УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Леванчука А.О., Маляренка А.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до 23-го Державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Донецькій області про скасування дисциплінарного стягнення, стягнення премії, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 07 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебувала у трудових відносинах з 23-м державним пожежно-рятувальним загоном Головного управління ДСНС України у Донецькій області з 01 червня 2013 року по 03 серпня 2016 року, де працювала на посаді фахівця (з персоналу) 1 категорії. 13 липня 2016 року її ознайомлено з вказівкою № 12/12/3460 від 12 липня 2016 року Головного управління ДСНС України з резолюцією начальника 23-го ДПРЗ ОСОБА_5 про покладення виконання вказівки на неї: «т. ОСОБА_4 до виконання». Нею, як фахівцем з персоналу, вимоги вказівки в частині підготовки списків були виконані та 19 липня 2016 року списки були надані начальнику загону.

В цей же день вона була ознайомлена з наказом № 81 від 19 липня 2016 року про відрядження, відповідно до якого вона відряджалася 20 липня 2016 року до Головного управління ДСНС України у Донецькій області «для коригування та правильного оформлення наказу АТЦ при СБ України».

Ознайомившись з наказом, вона надала начальнику свої письмові заперечення, що згоду на відрядження не надає, оскільки має дитину віком від 3-х до 14-ти років (відповідно до ст. 177 КЗпП України). Крім того, не має коштів на поточні витрати, пов'язані з відрядженням, оскільки авансом для здійснення відрядження підприємством не забезпечена, не згодна з терміном відрядження, оскільки шлях до Маріуполя та зворотний шлях складає 14 годин, термін виконання завдання складає близько 4-5 годин, тобто, час, необхідний для виконання завдання перевищує 1 робочий день.

Протягом робочого дня її начальник неодноразово викликав її і наполягав, щоб вона за власний рахунок їхала до Головного управляння до м. Маріуполь. Після її відмови він оголосив, що притягне її до дисциплінарної відповідальності та позбавить премії за липень 2016р.

20 липня 2016 року начальником загону ОСОБА_5 в підготовлених списках працівників була виявлена помилка, яка протягом п'яти хвилин була нею виправлена та списки знову були надані начальнику. У цей же день начальник загону зажадав від неї письмові пояснення та видав наказ № 92 від 20 липня 2016 року «Про призначення комісії 23 державного пожежно-рятувального загону з проведення службового розслідування».

25 липня 2016 року її було ознайомлено з висновком службового розслідування та наказом № 83 «Про недоліки роботи та покарання винних», відповідно до якого на неї було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани та позбавлено премії у повному обсязі за липень 2016 року, з якими вона також була незгодна та надала свої заперечення.

26 липня 2016 року вона була вимушена звернутися за медичною допомогою і їй було відкрито листок непрацездатності АГТ № 580353.

На лікуванні вона перебувала до 02 серпня 2016 року і в цей день лікарем була виписана стати до праці 03 серпня 2016 року. Після оформлення листка непрацездатності вона прибула до загону, щоб його здати до бухгалтерії, та одразу її викликав до кабінету начальник загону. ОСОБА_5 став лаятися на неї за те, що вона була відсутня на роботі у зв'язку з хворобою, наголосив на тому, що такі працівники йому не потрібні та став вимагати від неї написання заяви про звільнення.

03 серпня 2016 року наказом № 92 вона була звільнена на підставі ст. 38 КЗпП за власним бажанням у зв'язку з необхідністю догляду за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку.

Враховуючи вкладене, просила скасувати наказ № 83 від 25 липня 2016 року «Про недоліки роботи та покарання винних»; скасувати наказ № 87 від 26 липня 2016 року «Про виплату грошової премії» в частині прийнятого рішення про позбавлення її премії в повному обсязі за липень 2016 року»; стягнути з 23-го ДПРЗ ГУ ДСНС України у Донецькій області незаконно утриману премію у розмірі 2 869 грн 88 коп.; скасувати наказ № 92 «Про звільнення» від 03 серпня 2016 року; поновити її на посаді фахівця (з персоналу) 1 категорії 23-го ДПРЗ ГУ ДСНС України у Донецькій області; стягнути середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу на час поновленні на роботі; відшкодувати моральну шкоду.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 07 лютого 2017 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 перебувала у трудових відносинах з 23-м державним пожежно-рятувальним загоном Головного управління ДСНС України у Донецькій області з 01 червня 2013 року по 03 серпня 2016 року, де працювала на посаді фахівця (з персоналу) 1 категорії.

13 липня 2016 року з Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області на адресу 23-го державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Донецькій області надійшла вказівка про вдосконалення роботи щодо формування списків особового складу для забезпечення правильного оформлення особових справ та своєчасного їх направлення на розгляд Комісії ДСНС України для визначення статусу учасника бойових дій, якою встановлено відповідний графік для надання вищезазначених списків. Відповідальність за виконання цієї вказівки була покладена на ОСОБА_4 (а.с. 88-90).

20 липня 2016 року після надання позивачкою підготовлених нею списків начальнику 23-го пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Донецькій області ОСОБА_5 останнім при перевірці списків була виявлена помилка, а саме: сержанту служби цивільного захисту ОСОБА_6 невірно вказана підстава її прибуття та залучення до участі в АТО на території Донецької області. У зв'язку з цим вказані документи не надані 20 липня 2016 року до Головного управління ДСНС України у Донецькій області згідно встановленого ним графіку їх надання (а.с.90 зворот).

