Справа № 242/3059/17
Провадження № 2/242/1271/17

І м е н е м У к р а ї н и
01 листопада 2017 року Селидівський міський суд Донецької області в складі: головуючий суддя Капітонов В. І., при секретарі Нарижній О. Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням , -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Позовні вимоги мотивовані тим, що вона є власником житлового будинку , розташованого за адресою: Донецька область, м. Авдіївка, вул. Ломоносова, 42. В червні 2011 року за її згодою у вказаному будинку зареєстрували своє місце проживання брат позивача ОСОБА_3 та його дружина ОСОБА_2. В січні 2012 року ОСОБА_2 виїхала з місця реєстрації і до теперішнього часу не мешкає в будинку позивача без поважних причин. ОСОБА_3 був знятий з реєстрації за вищевказаною адресою в звязку із смертю. Реєстрація відповідача у належному позивачу будинку змушує позивача нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг та перешкоджає вільному користуванню та розпорядженню належним їй майном.
Просить суд визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням , а саме житловим будинком № 42 по вул. Ломоносова в м. Авдіївка Донецької області.
Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність.
Відповідач ОСОБА_2 , належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не зявилася. Згідно ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження.
Суд, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює данні правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з договором дарування, посвідченого 05 березня 1982 року державним нотаріусом Шостої донецької державної нотаріальної контори ОСОБА_4, житловий будинок № 42 по вул. Ломоносова в м. Авдіївка Донецької області, належить ОСОБА_5.
Як вбачається з копії свідоцтва про укладення шлюбу ІІІ-НО № 494266, виданого 11 вересня 1982 року Авдіївською міською радою м. Ясинувата Донецької області, ОСОБА_5 11 вересня 1982 року уклала шлюб з ОСОБА_6, після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_6.
Відповідно до довідки Центру надання адміністративних послуг Авдіївської міської ради № 07-29д/3460 від 21 липня 2017 року, за адресою: м. Авдіївка, вул. Ломоносова, 42, крім власника будинку ОСОБА_1, також зареєстрована ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Згідно з актом громадського дільничного комітету « Восточний» м. Авдіївка від 21 липня 2017 року, ОСОБА_2 з 2012 року не мешкає за адресою: м. Авдіївка, вул. Ломоносова, 42.
Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до переконання, що відповідач не мешкає в житловому приміщенні з 2012 року, і це є підставою для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням. В судове засідання не надано доказів, які б свідчили про те, що причини відсутності відповідача у спірному приміщенні є поважними. Суд вважає, що вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
В судовому засіданні документально підтверджені витрати позивача на сплату судового збору у розмірі 640 грн. 00 коп., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. 317, 319, 391, ЦК України, ст.ст. 212-215, 169, 224 ЦПК України, суд, -

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням у житловому будинку № 42 по вул. Ломоносова в м. Авдіївка Донецької області.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Селидівський міський суд Донецької області шляхом подачі в десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а в разі відсутності у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В. І. Капітонов