АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3367/17 Справа № 174/12/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Ткаченко І.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів: Каратаєвої Л.О., Пищиди М.М.,

при секретарі Кравцовій Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Обєднана гірничо-хімічна компанія», третя особа Профспілка гірничо-металургійного комплексу, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Обєднана гірничо-хімічна компанія»

на рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2017 року, -

В С Т А Н О В И В:

12 січня 2017 року позивач звернувся з позовом до ПАТ «Обєднана гірничо-хімічна компанія», третя особа - Профспілка гірничо-металургійного комплексу про поновлення на роботі, та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В обґрунтування позову зазначив, що 04.01.2017 року його незаконно звільнено з філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» Публічного акціонерного товариства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» з посади майстра виробництва виробничо-технічного бюро ремонтно-монтажного управління. В звязку з цим, позивач просить поновити його на роботі на посаді майстра виробництва виробничо-технічного бюро ремонтно-монтажного управління у філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» Публічного акціонерного товариства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 9290,40 грн., та скасувати наказ директора філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» Публічного акціонерного товариства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» № 64-П від 30.12.2016 року «Про звільнення майстра виробництва ВТБ РМУ ОСОБА_2І.» (а.с.а.с.1-7,47-53,156-160).

Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Поновлено ОСОБА_2 на посаді майстра виробництва виробничо-технічного бюро ремонтно-монтажного управління у філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» Публічного акціонерного товариства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» з 05.01.2017 року.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 9290,40 грн.

Скасовано наказ директора філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» Публічного акціонерного товариства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» № 64-П від 30.12.2016 року «Про звільнення майстра виробництва виробничо-технічного бюро ремонтно - монтажного управління ОСОБА_2І.»

Також вирішено питання щодо судового збору (а.с. 182-191).

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення й ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с.198-200).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду підлягає зміні в частині обґрунтування задоволення позовних вимог.

Судом 1 інстанції встановлено, що ОСОБА_2 з 11.07.1996 року по 17.03.1997 року працював на посаді економіста 2 категорії планово-економічного відділу. 17.03.1997 року переведений провідним інженером, 09.07.1997 року переведений начальником бюро планування і собівартості, 18.03.1998 року призначений заступником начальника планово - економічного відділу. 15.12.2004 року ДП «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» ДАК «Українські поліметали» реорганізовано в філіал «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» ЗАТ «Кримський ТИТАН», а 05.05.2011 року назва підприємства змінена на «філіал «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» ПрАТ «Кримський титан». 01.01.2015 року позивач звільнений в звязку з переведенням в філію «Вільногірський ГМК» ДП «Обєднана гірничо-хімічна компанія» та 02.01.2015 року прийнятий в управління комбінату в планово-економічний відділ заступником начальника. 01.07.2016 р. переведений в ремонтно-монтажне управління - майстром виробництва виробничо-технологічного бюро. 08.12.2016 року ДП «Обєднана гірничо-хімічна компанія» перетворено на публічне акціонерне товариство «Обєднана гірничо-металургійна компанія».

ПАТ «ОГХК» є правонаступником ДП «Вільногірський державний гірничо-металургійний комбінат». Підприємство є юридичною особою. Філія «ВГМК» ПАТ «ОГХК» є відокремленим структурним підрозділом та не є юридичною особою, структура та штатний розклад філії затверджується генеральним директором підприємства. Працівники філії призначаються на посаду і звільняються з посади наказом директора філії. Трудовий колектив філії складають усі особи, які знаходяться у трудових відносинах з філією підприємства.

Згідно наказу від 30.12.2016 року за № 64-П, за підписом директора філії «ВГМК» ПАТ «ОГХК» «Про звільнення майстра виробництва виробничо-технічного бюро ремонтно-монтажного управління», 04.01.2017 року позивача звільнено у звязку з систематичним невиконанням працівником без поважних причин обовязків покладених на нього, за п. 3 ст. 40 КЗпП України (а.с., а.с. 11- 12, 14,15).

Так, відповідно до наказів № 250 від 13.09.2016 року, № 48 від 22.09.2016 року, № 58 від 01.11.2016 року, ОСОБА_2 притягувався до дисциплінарної відповідальності за порушення п. 2.19, 4.1, 4.2., 4.4 Посадової інструкції, йому не нараховувалась премія та була оголошена догана (а.с.105-110).

06.12.2016 року, за №№ 01-32/6423, 01-32/6426, директор філії «ВГМК» ДП «ОГХК» звернувся до ПП «СП» ДП «ОГХК» та до зборів ПП «СП» ДП «ОГХК» з поданням про отримання згоди на розірвання трудового договору з ОСОБА_2 на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення (а.с. 16-21).

Листами за вих. № 51 та № 52 від 21.12.2016 року, ПП «СП» ДП «ОГХК», надані відповіді в яких зазначено, що на зборах ПП «Свободу праці» ДП «ОГХК», які було проведено 20.12.2016 року та 21.12.2016 року у присутності ОСОБА_2, розглянуті вказані вище подання, по яким прийняті рішення про ненадання згоди на розірвання трудового договору з викладеним обґрунтуванням відмови (а.с.22,23) .

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців Первинна профспілка «Свободу праці» ДП «ОГХК», було перейменовано на Профспілку гірничо-металургійного комплексу, що є юридичною особо, її внесено до ЄДРПОУ 07.08.2015 року. Профспілка пройшла легалізацію на підтвердження заявленому статусу, про що видано свідоцтво № 5 від 24.07.2015 року.

Відповідно до протоколу № 27 від 02.07.2016 року, засідання комісії з перевірки знань з питань охорони праці, - проведено перевірку знань з питань охорони праці ОСОБА_2, за результатами якої було з'ясовано, що позивач знає законодавство з охорони праці (а.с.85-87).

Розпорядженням № 563 від 08.11.2016 року «Про проведення інструктажів з ОП» Провідним інженером з охорони праці було проведено перевірку ведення журналів реєстрації інструктажів з питань охорони праці майстрами ремонтно-монтажного управління філії «ВГМК» ДП «ОГХК». За результатами якої було встановлено, що майстром виробництва ОСОБА_2, у жовтні 2016 року, не проведено повторний інструктаж підлеглим працівникам та журнал реєстрації інструктажів з питань охорони праці на робочому місці ведеться з порушенням, а саме: сторінки журналу реєстрації інструктажів не пронумеровані, не прошнуровані і не скріплені печаткою. (а.с.89-91).

У зв'язку з виявленим недоліком, було проведено службове розслідування та складена службова записка, в якій зазначено щодо порушення вимог посадової інструкції та нормативно-правових актів підприємства майстром виробництва ВТБ РМУ ОСОБА_2 (а.с.100)

Задовольняючи позовні вимоги суд 1 інстанції виходив з того, що відповідно до вимог ч.4 ст.252 КЗпП України, звільнення з ініціативи власника або уповноваженого ним органу працівників, які обиралися до складу профспілкових органів підприємства, установи, організації, не допускається протягом року після закінчення строку, на який обирався цей склад. Позивач станом на 29.06.2016 року був членом контрольно-ревізійної комісії ПП «Свободу Праці» ДП «ОГХК» та не міг бути звільнений з ініціативи власника протягом року після закінчення строку, на який обирався цей склад. Крім того, суд 1 інстанції дійшов висновку, що відмова Профспілки є достатньо аргументованою, рішення прийнято колегіально, винесене на прохання філії «ВГМК» ДП «ОГХК», з якою позивач перебував у трудових відносинах, в якій чітко виражено волю профспілкового комітету щодо відмови у наданні згоди на звільнення з роботи працівника з підстав п. 3 ст. 40 КЗпП України. Зазначена відмова містить посилання на положення ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», а також на положення колективного договору та ґрунтується на ділових (професійних) якостях працівника. Врахувавши зазначене, суд 1 інстанції дійшов висновку, що відповідач необґрунтовано, з порушенням положень ст. ст.. 43, 252 КЗпП, ст. 39 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», звільнив позивача з займаної посади, що є підставою для скасування наказу, поновлення його на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у визначеній позивачем сумі, розмір якої відповідачем не спростовано.

Однак в повній мірі з такими висновками суду 1 інстанції, колегія суддів погодитися не може, виходячи з наступного.

Так, згідно п. 3 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема, у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 працював на посаді майстра виробництва виробничо-технічного бюро ремонтно-монтажного управління у філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» Публічного акціонерного товариства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія».

Відповідно до наказів № 48 від 22.09.2016 року та № 58 від 01.11.2016 року ОСОБА_2 притягувався до дисциплінарної відповідальності за порушення п. 2.19, 4.1, 4.2., 4.4 Посадової інструкції, йому була оголошена догана та не нараховувалась премія (а.с.106-110).

З урахуванням вищевказаних наказів, наказом від 30.12.2016 року за № 64-П за підписом директора філії «ВГМК» ПАТ «ОГХК» «Про звільнення майстра виробництва виробничо-технічного бюро ремонтно-монтажного управління» позивача звільнено з роботи 04.01.2017 року у звязку з систематичним невиконанням без поважних причин обовязків покладених на нього, за п. 3 ст. 40 КЗпП України, (а.с.11- 12).

Також вбачається, що позивач станом на 29.06.2016 року був членом контрольно-ревізійної комісії ПП «Свободу Праці» ДП «ОГХК». При цьому, згада на звільнення позивача з займаної посади професійною спілкою надана не була, про що було зазначено у відповідній відмові.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд 1 інстанції дійшов висновків, які не відповідають фактичним обставинам справи, що призвело до порушень норм матеріального права, зокрема ч. 7 ст. 43, ст. 252 КЗпП України, ч. 6 ст. 39 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", і поновленню на роботі саме з зазначених підстав позивач не підлягає.

Так, суд 1 інстанції виходив із того, що відповідачем не було дотримано положення ч. 3 ст. 41 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" щодо отримання згоди на звільнення позивача не тільки від виборного органу ПП «Свободу праці» ДП «ОГХК», а також від вищестоящого виборного органу цієї профспілки.

Дані висновки є необґрунтованими, оскільки зі справи вбачається, що відповідач на виконання приписів ст. 252 КЗпП України та ч. 3 ст. 41 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" звернувся до загальних зборів ПП «Свободу праці» ДП «ОГХК» (загальні збори є вищим виборним органом цієї профспілки відповідно до її статуту) з поданням про отримання згоди на розірвання трудового договору з ОСОБА_2 на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України, а отже порушення норм трудового законодавства з боку відповідача не було.

Також, не можна погодитись з висновками суду про те, що на позивача розповсюджуються гарантії, передбачені ч. 4 ст. 252 КЗпП України, оскільки він протягом червня-липня 2016 року був членом контрольно-ревізійної комісії ПП «Свободу праці» ДП «ОГХК».

Так, відповідно до ч. 10 ст. 16 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», профспілка, її організації, об'єднання профспілок здійснюють свої повноваження, набувають цивільних прав і беруть на себе цивільні обов'язки через свої виборні органи, які діють у межах прав, наданих їм за законом та статутом (положенням).

Оскільки профспілка та її організації створюються для представництва і здійснення захисту прав та інтересів членів профспілок, то ці повноваження у статуті профспілки покладаються на її виборні органи. На рівні профспілки цими органами, як правило, є з'їзд, рада та президія, а на рівні первинної профспілкової організації - профспілкові збори та профспілковий комітет.

Разом з тим у профспілці мають бути не тільки виконавчі, але й контролюючі органи. Одним із них є ревізійна комісії, яка покликана здійснювати контроль за виконанням виборними органами своїх повноважень. Однак ревізійні комісії за своїм статусом не наділені повноваженнями представляти інтереси найманих працівників та не захищають їхніх прав, тому їх не можна вважати виборними органами профспілки чи організації профспілки, незважаючи на те, що обираються вони на профспілкових зборах чи з'їзді одночасно з обранням профкому чи президії та ради профспілки.

Таким чином, до членів ревізійної комісії не можна застосовувати положення ст. 252 КЗпП України та ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» стосовно додаткових гарантії для працівників, обраних до складу виборних профспілкових органів.

