АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 674/764/16-ц
Провадження № 22-ц/792/1111/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді - Гринчука Р.С.,

суддів: Грох Л.М., Костенка А.М.,

секретар - Задвірний В.І.,

з участю представників ОСОБА_1 - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

ОСОБА_4 та її представника - адвоката Баєвої Н.Я.,

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Дунаєвецького районного нотаріального округу Хмельницької області Люзняк Олег Миколайович, про визнання недійсними заяви про відмову від спадщини та спільної сумісної власності подружжя, свідоцтв про право на спадщину, визнання права власності на ? частку спільної сумісної власності на майно та права власності на спадкове майно за законом з апеляційними скаргами ОСОБА_4, ОСОБА_2, поданої в інтересах ОСОБА_1, на рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 26 квітня 2017 року,

встановила:

Звертаючись в суд з позовом до ОСОБА_4, з урахуванням уточнених позовних вимог, ОСОБА_1 вказувала, що 14 липня 1964 року між нею та ОСОБА_7 був зареєстрований шлюб і з того часу позивач з чоловіком проживали в АДРЕСА_1. Земельну ділянку на якій знаходилася стара хата вона разом з чоловіком придбали після одруження за подаровані їм кошти, а згодом побудували власний будинок, в якому постійно проживали та вели спільне господарство. Тому відповідно до ст. 57 СК України зазначена земельна ділянка та будинок є спільною сумісною власністю подружжя, незважаючи на те, що всі правовстановлюючі документи на земельну ділянку та будинок були оформлені на чоловіка.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її чоловік, ОСОБА_7

Вона повідомила сестру чоловіка, ОСОБА_8, що має намір написати на її користь заповіт на все їх з чоловіком майно, яке перейде до ОСОБА_8 після її смерті за умови, що вона буде доглядати позивача.

В листопаді 2008 року ОСОБА_8 запропонувала їй в сільській раді підписати документи щодо виписки ОСОБА_7 у зв'язку з його смертю.

Секретар сільської ради надала їй документ та лише вказала де ставити підпис, проте суті, змісту та наслідків підписання цього документу не пояснювала.

Через певний проміжок часу з'ясувалося, що нею було підписано документ не про зняття з реєстрації померлого чоловіка, а оспорювану заяву щодо відмови від спадкового майна після смерті ОСОБА_7, від частки у спільній сумісній власності подружжя та грошових коштів.

Таким чином ОСОБА_8 шляхом обману та зловживаючи довірою, переоформила на себе на підставі оспорюваної заяви усе наявне майно позивача. При цьому вона не бажала та не мала наміру доглядати позивача.

Після смерті ОСОБА_8, її дочка - ОСОБА_4 самовільно змінила замки від усіх дверей у спірному будинку та господарських спорудах, обмежила позивача у доступі до продуктів харчування, які знаходять в підвалі.

1 травня 2010 року внаслідок душевних переживань вона захворіла на інсульт, після чого прикута до ліжка.

ОСОБА_9 та її дочка ОСОБА_2, які є її сусідами, забрали її до своєї оселі та піклуються про неї до цього часу.

Оспорювана заява, зміст та наслідки підписання якої їй не були відомі, призвела до незаконного позбавлення спадкового майна, майна у спільній сумісній власності та спільно нажитих з чоловіком грошових коштів.

Враховуючи викладене ОСОБА_1 просила суд визнати оспорювану заяву про відмову від спадщини та спільної сумісної власності подружжя недійсною; визнати свідоцтва про право на спадщину у спадковій справі № 1052-2008 після смерті ОСОБА_7, видані ОСОБА_8 приватним нотаріусом Дунаєвецького нотаріального округу Хмельницької області Люзняк О.М. недійсними; визнати за нею ? частку спільної сумісної власності на майно нажите в шлюбі та право власності на спадкове майно за законом, що залишилося після смерті чоловіка ОСОБА_7

Ухвалою Дунаєвецького районного суду від 24 березня 2017 року залучено до участі у справі третю особу, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватного нотаріуса Дунаєвецького районного нотаріального округу Хмельницької області Люзняка О.М.

Рішенням Дунаєвецького районного суду від 26 квітня 2017 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано частково недійсними в ? частці спадкового майна: земельної ділянки площею 0,1701 га, житлового будинку з належною до нього господарською будівлею, що знаходяться в АДРЕСА_2 грошових вкладів з належними процентами та усіма видами компенсації в ТВБВ № 10022/066 Хмельницької філії АТ «Державний Ощадний Банк» в ТВБВ № 10022/073/042 свідоцтва про право на спадщину за законом, видані ОСОБА_8 приватним нотаріусом Дунаєвецького районного нотаріального округу 13 жовтня 2014 року та зареєстровані в реєстрі за номерами 2002, 2004, 2006 після смерті ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на ? частку земельної ділянки площею 0,1701 га, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, житлового будинку з належною до нього господарською будівлею, що знаходяться в АДРЕСА_2 грошових вкладів з належними процентами та усіма видами компенсації в ТВБВ № 10022/066 Хмельницької філії АТ «Державний Ощадний Банк» в ТВБВ № 10022/073/042, що були об'єктами права спільної сумісної власності колишнього подружжя.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір в розмірі 1955 грн 15 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просила скасувати вказане рішення суду та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

На підтвердження незаконності рішення суду зазначила про порушення судом норм матеріального та процесуального права, суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи та не врахував, що земельна ділянка площею 0,1701 га за адресою АДРЕСА_3 не є спільним сумісним майном подружжя, оскільки була виділена ОСОБА_7 у безоплатну передачу на підставі рішення сесії Чаньківської сільської ради від 28.05.2005 р. за № 7.

ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 просила скасувати рішення Дунаєвецького районного суду від 26 квітня 2017 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог та задовольнити позовні вимоги про визнання оспорюваної заяви про відмову від спадщини недійсною; визнання за позивачем права власності на спадкове майно за законом, що залишилося після смерті чоловіка ОСОБА_7; визнання свідоцтва про право власності по спадковій справі № 1052-2008 після смерті ОСОБА_7, видані ОСОБА_8 приватним нотаріусом Дунаєвецького нотаріального округу Хмельницької області Люзняк О.В. недійсними.

В обґрунтування незаконності рішення суду вказала, що ОСОБА_8 на ім'я якої приватним нотаріусом видані свідоцтва про право на спадщину є недобросовісним набувачем, яка шляхом застосування оманливих і протиправний дій у розумінні ст.ст. 225, 229, 230, 233 ЦК України сприяла виникненню права на спадкування, в тому й числі збільшення частки, оскільки була спадкоємцем другої черги.

Позивач у своїх поясненнях вказувала, що прибувши до Чаньківської сільської ради секретар надала їй документи і лише вказала де ставити підпис, однак суті і змісту наданих документів не пояснювала, проте суддя у рішенні зазначає, що під час допиту секретаря в судовому засіданні, в якості свідка, ОСОБА_12 повідомила, що зміст тієї заяви позивачу роз'яснювала, після чого позивач підписала заяву. Разом з тим свідчення секретаря під час допиту в судовому засіданні суттєво відрізняються від тих, які вона давала під час проведення поліцією заходів на підставі заяви позивача про викрадення правовстановлюючих документів, яка подавалася до подання позовної заяви, секретар сільської ради відповіла, що не роз'яснювала позивачу змісту і суті заяви, оскільки не було потреб у такому роз'ясненні. Тому покази свідка ОСОБА_12 не заслуговують уваги.

Приймаючи від ОСОБА_8 спірну заяву про відмову від спадщини приватний нотаріус не звернув увагу на невірне її оформлення, оскільки окрім відмови від спадщини була відмова від власності, яка не була об'єктом спадкування, відчуження якої здійснюється в інший спосіб з обов'язковим нотаріальним посвідченням.

Оспорюваний правочин через необізнаність позивача про його наслідки, через приховування та замовчування ОСОБА_8 дійсної інформації, був вчинений проти волі позивача.

Суд не дав належної оцінки вказаним обставинам та не взяв до уваги висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 27.04.2016 р. № справи 6-372цс/16.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_4 подану нею апеляційну скаргу підтримала, апеляційну скаргу ОСОБА_1 не визнала.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в суді підтримала подану нею в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу, проти апеляційної скарги ОСОБА_4 заперечила.

Заслухавши учасників процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про необхідність відхилення обох апеляційних скарг.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом вірно з'ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 14 липня 1964 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 помер.

За ОСОБА_7 було зареєстровано право власності на житловий будинок в АДРЕСА_2 з належною до нього господарською будівлею (сарай - літня кухня), що підтверджується копією свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 15 червня 1988 року.

Після смерті ОСОБА_7 залишилися грошові вклади в ТВБВ № 10022/066 Хмельницької філії АТ «Державний Ощадний Банк» в ТВБВ № 10022/073/042, які були об'єктами права спільної сумісної власності позивача та ОСОБА_7

17 листопада 2008 року позивач ОСОБА_1 подала заяву до Дунаєвецької державної нотаріальної контори про відмову від спадщини за законом після смерті чоловіка ОСОБА_7 на користь сестри померлого, ОСОБА_8, на видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя за ст. 60 СК України не претендує. У заяві зазначено, що зміст ст. 1241 ЦК України ОСОБА_1 відомий, на видачу свідоцтва на право на спадщину по ст. 1241 ЦК України не претендує. Справжність підпису ОСОБА_1 засвідчена секретарем Чаньківської сільської ради Дунаєвецького району ОСОБА_12, який, згідно змісту, зроблено в її присутності, зареєстровано в реєстрі за № 550.

13 жовтня 2014 року ОСОБА_8 подала заяву до приватного нотаріуса Дунаєвецького районного нотаріального округу Люзняк О.М. про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7

13 жовтня 2014 року приватним нотаріусом Дунаєвецького районного нотаріального округу Люзняк О.М. ОСОБА_8 було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на майно ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, у тому числі з урахуванням ? частки, від якої відмовилась дружина спадкодавця, а саме на майно, яке складається з земельної ділянки площею 0,1701 га, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована в АДРЕСА_2 зареєстровано в реєстрі за № 2004; свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з житлового будинку з належними до нього господарською будівлею, що знаходиться в АДРЕСА_2, з урахуванням ? частки, від якої відмовилася дружина спадкодавця ОСОБА_1, зареєстровано в реєстрі за № 2002; свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з грошових вкладів з належними процентами та усіма видами компенсацій в ТВБВ № 10022/066 Хмельницької філії АТ «Державний Ощадний банк» в ТВБВ № 10022/073/042 на рахунку № НОМЕР_2, з урахуванням ? частки від якої відмовилась дружина спадкодавця ОСОБА_1, зареєстровано в реєстрі за №2006.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_8 померла, спадкоємцем першої черги після її смерті є дочка ОСОБА_4, яка 18 травня 2016 року подала до Першої Хмельницької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_8 нотаріусом не видавалися.

Вказані обставини судом першої інстанції встановлені правильно та підтверджуються наявними в матеріалах справи та дослідженими судом доказами, а саме: копіями свідоцтва про шлюб від 28.04.2016 р. (а.с. 5); свідоцтва про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_1 р. (а.с. 6); свідоцтва про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_2 р. (а.с. 7); заяви від 17.11.2008 р. (а.с. 75); свідоцтв про право на спадщину за законом від 13.10.2014 р. (а.с. а.с. 11 - 13); витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с. 78); заяви від 13.10.2014 р. (а.с. 79); свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 15.06.1988 р. (а.с. 83 - 84); державного акта на право власності на земельну ділянку (а.с. 87 - 88).

Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд з а дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Враховуючи, що житловий будинок в АДРЕСА_2 з належною до нього господарською будівлею набуті позивачем ОСОБА_1 та її чоловіком ОСОБА_7 під час зареєстрованого шлюбу, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що відповідно до ст.ст. 22, 24, 28 КпШС Української РСР, вказане будинковолодіння є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, незалежно від того, що воно було зареєстроване за ОСОБА_7, і частки майна позивача та її чоловіка, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 р., є рівними, а тому позивач ОСОБА_1 має право власності на ? частину вказаного майна.

За вказаних обставин, з урахуванням вимог ч.ч. 1, 4 ст. 120 ЗК України, є також правильним висновок суду про наявність у позивача права на ? частину земельної ділянки, на якій розташований будинок з господарською будівлею, та належність до об'єкта права спільної сумісної власності подружжя грошового вкладу, розміщеного в ТВБВ № 10022/066 Хмельницької філії АТ «Державний Ощадний банк» в ТВБВ № 10022/073/042 на рахунку № НОМЕР_2.

Таким чином, за позивачем ОСОБА_1 слід визнати право на ? частку житлового будинку в АДРЕСА_1 з належною до нього господарською будівлею та ? частку грошового вкладу з процентами, розміщеного в ТВБВ № 10022/066 Хмельницької філії АТ «Державний Ощадний банк» в ТВБВ № 10022/073/042 на рахунку № НОМЕР_2 в порядку права спільного сумісного майна подружжя, а також право на ? частку земельної ділянки площею 0,1701 га, кадастровий номер - НОМЕР_1, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована в АДРЕСА_1

Враховуючи уточнені позовні вимоги в редакції від 25.07.2016 року, позивач просила суд визнати недійсними заяву про відмову від спадщини та спільної сумісної власності подружжя та свідоцтв про право на спадщину, видані на ім'я ОСОБА_8 приватним нотаріусом Дунаєвецького нотаріального округу Люзняк О.М. на підставі ст.ст. 229, 230, ч. 2 ст. 1224 ЦК України.

Керуючись вимогами ст. 11 ЦПК України суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 не довела в суді обставин, на які вона посилалася, як на підставу своїх позовних вимог в частині визнання недійсними заяви про відмову від спадщини та спільної сумісної власності подружжя, свідоцтв про право на спадщину, виданих на ім'я ОСОБА_8 на підставі ст.ст. 229, 230 ЦК України.

Показання в суді свідка ОСОБА_12 спростували такі доводи позивача, а свідки ОСОБА_13, ОСОБА_9, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 в суді з цієї обставини нічого пояснити не змогли.

При цьому посилання апелянта на неправдивість показань свідка ОСОБА_12 не спростовують цих свідчень, належних та допустимих доказів на їх спростування, відповідно до ст.ст. 58, 59 ЦПК України сторона не надала.

Відмінність між поясненнями, які надані ОСОБА_12 органам національної поліції та показаннями, які надані нею в якості свідка в суді не можуть бути підставою для визнання цих показань неправдивими.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Слід зауважити, що рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 14.03.2011 року, яке набрало законної сили, було задоволено заяву ОСОБА_8 та встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_7 та ОСОБА_8

При цьому судом було встановлено, що ОСОБА_1 відмовилася від спадщин після смерті чоловіка, ОСОБА_7 (а.с. 111).

Не спростовують висновків суду першої інстанції й інші доводи апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_2,

поданої в інтересах ОСОБА_1, відхилити.

Рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 26 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий /підпис/ Судді /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Р.С. Гринчук

Головуючий у першій інстанції - Артемчук В.М. Доповідач - Гринчук Р.С.

Категорія № 39