновок міститься в постанові Верховного суду України від 01.03.2017 року в справі №6-152цс17.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 є інвалідом І групи, що підтверджується довідкою МСЕК (а.с. 121, 123 т.2), вона звільнена від сплати судового збору.

Таким чином, суд вважає необхідним стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ПП «Токмак-Центр» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 689,00 грн. та компенсувати ПП «Токмак-Центр» за рахунок держави судові витрати по сплаті судового збору в сумі 689,00 грн.

Керуючись ст.ст.10, 11, 15, 60, 61, 64, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов Приватного підприємства «Токмак-Центр» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь Приватного підприємства «Токмак-Центр», юридична адреса: вул. Гоголя, 91, м. Токмак, Запорізька область, заборгованість за надані житлово-комунальні послуги, за період з 01.12.2014 року до 01.11.2016 року, в розмірі основного боргу 2052,78 грн., інфляційних втрат 649,83 грн., трьох відсотків річних 55,77 грн., а всього 2758,38 грн. (дві тисячі сімсот пятдесят вісім грн. 38 коп.).

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь Приватного підприємства «Токмак-Центр», юридична адреса: вул. Гоголя, 91, м. Токмак, Запорізька область, судовий збір у в сумі 689,00 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного підприємства «Токмак-Центр», юридична адреса: вул. Гоголя, 91, м. Токмак, Запорізька область, судовий збір у в сумі 689,00 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через Токмацький районний суд Запорізької області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: