Справа №463/637/17
Провадження №4-с/463/32/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2017 року Личаківський районний суд м. Львова

при секретарі с/з ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз», заінтересована особа: держаний виконавець Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2, ОСОБА_3 на дії державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області по винесенню постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві,

в с т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» звернулося в суд із скаргою про визнання дій державного виконавця щодо винесення постанови ВП № 51186438 від 29.09.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві неправомірними, скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві та зобовязання відновити виконавче провадження на підставі судового наказу від 26.06.2015 року.

Вимоги скарги обґрунтовує тим, що 26.06.2015 року Личаківським районним судом м.Львова видано судовий наказ про стягнення солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованості за фактично надані послуги з газопостачання у розмірі 4243,32 гривень та 121,80 гривень судового збору.

29.09.2016 року державним виконавцем Личаківського ВДВС м.Львова ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_2 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, однак державним виконавцем не складено опису майна боржника. Крім цього, відсутня інформація щодо надання запитів у відповідні органи та установи відносно майна та доходів боржників, не знаючи майнового стану боржників, державний виконавець не вправі виносити постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, оскільки не може зробити висновок про наявність чи відсутність у боржника майна, на яке може бути накладено стягнення.

Враховуючи наведене, просить визнати дії державного виконавця неправомірними, постанову від 29.09.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві скасувати та зобовязати Личаківський ВДВС м.Львова ГТУЮ у Львівській області відновити виконавче провадження на підставі судового наказу № 463/2906/15-ц (провадження № 2-н/463/348/15) від 26.06.2015 року.

Представник заявника та державний виконавець Личаківського відділу державної виконавчої служби м.Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області, боржник ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду скарги повідомлені у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомили. Від представника заявника поступила письмова заява про розгляд справи у його відсутності, вимоги скарги підтримує повністю, просить таку задоволити.

Суд вважає, що у відповідності до вимог ст.386 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду справи, а тому справу слід розглянути за відсутності представника заявника та державного виконавця, боржника.

Дослідивши матеріали скарги, суд встановив наступне.

Згідно із ст.383 ЦПК України, учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що 26.06.2015 року Личаківським районним судом м.Львова був виданий судовий наказ у справі № 463/2906/15-ц (провадження № 2-н/463/348/15) про стягнення солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованості за фактично надані послуги з газопостачання у розмірі 4243,32 гривень та 121,80 гривень судового збору (а.с.6).

29.09.2016 року державним виконавцем Личаківського ВДВС м.Львова ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_2 винесено постанову ВП № 51186438 про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону на час вчинення оскаржуваних дій), оскільки державним виконавцем встановлено, що згідно відповіді Регіонального сервісного центру МВС у Львівській області рухомого майна за боржником не зареєстровано. Згідно відповіді ГУ ПФУ у Львівській області боржник на обліку як пенсіонер не перебуває. Згідно відповіді ДПІ боржник відкритими рахунками не володіє, місця праці не має. Згідно акту державного виконавця перевірити майновий стан боржника по місцю проживання виявилось неможливим, оскільки доступу до приміщення не було і здійснені державним виконавцем заходи розшуку майна виявились безрезультатними. З метою забезпечення виконання рішення суду державним виконавцем внесено відповідні записи до Реєстру заборон відчуження майна (а.с.5).

Разом з тим, державним виконавцем не подано доказів на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови та відсутності у боржників майна, на яке може бути накладено стягнення.

Згідно із ч.1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону на час вчинення оскаржуваних дій) державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону на час вчинення оскаржуваних дій), сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом, подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення, висловлювати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, у тому числі під час проведення експертизи, заперечувати проти клопотань, доводів та міркувань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що скарга ПАТ «Львівгаз» в частині визнання дій неправомірними та скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувача є підставною та підлягає задоволенню.

Разом з тим, суд відмовляє в задоволенні вимоги про зобовязання державного виконавця відновити виконавче провадження, оскільки такий обовязок державного виконавця безпосередньо випливає з положень ст.51 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку із скасуванням судом постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві

Керуючись ст.ст.383-389 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження» (в редакції закону на час вчинення оскаржуваних дій), суд, -

у х в а л и в :

скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» - задоволити частково.

Визнати дії державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби м.Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 щодо винесення постанови ВП № 51186438 про повернення виконавчого документа стягувачеві від 29.09.2016 року - неправомірними.

Визнати незаконною та скасувати постанову ВП № 51186438 державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби м.Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 про повернення виконавчого документа стягувачеві від 29.09.2016 року.

В решті вимог - відмовити за безпідставністю.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області через місцевий суд протягом пяти днів з моменту отримання копії ухвали.

Суддя: Шеремета Г. І.