Номер провадження: 22-ц/785/6570/17
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л. М.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Комлевої О.С.,

Кононенко Н.А.,

за участю секретаря Цихиселі Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 травня 2017 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановила:

30 серпня 2012 року позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, який 05.10.2010 року змінив своє ім'я на «Хариартам» та ОСОБА_5 про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором № 402/ФКВІП-07 від 02.10.2007 року у загальному розмірі 1 204 411,90 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 749 295,79 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 381 055,72 грн.; заборгованість по комісії за управління кредитом - 740 60,38 грн., мотивуючи свої позовні вимоги невиконанням відповідачами своїх зобов'язань за вказаним договором щодо повернення наданого кредиту та внесення плати за кредит у розмірі, строки і на умовах визначених цим договором.

Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 02 квітня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 02 жовтня 2014 року, у задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» Було відмовлено (т.1, а.с.125-126, 182-185).

Однак ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 лютого 2015 року рішення Приморського районного суду міста Одеси від 02 квітня 2014 року та ухвала апеляційного суду Одеської області від 02 жовтня 2014 року скасовані, а справу за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором передано на новий розгляд до суду першої інстанції, у зв'язку з неповним дослідженням та наданням належної оцінки всім доказам, наявним у справі (т.1,а.с.225-226).

В ході нового розгляду справи в суді першої інстанції ПАТ «Дельта Банк» уточнив позовні вимоги і просив стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором станом на 01 квітня 2015 року у загальному розмірі 3 344 820,80 грн. (т.2, а.с.13-15).

28.02.2016 року відповідач ОСОБА_5 помер, що підтверджується відповідним свідоцтвом (т.2,а.с.49).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2016 року провадження у справі в частині позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_5, було закрите (т.2, а.с.53).

28 березня 2017 року від представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 надійшла заява про застосування позовної давності до позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» про стягнення з ОСОБА_3 кредитної заборгованості (т.2,а.с.78-80).

Останнім рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29 травня 2017 року у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» було відмовлено через пропуск строку позовної давності ПАТ «Дельта Банк» для захисту своїх прав (т.2, а.с.107-11).

В апеляційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» ставить питання про скасування даного судового рішення із ухваленням нового - про задоволення їх позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.10.2007 року між ТОВ «Укрсоцбанк» і ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 402/ФКВІП-07, згідно якого банк надав ОСОБА_4 кредит у розмірі 92 000 доларів США (далі - Кредитний договір).

Крім того, 02.10.2007 року ТОВ «Укрсоцбанк» уклав з ОСОБА_4 іпотечний договір № 402/ZФКВІПI-07, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гашовою В.В. за р.№ 14493, за мовами якого предметом іпотеки є двокімнатна квартира під АДРЕСА_1, загальною площею 45,9 кв.м., житловою площею 29,1 кв.м., заставною вартістю 550450,00 грн., що в еквіваленті по курсу НБУ (505,00 грн. за 100,00 доларів США) на дату укладання цього договору становила 109 000,00 доларів США, яка належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Запольською О.В. 04 травня 2005 р. за р.№ 2757.

13 травня 2008 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_4 було укладено додатковий договір № 1/402 про внесення змін та доповнень до іпотечного договору від 02.10.2007 року за реєстровим № 14493, згідно з умовами якого іпотека за цим договором, зокрема, забезпечує вимоги іпотекодержателя за Кредитним договором № 402/ФКВ1П-07 від 02.10.2007 року, за умовами якого іпотекодавець зобов'язаний іпотекодержателю в строк до 01.10.2022 року повернути кредит у розмірі 97000,00 доларів США, сплатити відсотки за користування ним у розмірі 12,0 %, а також штрафні санкції у розмірі і у випадках, передбачених Кредитним договором.

Наданий ОСОБА_4 кредит також забезпечений порукою ОСОБА_5, про що 02.10.2007 року між ТОВ «Укрпромбанк» і поручителем ОСОБА_5 був укладений договір поруки № 402/ZФПОР-07.

30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», AT «Дельта Банк» та Національним банком України був укладений Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь AT «Дельта Банк», відповідно до п.4.1. якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених цим договором, ТОВ «Укрпромбанк» передав (відступив) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінив ТОВ «Укрпромбанк» як кредитора (став новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях.

Згідно з п.4.2. вказаного договору внаслідок передачі ТОВ «Укрпромбанк» на користь ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» перейшло (відступилось) право вимагати (замість ТОВ «Укрпромбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Перехід права вимоги до ПАТ «Дельта Банк» за Кредитним договором від 2 жовтня 2007 року №402/ФКВШ-07, укладеним з ОСОБА_4, підтверджується договором про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь AT «Дельта Банк» від 30 червня 2010 року, витягом з додатку №2 до зазначеного договору, актом приймання-передачі кредитних договорів, договорів застави (іпотеки), поруки кредитних справ від 26 липня 2010 року.

Таким чином, судом правильно встановлено, що на підставі ст. 514 ЦК України та вказаного договору до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги, що виникло з Кредитного договору та Договору іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора.

28 лютого 2016 року ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД №444319, актовий запис 2324, зроблений 29 лютого 2016 року, у зв'язку з чим провадження в частині позовних вимог до ОСОБА_5 ухвалою Приморського районного суду м Одеси від 20 квітня 2016 року закрито.

У відповідності до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З метою з'ясування правових підстав збільшення розміру заборгованості за тілом кредиту з 92000 до 97000 доларів США, ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 20 жовтня 2016 року витребувано у приватного нотаріуса ОМНО Гашової В.В. належним чином завірені копії документів на підставі яких засвідчена додаткова угода до договору №1/402 про внесення змін та доповнень до іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом ОМНО Гашовою В.В. 02 жовтня 2007 року за реєстром №14493.

Оскільки ПАТ «Дельта Банк» доказів отримання ОСОБА_4 грошових коштів у розмірі 97000 доларів США, а саме копії додаткового договору №1/402 про внесення змін та доповнень до Кредитного договору № 402/ФКВІП-07 від 02.10.2007 року надано не було, суд ухвалив рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

З огляду на викладене та враховуючи, що матеріалами справи не підтверджується факт надання відповідачу грошових коштів у розмірі 97000 доларів США, суд вважає доведеною заборгованість за Кредитним договором у розмірі 92000 доларів США.

Крім того, як було вказано вище, 28 березня 2017 року до суду першої інстанції представником відповідача подано заяву про застосування позовної давності до позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» про стягнення заборгованості за Кредитним договором №402/ФКВІП-07 від 02 жовтня 2007 року, укладеним між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_4, в якій заявник просив з цих підстав відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до пункту 1.3 Кредитного Договору, сторони встановили кінцевий строк повернення кредиту - до 01 жовтня 2022 року.

Разом з тим, згідно з п.6.2 Кредитного договору Банк має право вимагати дострокового повного повернення Кредиту, сплати процентів, комісій, штрафних санкцій та інших платежів, передбачених цим Договором, а також відшкодування збитків, завданих Банку внаслідок невиконання або неналежного виконання Позичальником та/або його поручителями (заставодавцями, гарантами, поручителями, майновими поручителями) умов цього Договору та/ або договорів, укладених у забезпечення виконання Позичальником зобов'язань за цим Договором, а Позичальник зобов'язаний протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати отримання Позичальником відповідної вимоги від Банку (а у випадку передбаченому п.4.2.5. - не пізніше наступного робочого дня) повернути суму заборгованості по Кредиту, що залишилась, сплатити проценти, комісії, штрафні санкції, інші платежі за цим Договором, а також відшкодувати збитки, завдані Банку.

Згідно з п.4.2.5 Кредитного договору позичальник зобов'язується достроково повністю повернути кредит, сплатити проценти за фактичний період користування кредитом, комісії, штрафні санкції (за наявності) та інші платежі за цим договором у разі настання будь-якого з випадків, передбачених п.6.2 цього Договору.

Відповідно до п.6.3 Кредитного договору у разі невиконання Позичальником вимоги про дострокове виконання зобов'язань за цим Договором у встановлений строк Банк має право стягнути примусово, у тому числі шляхом звернення стягнення на заставлене майно, стягнення заборгованості з поручителів тощо, та/або шляхом договірного списання, всю заборгованість за цим Договором (Кредит, проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Про правові наслідки порушення зобов'язання боржником йдеться також у частині першій статті 611, частині другій - четвертій статті 612 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника.

Як вбачається з матеріалів справи, 22 січня 2009 року ТОВ «Український промисловий банк» звернувся до суду з позовом про дострокове повне стягнення заборгованості за кредитним договором №402/ФКВІП-07 від 02 жовтня 2007 року, тобто користуючись правами, передбаченими пунктами 4.2.5, 6.2 та 6.3 Кредитного договору банк змінив строк виконання основного зобов'язання, звернувшись до ОСОБА_4 з позовом про дострокове повне повернення кредиту (т.2,а.с.81-83).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15 червня 2009 року позовні вимоги ТОВ «Український промисловий банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_10 були задоволені (т.2, а.с.85-86).

Однак, ухвалою апеляційного суду Одеської області від 25 листопада 2009 року вищевказане судове рішення було скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (т.2, а.с.87-88).

В ході нового розгляду справи, ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 21 вересня 2010 року по цивільній справі №2-1050/10 позовна заява ТОВ «Укрпромбанк», в особі Одеської філії, до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_10 була залишена без розгляду, що у відповідності до ч.1 ст. 265 ЦК України не зупиняє перебігу позовної давності (т.2, а.с.90).

У відповідності до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже для ПАТ «Дельта банк», який вимагає стягнення заборгованості з ОСОБА_3, за Кредитним договором №402/ФКВІП-07 на підставі Договору про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанк», укладеного 30 жовтня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», AT «Дельта Банк» та Національним Банком України, з 22 січня 2009 року почався відлік строку позовної давності для звернення з позовом до суду про стягнення заборгованості за Кредитним договором з боржника.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

Таким чином, за змістом цієї норми права початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Тобто, враховуючи, що вимоги ТОВ «Укрпромбанк» про дострокове повне повернення кредиту не виконані, заборгованість не була погашена, то з 22 січня 2009 року у позивача виникло право на стягнення всієї заборгованості за Кредитним договором.

Однак, як вбачається із позовних матеріалів, ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з даним позовом про стягнення заборгованості за кредитом через 3 роки та 7 місяців - 30 серпня 2012 року, тобто з пропуском позовної давності.

У зв'язку з викладеними обставинами, суд першої інстанції дійшов правильного і обгрунтованого висновку про те, що ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду із вказаним позовом з пропуском позовної давності, що за наявності заяви відповідача про застосування позовної давності є підставою для відмови в позові з цих підстав.

Розглядаючи спір, суд касаційної інстанції не висловив своєї думки з приводу пропуску позивачем строку позовної давності, оскільки заява про застосування позовної давності надійшла до суду від відповідача після розгляду справи в суді касаційної інстанції, яка своєю ухвалою від 25 лютого 2015 року рішення Приморського районного суду міста Одеси від 02 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 02 жовтня 2014 року скасувала, а справу за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором передала на новий розгляд до суду першої інстанції, у зв'язку з неповним дослідженням та наданням належної оцінки всім доказам, наявним у справі.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалене у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід відхилити, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції України.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

О.С. Комлева

Н.А. Кононенко