У Х В А Л А

"02" листопада 2017 р. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кошель Л. М. ,

при секретарі Вангородська О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №4 м. Біла Церква заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності. Позов мотивовано тим, що позивач купив у відповідача автомобіль «БМВ 524» 1990 року випуску д.н.з. НОМЕР_1, що підтверджується розпискою. Відповідач не визнає право власності позивача на зазначений автомобіль, тому змінивши позовні вимоги ОСОБА_1 просив суд визнати дійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу «БМВ 524» 1990 року випуску д.н.з. НОМЕР_1, визнати за ним право власності на спірний автомобіль та зняти всі обмеження щодо користування та розпорядження вказаним автомобілем.

Ухвалою судді від 02 жовтня 2017 року відкрито провадження у справі.

Змінивши позовні вимоги заявою від 17 жовтня 2017 року позивач просив суд визнати договір купівлі-продажу транспортного засобу «БМВ 524» 1990 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 від 01 липня 2014 року дійсним, визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль марки БМВ 524» 1990 року випуску д.н.з. НОМЕР_1, зняти всі обмеження щодо користування та розпорядження ОСОБА_1 автомобілем марки БМВ 524» 1990 року випуску д.н.з. НОМЕР_1.

01 листопада 2017 року канцелярією суду зареєстровано заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову. Посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, ОСОБА_2 просила суд накласти арешт на транспортний засіб марки «БМВ 524» 1990 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 заборонивши ОСОБА_3 вчиняти дії щодо цього автомобіля, атому числі користуватись ним, оскільки невжиття заходів забе6зпечення позову може утруднити чи зробити неможливим в подальшому виконання рішення суду та призначити зберігачем ОСОБА_1

Оглянувши подану заяву суд вказує на таке.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Заява про забезпечення позову повинна відповідати вимогам ч. 2 ст. 151 ЦПК України, а саме, в заяві повинно бути зазначено: причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову з обґрунтуванням його необхідності та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

В пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства про розгляд заяв про забезпечення позову», роз'яснено, що єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В роз'ясненнях, викладених у пункті 4 зазначеної постанови Пленуму, розяснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову згідно нормам чинного цивільного процесуального законодавства - це вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо. Підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання судового рішення.

За загальними правилами частини 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, заява про забезпечення позову повинна не лише відповідати формальним вимогам щодо форми та змісту, а й містити обставини щодо вчинення відповідачем у справі дій, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. В даній заяві не зазначено відомостей про те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду. Зазначені обставини представником заявника є лише його припущеннями, які нічим не підтверджені.

Заява не підтверджена доказами наявності реальних фактичних обставин про вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобовязання після предявлення вимоги чи подання позову до суду ( реалізація спірного автомобіля чи підготовки до його реалізації шляхом розміщення відповідного оголошення, тощо), а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Крім того, представник позивача ОСОБА_2 просила суд, крім накладення арешту на спірний автомобіль, призначити його зберігачем ОСОБА_1, що нормами процесуального закону не передбачено.

Судом враховується, що відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Як передбачено ч.2 ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, формою втручання у здійснення права власності може бути лише контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Як вже зазначалося в ухвалі вище, подана заява про забезпечення позову не мотивована належним чином, відповідними доказами не підкріплена. Виходячи із змісту позовних вимог, предмету та підстав позову, суд приходить до висновку, що на даний час забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірний автомобіль є безпідставним.

При цьому, суд вважає за необхідне розяснити, що відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верхового Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2, відмова в задоволенні клопотання не позбавляє права осіб, які беруть участь у справі, знову заявляти клопотання з того самого питання в процесі судового розгляду, якщо при цьому немає зловживання процесуальними правами. Суд вправі при вирішенні повторного клопотання з урахуванням зміни обставин у ході розгляду справи постановити іншу ухвалу по суті заявленого клопотання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 151 153 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_4