Номер провадження № 2-з/201/318/2017
УХВАЛА

31 жовтня 2017 року суддя Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська Ходаківський М.П., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання недійсним договору про передачу прав за іпотечним договором,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа № 201/11873/17 (провадження № 2/201/2797/2017) за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання недійсним договору про передачу прав за іпотечним договором.

Представник позивача ОСОБА_2 20 жовтня 2017 року подала до суду заяву про забезпечення позову, яка була передана для розгляду судді 30 жовтня 2017 року у звязку із перебуванням судді у відпустці.

В зазначеній заяві ОСОБА_2 просить заборонити Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області вчиняти певні дії, а саме в рамках виконавчого провадження № 46345239 здійснювати будь-які заходи спрямовані на реалізацію (продаж) арештованого нерухомого майна: приміщення № 169, поз. 1-31, яке розташоване по вулиці Набережна Перемоги у місті Дніпро, та іпотекодежателем якого відповідно до витягу № 100687089 від 18 жовтня 2017 року є ЗАТ «ТАС-ІНВЕСТБАНК»; накласти арешт на зазначене майно.

Ознайомившись із заявою, розглянувши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 151 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 1, п. 2 ч.1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або і інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з даним позовом до ТОВ «Кредитні ініціативи», ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», в якому просить визнати недійсним з моменту укладення договір про передачу прав за іпотечним договором без номера від 28 листопада 2012 року, укладений між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» в забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_1 за кредитним договором № 691-Ф від 28 вересня 2006 року, укладеним між ОСОБА_1 та ЗАТ «ТАС-ІНВЕСТБАНК».

Між тим, з документів, доданих заявником до заяви про забезпечення позову, вбачається, що відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області ще у лютому 2015 року було відкрито виконавче провадження з виконання рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська щодо стягнення зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості за кредитним договором № 691-Ф від 28 вересня 2006 року; субєкта оціночної діяльності для визначення вартості майна (приміщення № 169, поз. 1-31, яке розташоване по вулиці Набережна Перемоги у місті Дніпро), за рахунок якого можливо виконати вказане рішення, було призначено постановою державного виконавця від 10 червня 2015 року, та у серпні 2015 року експертом ОСОБА_5 було складено відповідний звіт.

Згідно із ч. 3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розяснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Ураховуючи вищезазначені положення ст. 151, 152 ЦПК України, відповідні розяснення постанови Пленуму Верховного Суду України, та приймаючи до уваги, що в матеріалах справи відсутні докази реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду у випадку його ухвалення на користь позивача, оскільки всі зазначені дії, які заявник зазначає як підстави для вжиття заходів забезпечення позову, державним виконавцем було вчинено протягом 2015 року, а до суду із позовом про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором ОСОБА_1 звернувся у серпні 2017 року, вважаю за необхідне відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 151, 152, 208- 210, ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання недійсним договору про передачу прав за іпотечним договором відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 5 днів з дня проголошення ухвали шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя М.П.Ходаківський