Номер провадження: 22-ц/785/3984/17
Головуючий у першій інстанції Сопільняк О. М.
Доповідач Плавич Н. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Плавич Н.Д.

суддів: Ващенко Л.Г., Вадовської Л.М.,

при секретарі - Сідлецькій Ю.С.,

у відкритому судовому засіданні розглянула апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Кодимського районного суду Одеської області від 07 лютого 2017 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2

про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

в червні 2016 року позивач, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК, Банк) звернулось до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог Банк посилався на те, що 03 грудня 2010 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 (позичальник) був укладений кредитний договір за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 4000 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення кредиту, що відповідає строку дії картки.

Договір, що був укладений між сторонами, складається із заяви позичальника ОСОБА_2, яка підписана позичальником та Умов і правил надання банківських послуг.

Відповідач ОСОБА_2 ухилявся від виконання зобов'язання, не повернув кредитні кошти, не сплачує відсотки за їх використання в порядку та строки, передбачені кредитним договором, виникла заборгованість в загальній сумі станом на 30 квітня 2016 року - 26765, 06 грн. з яких: 3483,28 грн. заборгованості за кредитом, 18681,06 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 2850 грн. пені та комісії, також 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 1250,72 грн. штрафу (процентна складова).

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути суму заборгованості в загальному розмірі 26765,06 грн., судовий збір в сумі 1378 грн..

У суді першої інстанції представник позивача просив розглянути справу за його відсутності, надав суду відповідне письмове клопотання.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, надав письмове заперечення, позов не визнав.

Не спростовує факт укладення з позивачем кредитного договору, просив відмовити у задоволенні позову у зв'язку з пропуском позивачем строку звернення до суду, посилаючись, що кредитний договір був укладений 03 грудня 2010 року строком на 1 рік, і 03 грудня 2011 року цей строк закінчився. До суду позивач звернувся у червні 2016 року, пропустивши встановлений законом трирічний строк звернення до суду. Просив справу розглядати за його відсутності (а.с.48-49).

Рішенням суду першої інстанції від 07.02.2017 року позов Банку задоволено в повному обсязі (а.с.79-82).

В апеляційній скарзі апелянт, ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції, постановити нове рішення про відмову у позові, посилаючись на порушення місцевим судом вимог матеріального і процесуального права. Зазначає, що суд першої інстанції не об'єктивно та неуважно розглянув обставини справи, зокрема не вірно визначив початок перебігу строку позовної давності, а тому помилково не застосував до вимог позивача наслідки спливу строку позовної давності, як підставу для відмови у задоволені позову.

В апеляційному суді представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав.

Представник Банку надала заперечення, вважає рішення законним.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, доводи скарги, заперечення на неї, колегія дійшла висновку апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

У відповідності з ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З матеріалів справи вбачається, що 03 грудня 2010 року між позивачем та відповідачем укладено договір, шляхом приєднання (частина перша статті 634 ЦК України) про що свідчить Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПРИВАТБАНКУ. За змістом заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач зазначає, що згідно укладеного договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 4 000 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення кредиту, що відповідає строку дії картки. Відповідно до п. 2.1.1.2.11 Правил надання банківських послуг картка діє до останнього дня місяця, зазначеного на лицьовій стороні картки, включно.

В матеріалах справи наявна Довідка видана банком, яка містить данні про те, що ОСОБА_2 була видана кредитна картка № НОМЕР_1, яка відкрита 06.02.2013 року зі строком дії до 09/2016 року. Саму картку для огляду в судовому засіданні відповідач не надав. Інших відомостей, щодо строку дії картки до суду апеляційної інстанції не надано.

Колегія суду не погоджується з доводами апеляційної скарги щодо пропуску позивачем строку позовної давності з огляду на наступне.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором від 03.12.2010 року заборгованість ОСОБА_2 перед банком станом на 30 квітня 2016 року становить 26 765 грн. 06 коп., яка складається із заборгованості за кредитом 3 483,28 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 18 681,06 грн., пені та комісії 2 850 грн., а також 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 1 250,72 грн. штрафу (процентна складова)

З розрахунку заборгованості вбачається, що починаючи з лютого 2013 року по жовтень 2013 року відповідач добросовісно виконував свої зобов'язання за договором, користувався кредитними коштами та своєчасно сплачував поточну заборгованість. Проте, останній платіж на погашення кредитної заборгованості відповідач здійснив 11.10.2013 року у розмірі 1000 грн. В подальшому відповідач платежів на погашення кредитної заборгованості не здійснював. Зазначене узгоджується з відомостями, які містяться у виписці по рахунку, яка наявна в матеріалах справи.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи, позичальник зобов'язаний сплачувати щомісячні платежі, в розмірі не менш ніж 7% від суми заборгованості за кредитом, однак не менш ніж 50 грн., до 25 числа місяця, наступного за звітним. Як вбачається з розрахунку заборгованості, позичальник останній платіж на погашення кредитної заборгованості здійснив 09.10.2013р. Наступний платіж на погашення кредитної заборгованості позичальник повинен був здійснити у наступний місяць проте не пізніше 25 числа та в розмірі не менш ніж 50,00 грн. Приймаючи до уваги, що з 09.10.2013 р. позичальник не здійснював платежів на погашення кредитної заборгованості, то суд приходить до висновку, що право на позов у позивача виникло починаючи з 26.11.2013 р. Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся з позовом до суду 01.06.2016 р., тобто в межах трирічного строку встановленого ст. 257 ЦК України.

Колегія суду не погоджується з доводами апеляційної скарги, щодо початку перебігу строку позовної давності починаючи з 06.02.2013 р., оскільки позичальник здійснював платежі на погашення кредитної заборгованості 07.04.2013 р. у розмірі 200,00 грн., 14.05.2013 р. у розмірі 11 940,00 грн., 29.05.2013 р. у розмірі 3 979, 00 грн., 04.07.2013 р. у розмірі 100,00 грн., 17.07.2013 р. у розмірі 1 300, 00 грн., та останній платіж здійснив 09.10.2013 у розмірі 1 000,00 грн.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону, доказам, що зібрані по справі, тому апеляційна скарга відхиляється, рішення місцевого суду залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,-

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення Кодимського районного суду Одеської області від 07 лютого 2017 року по справі за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості, судових витрат залишити без змін.

Ухвала набуває чинності негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області: Н.Д. Плавич

Л.Г. Ващенко

Л.М. Вадовська