20 липня 2016 року ОСОБА_4 на ім'я начальника 23-го ДПРЗ подані письмові пояснення з вказаного приводу (а.с.166).

20 липня 2016 року винесено наказ начальника 23-го державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Донецькій області (з основної діяльності) № 92 про призначення комісії з проведення службового розслідування з метою з'ясування обставин та причин факту не виконання вимог вказівки ГУ від 12 липня 2016 року № 12/12/3460 фахівцем (з персоналу) 1 категорії ОСОБА_4, про що остання була ознайомлена особисто 20 липня 2016 року (а.с. 83).

Висновком службового розслідування від 25 липня 2016 року встановлено вину ОСОБА_4, зокрема, що вона допустила помилку під час опрацювання документів щодо залучення особового складу до забезпечення проведення антитерористичної операції на території Донецької області та порушила вимоги вказівки Головного управління від 10 серпня 2015 року № 12/12/2760 «Про надання методичної вказівки щодо порядку виплат винагороди за участь в АТО». Даний проступок мав місце через особисту недбалість, зазначені недоліки були допущені внаслідок незадовільного виконання своїх службових обов'язків з боку фахівця (з персоналу) 1 категорії 23-го державного пожежно-рятувального загону ГУ ДСНС України у Донецькій області, та комісія вважала за необхідне притягнути ОСОБА_4 за вищенаведені дії до дисциплінарної відповідальності. З висновком службового розслідування 25 липня 2016 року позивачку особисто було ознайомлено, на що остання надала свої письмові пояснення (а.с. 91-94).

Наказом начальника 23-го державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Донецькій області (по особовому складу) від 25 липня 2016 року № 83 «Про недоліки роботи та покарання винних» за низький рівень підготовки документів щодо залучення особового складу до забезпечення проведення антитерористичної операції на території Донецької області, незадовільного виконання своїх службових обов'язків ОСОБА_4, фахівцю (з персоналу) 1 категорії 23-го державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Донецькій області, оголошено догану та позбавлено премії в повному обсязі за липень 2016 року (а.с.92-96).

Наказом від 26 липня 2016 року № 87 (по особовому складу) за низький рівень підготовки документів, незадовільного виконання свої обов'язків ОСОБА_4, фахівця (з персоналу) 1 категорії 23-го державного пожежно-рятувального загону позбавлено премії в повному обсязі за липень 2016 року (відповідно до наказу ДПРЗ-23 від 25 липня 2016 року № 83).

Відповідно до ст. 139 КЗпП України, працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення : догана; звільнення.

Отже, в силу статей 147-149 КЗпП України, роботодавець має право застосовувати до працівника дисциплінарне стягнення за винне невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов'язків.

Згідно п.5 Посадової інструкції фахівця (з персоналу) 1 категорії 23-го пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Донецькій області, на ОСОБА_4 була покладена відповідальність за: невиконання своїх функціональних обов'язків; невиконання покладених на неї завдань; невиконання планів, затверджених начальником загону; невиконання розпоряджень та доручень начальника загону; порушення законодавства; за збереження державної таємниці в межах компетенції; за порушення дисципліни та порушення, допущені при виконанні функціональних обов'язків, несе цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність згідно із чинним законодавством (а.с. 78-79).

Відповідно до п.2.4 Положення про преміювання працівників 23-го пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Донецькій області, начальник загону має право позбавити премії, зокрема, у випадку притягнення до дисциплінарної відповідальності (а.с. 86-87).

Таким чином, оскільки недоліки в роботі позивача мали місце, то у відповідача були підстави для притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності з накладенням на неї дисциплінарного стягнення у вигляді оголошення догани, а також позбавлення премії в повному обсязі за липень 2016 року. При притягненні позивачки до дисциплінарної відповідальності відповідачем було дотримано всіх вимог трудового законодавства щодо строків накладення дисциплінарного стягнення та порядку притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до листка непрацездатності, виданого на ім'я ОСОБА_4, остання перебувала на лікарняному з 26 липня 2016 року по 02 серпня 2016 року з діагнозом вегето-судинна дистонія по гіпертонічному типу та повинна стати до роботи 03 серпня 2016 року (а.с. 29).

02 серпня 2016 року ОСОБА_4 на ім'я начальника 23-го пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Донецькій області ОСОБА_5 подана письмова заява, в якій вона просила звільнити її 03 серпня 2016 року за власним бажанням у зв'язку з необхідністю догляду за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку (а.с.76).

Наказом начальника 23-го пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Донецькій області ОСОБА_5 від 03 серпня 2016 року № 92 ОСОБА_4, фахівця (з персоналу) 1 категорії 23-го пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Донецькій області, звільнено 03 серпня 2016 року відповідно до ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у зв'язку з необхідністю догляду за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку на підставі заяви останньої з виплатою належних при звільненні сум (а.с.18).

Відповідно до ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Враховуючи те, що позивачка 02 серпня 2016 року особисто подала заяву про звільнення за власним бажанням з зазначенням конкретної дати її звільнення - 03 серпня 2016 року, коли і була звільнена наказом начальника 23-го ДПРЗ № 92, суди дійшли обґрунтованого висновку звільнення позивача за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України було здійснено правильно і законно, у відповідності з вимогами діючого законодавства, тому позовні вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Інші доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують, а зводяться лише до переоцінки доказів.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргуОСОБА_4 відхилити.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 07 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

СитнікО.М. Леванчук А.О. Маляренко А.В.