АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/4385/17 Суддя доповідач Пилипчук Н.П.
Категорія: Спори, що виникають із договорів
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого: Пилипчук Н.П.,

суддів: Колтунової А.І.,Кругової С.С.,

за участю секретаря - Радченко Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 травня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ПАТ «Укрсоцбанк»,треті особи : ТОВ «МАПК»Юма-тредінг», Приватний нотаріус ХМНО ОСОБА_4 про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_3, ПАТ «Укрсоцбанк», треті особи: ТОВ «МАПК «Юма-тредінг» в особі керівника та підписанта ОСОБА_5, приватний нотаріус ХМНО ОСОБА_4, про визнання недійсним Договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором

Представником позивача ОСОБА_1 подано заяву, в якій він просить забезпечити позов шляхом заборони вчинення відповідачу ОСОБА_3 будь-яких дій щодо відчуження від свого імені або оформлення права власності на себе стосовно предмету іпотеки житлової трикімнатної квартири № 75, що розташована у буд. 16 по вул. Єсеніна в м. Харкові, до набрання законної сили судовим рішенням, що має характер остаточного.

В обґрунтування зазначеної заяви позивач посилається на те, що новий іпотекодержатель ОСОБА_3 має намір почати звернення стягнення на предмет іпотеки, яке може бути здійснено як шляхом ухвалення відповідного рішення суду так і в позасудовому порядку відповідно до іпотечного застереження, яке міститься в іпотечному договорі., тобто відповідач ОСОБА_3 може оформити на себе право власності, шляхом вчинення від свого імені будь-яких дій щодо відчуження нерухомого майна іншим особам, що утруднить в майбутньому виконання рішення суду. Звернення позивача за вчиненням реєстраційних дій у вигляді заборони внесення реєстраційних записів до державного реєстру стосовно іпотечного майна призводять до численних витрат, тому він був змушений звернутись до суду з вказаною заявою.

Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 травня 2017 року у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 просить вказану ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу якою заяву про забезпечення позову задовольнити.

В обґрунтування скарги посилається на те, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, судом неповно з'ясовані всі обставини, що мають значення для справи.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, доводи апеляційної скарги, судова колегія вирішила апеляційну скаргу

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять доказів доводів представника позивача ОСОБА_1 про те, що виконання рішення у майбутньому може бути утруднене чи відповідач буде ухилятись від виконання такого рішення.

Погодитися із вказаними висновками суду колегія суддів не може, оскільки судом першої інстанції неповно були зясовані обставини справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст.151 ППК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено:

1. причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов;

2. вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

3. інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Аналіз ст. 151 ЦПК України дає підстави вважати, що вжиття заходів забезпечення позову є правом а не обов'язком суду у разі якщо існують обставини, що можуть ускладнити виконання рішення в майбутньому.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Отже, підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення про те, що невжиття певних заходів, передбачених ч. 1 ст. 152 ЦПК, утруднить або зробить неможливим виконання судового рішення.

Згідно розяснень, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову та передбачено, що суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання суд першої інстанції не надав оцінки доводам позивача про те, що іпотечний договір, право вимоги за яким перейшло за оспорюваним правочином, передбачає можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки від імені іпотекодержателя та шляхом набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки.

Отже ухвала суду не відповідає вимогам ст. 210 ЦПК України.

Відповідно до п. 3 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 травня 2017 року скасувати, питання передати до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді А.І. Колтунова

ОСОБА_6