Справа № 474/865/17
Провадження № 2/474/305/17
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

03.11.17 року смт. Врадіївка

Суддя Врадіївського районного суду Миколаївської області Сокол Ф.Г. під час вирішення питання про відкриття провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Гуляницької сільської ради Врадіївського району Миколаївської області про поновлення пропущеного строку. Встановлення юридичного факту та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, -

встановив:

01.11.2017р. ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду із позовною заявою до Гуляницької сільської ради Врадіївського району Миколаївської області, у якій просить:

- поновити їй строк для захисту цивільного права або інтересу, оскільки вона пропустила цей строк з поважних причин;

- встановити факт прийняття нею спадщини після смерті її матері ОСОБА_2, яка померла 23 липня 2003 року;

- визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 60 га, яка знаходиться в межах території Гуляницької сільської ради Врадіївського району Миколаївської області і була надана на підставі розпорядження Врадіївської РДА від 30.07.2003р. № 399-р ОСОБА_2, яка померла 23.07.2003р,. в порядку спадкування за законом.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ч. 3 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо:

1) захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин;

3) інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Суди розглядають справи, визначені у частині першій цієї статті, в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

Частинами 1 та 2 ст. 118 ЦПК України визначено, що позов пред'являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції, де вона реєструється, з дотриманням порядку, встановленого частинами другої і третьої статті 11-1 цього Кодексу, та не пізніше наступного дня передається визначеному судді.

Позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Водночас, у відповідності до ч. 6 ст. 235 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

При чому, згідно ч. 4 ст. 256 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Тобто, в даному випадку, законодавець чітко розмежував поняття позовного провадження та непозовного, а саме окремого провадження, при чому регламентував порядок їх розгляду в розділах IІI та IV ЦПК України, який відрізняється один від одного, та, в свою чергу, унеможливлює одночасний розгляд позовного та окремого провадження в рамках однієї цивільної справи.

Однак, позивачем дана вимога чинного законодавства не врахована, у зв'язку з чим у позовній заяві зазначено як вимоги, які розглядаються за правилами позовного провадження (поновлення строку та визнання права власності), та вимоги, які розглядаються за правилами окремого провадження (встановлення факту).

Водночас, щодо вимог ОСОБА_1 в частині, які підлягають розгляду за правилами позовного провадження, слід зазначити наступне.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, позовна заява повинна містити ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі.

Однак, в порушення приписів п. 2 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, в позовній заяві не зазначено повного найменування відповідача.

У відповідності до п. п. 3, 5 та 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Позовна заява містять формулювання позовної вимоги наступного змісту: поновити мені строк для захисту свого цивільного права або інтересу, оскільки я пропустила цей строк з поважних причин. При чому позивач посилається на приписи ст.ст. 257 та 267 ЦК України як правове обґрунтування та фактично підставу позову в цій частині.

Однак, з урахуванням приписів п. 3 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, дана вимога не містить самого змісту позовної вимоги, є не конкретизованою, та з неї не можливо встановити на захист якого цивільного права та/або інтересу остання спрямована.

Крім того слід зазначити, що ст. ст. 257 та 267 ЦК України є нормами права, які визначають правову природу інституту позовної давності, та згідно яких позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто визначає строк звернення до суду з вимогою про захист порушеного права та в розумінні ЦК України та ЦПК України не є позовною вимогою.

Позовна вимога про визнання права власності на земельну ділянку містить зазначення розміру земельної ділянки, яка не відповідає матеріалам самої позовної заяви, а також не містить зазначення кадастрового номеру земельної ділянки.

Також позивачем, в порушення приписів п. п. 5 та 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, в позовній заяві не викладено обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та не зазначено доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування, зокрема щодо обставин отримання земельного паю, пропуску в списках осіб, які мають право на пай, відсутності державного акту, присвоєння чи не присвоєння земельній ділянці кадастрового номеру, наявності чи відсутності інших спадкоємців, тощо.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України визначено, що позовна заява повинна містити ціну позову щодо вимог майнового характеру.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 80 ЦПК України, у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна, при чому з комплексного аналізу вказаної статті ЦПК України випливає, що ціна позову визначається станом на момент пред'явлення позову.

Пунктом 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995р. № 20 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності роз'яснено, що вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутністю - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Визначена позивачем ціна позову, зокрема щодо нерухомого майна, має бути підтверджена висновком суб'єкта оціночної діяльності, який має відповідну ліцензію на здійснення такої діяльності.

З позовної заяви слідує, що позивач ставить вимогу майнового характеру щодо права власності на земельну ділянку, однак не зазначає при цьому ціни позову.

В позовній заяві також не зазначено дати її подання, хоча у відповідності до ч. 3 ст. 119 ЦПК України, позовна заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дати її подання.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Щодо вимог ОСОБА_1 в частині, які підлягають розгляду за правилами окремого провадження, слід зазначити, що згідно ч. ч. 2 та 3 ст. 235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 258 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено який факт заявник просить встановити та з якою метою.

Однак ОСОБА_1, враховуючи контекст вимог та зазначених нею обставин, не зазначено з якою метою необхідно встановити факт, а також не зазначено заінтересованих осіб та їх адреси.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, є підстави для залишення вказаної позовної заяви без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 80, 119-121, 210 та 293 ЦПК України, суддя -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Гуляницької сільської ради про поновлення пропущеного строку. Встановлення юридичного факту та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом- залишити без руху та надати позивачу для усунення недоліків строк 5 днів, який рахується з моменту отримання позивачем ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Позивачу виконати вимоги ухвали суду щодо:

- зазначення повного найменування відповідача;

- викладу змісту позовних вимог, в тому числі щодо визначення в порядку позовного чи окремого провадження заявлені вимоги, ціни позову, та обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги;

- зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

У випадку не виконання вимог ухвали у зазначений суддею строк, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Копію ухвали направити позивачу - ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 55200).

Суддя Ф.Г. Сокол