Крім того, судом 1 інстанції не було враховано, що відповідно до ч. 7 ст. 43 КЗпП України рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути належним чином обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обгрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника). Аналогічна норма міститься і в ч. 6 ст. 39 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності".

Аналогічний висновок міститься у правовій позиції викладеній в постанові Верховного Суду України від 01.07.2015 року та від 24.05.2015 року по справі № 6-8082св15, де зазначено, що рішення профспілкового органу про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути достатньо добре аргументованим та містити посилання на правове обґрунтування незаконності звільнення працівника або посилання на неврахування власником фактичних обставин, за яких розірвання трудового договору з працівником є порушенням його законних прав.

Окрім цього, на час звернення відповідача до ПП «Свободу праці» ДП «ОГХК» (яка в подальшому була перейменована в ПГМК) з поданням про отримання згоди на розірвання трудового договору з позивачем на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України були відсутні будь-які порушення діючого законодавства з боку відповідача, а отже у ПП «Свободу праці» ДП «ОГХК» були відсутні підстави для правового обґрунтування рішення про відмову у наданні згоди на звільнення позивача.

Рішення виконавчого комітету та зборів ПП «Свободу праці» ДП «ОГХК» про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору з позивачем обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 не порушував положення своєї посадової інструкції та взагалі не повинен проводити інструктажі з охорони праці, проте це обґрунтування не відповідає нормам права та спростовані наведеними підчас судового розгляду фактами, а отже не є обґрунтованим з правової точки зору.

Що стосується посилань виконавчого комітету та зборів ПП «Свободу праці» ДП «ОГХК» на неможливістю звільнення позивача, оскільки протягом червня-липня 2016 року він був членом контрольно-ревізійної комісії ПП «Свободу праці» ДП «ОГХК», а отже на нього, на думку третьої особи, розповсюджується дія ч. 4 ст.252 КЗпП України, то вони є необґрунтованими з вищезазначених підстав.

Суд 1 інстанції на зазначене уваги не звернув і безпідставно дійшов висновку щодо порушення відповідачем порядку звільнення позивача з займаної посади та недотримання при цьому діючого законодавства.

Однак, слід врахувати, що за передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП України підставами, працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст. 151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року.

Вирішуючи питання про звільнення позивача з займаної посади, відповідач виходив із того, що позивач був притягнутий до дисциплінарної відповідальності відповідно до наказів наказів № 48 від 22.09.2016 року та № 58 від 01.11.2016 року, про що зазначено у наказі від 30.12.2016 року за № 64-П, на підставі якого й було звільнено позивача.

Зі справи вбачається, що рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2017 року, яке ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2017 року залишено без змін, позовні вимоги ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Обєднана гірничо-хімічна компанія» за участю третьої особи Профспілки гірничо-металургійного комплексу про стягнення невиплаченої премії та скасування наказу задоволені.

Визнано незаконним та скасовано наказ № 48 від 22 вересня 2016 року «Про накладення дисциплінарного стягнення (догани) майстру виробництва ВТБ РМУ ОСОБА_2І.» директора філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» ПАТ «Обєднана гірничо-хімічна компанія».

Стягнуто з ПАТ «Обєднана гірничо-хімічна компанія» на користь ОСОБА_2 незаконно не нараховану премію за вересень 2016 року в розмірі 1 607,27 грн.

Крім того, під час розгляду справи у суді першої інстанції, відповідачем до вищевказаного наказу внесено зміни, а саме відповідно до наказу № 77 від 07 березня 2017 року «Про внесення змін до наказу від 22 вересня 2016 № 48 про оголошення догани, не нарахування премії за місяць та винагород майстру виробництва ВТБ РМУ ОСОБА_2І.» директора філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» Публічного акціонерного товариства «Обєднана гірничо-хімічна компанія», назву наказу викладено в наступній редакції «Про не нарахування премії повністю за вересень 2016 року майстру виробництва ВТБ РМУ ОСОБА_2І.», викладені абзац 8 констатуючої частини наказу та п.1 розпорядчої частини наказу в інший редакції: зазначено посилання на п. 13 Положення про преміювання працівників філії « ВГМК» ДП «ОГКХ», в розпорядчій частині наказу виключено вказівку на притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у виді догани.

Наказом № 98 від 27 березня 2017 року «Про внесення змін та доповнень до наказу № 77 від 07 березня 2017 директора філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» ПАТ «Обєднана гірничо-хімічна компанія», майстра виробництва ВТБ РМУ ОСОБА_2 слід вважати таким, що не притягувався до дисциплінарної відповідальності згідно наказу від 22 вересня 2016 року № 48.

Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Обєднана гірничо-хімічна компанія» про стягнення невиплаченої премії та скасування наказу, третя особа у справі - Профспілка гірничо-металургійного комплексу - задоволено частково.

Визнано незаконним та скасувати наказ № 58 від 01.11.2016 року «Про оголошення догани, не нарахування премії за місяць та винагород майстру виробництва ВТБ РМУ ОСОБА_2» директора філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» Публічного акціонерного товариства «Обєднана гірничо-хімічна компанія».

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Обєднана гірничо-хімічна компанія» на користь ОСОБА_2 незаконно не нараховану премію за жовтень 2016 року в розмірі 2170,26 грн. (дві тисячі сто сімдесят гривень двадцять шість копійок), з утриманням із зазначеної суми податків та інших обовязкових платежів.

Дане рішення наразі оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області, а отже воно не набрало законної сили.

Однак, під час судового розгляду справи відповідачем до вказаного наказу внесено зміни, відповідно до наказу № 78 від 07.03.2017 року «Про внесення змін до наказу від 01.11.2016 № 58 про оголошення догани, не нарахування премії за місяць та винагород майстру виробництва ВТБ РМУ ОСОБА_2» (а.с.114), назву наказу викладено в наступній редакції «Про не нарахування премії повністю за жовтень 2016 року майстру виробництва ВТБ РМУ ОСОБА_2І.», із абзацу 14 констатуючої частини наказу виключити слова: «4.1» та «оголошена догана», та доповнити словами після слова пунктів «2.7», абзац 15 констатуючої частини наказу викладено в наступній редакції: «на підставі вищевикладеного, керуючись п.13 Положення про преміювання працівників філії «ВГМК» ДП «ОГХК» за поточний місяць, п.п. 5, 15 додатку 6 цього положення, п.п. 4.1, 4.2, 4.4 посадової інструкції майстру виробництва виробничо-технологічного бюро ремонтно-монтажного управління»; п. 1 розпорядчої частини наказу викласти в наступній редакції «за порушення вимог п.п. 2.7, 2.19 посадової інструкції майстру виробництва виробничо-технологічного бюро ремонтно-монтажного управління ОСОБА_2 премію за жовтень 2016 року не нараховувати та не виплачувати. З наказом ОСОБА_2 ознайомлений 07.03.17 року.(а.с. 114)

Відповідно до п. 3 ч. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, враховуючи, що підставою для звільнення ОСОБА_2 були накази № 48 від 22.09.2016 року та № 58 від 01.11.2016 року, якими його було притягувався до дисциплінарної відповідальності за порушення п. 2.19, 4.1, 4.2., 4.4 Посадової інструкції, та на підставі яких йому не нараховувалась премія та були оголошені догани, які наразі змінені наказами самого підприємства, а наказ № 48 від 22 вересня 2016 року визнано незаконним та скасовано вищезазначеним рішенням суду, яке набрало законної сили, то його позовні вимоги підлягають задоволенню саме з цих підстав.

При цьому сума стягнутого з Публічного акціонерного товариства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 9290,40 грн. апеляційним судом не переглядається, оскільки відповідач в апеляційній скарзі на невідповідність її розрахунку не посилався.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідно до розяснень, наданих в п.19 Постанови Пленуму ВСУ Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку № 12 від 24.10.2008 року, підлягає зміні в частині обґрунтування задоволення позовних вимог, з вище вказаних підстав.

У зв'язку з викладеним і керуючись ст. ст. 307, 308, 309, 314, 316 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В:

Рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2017 року змінити в частині обґрунтування задоволення позовних вимог.

В решті рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2017 року залишити без змін, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Обєднана гірничо-хімічна компанія» - відхилити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: