Провадження № 2/201/780/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Ткаченко Н.В.

при секретарі - Карнаух І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за борговим зобовязанням,

ВСТАНОВИВ:

06.12.2016р. ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу кредитором спадкодавця (а.с.№3-6).

В подальшому, 06.04.2017р. позивачем було уточнено позовні вимоги та змінено сторону відповідача з ОСОБА_3 на ОСОБА_2 (а.с.№100).

В обґрунтування позовних вимог, з урахуванням уточнень, позивач в позовній заяві та його представник ОСОБА_4 (діє на підставі договору про надання правової допомоги від 05.11.2016р. - а.с.№80) посилалися на те, що 22.08.2014р. позивач уклав договір з ОСОБА_5 про надання позики в розмірі 561 346грн.80коп., що еквівалентно 42 000дол.США на строк до 22.08.2015р. В подальшому, 21.08.2015р. були внесені зміни до договору позики та ОСОБА_5 було передано 925 260грн., що були еквівалентні 42 000дол.США строком до 22.08.2016р. 05.05.2016р. відповідачка ОСОБА_5 померла та після її смерті спадщину за заповітом отримала ОСОБА_2 З огляду на те, що до ОСОБА_2, як спадкоємиці, перейшли не тільки права, а й обовязки померлої, то просили стягнути з ОСОБА_2 суму боргу за з зобовязаннями спадкодавця ОСОБА_5 в розмірі 1 138 200грн.

В наданій суду 11.10.2017р. заяві представник позивача просив розглядати справу за його відсутності та без фіксування процесу технічними засобами та задовольнити в повному обсязі вимоги позову (а.с.№160).

Відповідачка ОСОБА_2 в останні три судові засідання не зявилася, про дату та час слухання справи була повідомлена належним чином (в тому числі шляхом вручення судової повістки представнику ОСОБА_6Г.), про що в матеріалах справи є відповідні докази (а.с. № 107, 135, 139), про причини не явки суд не сповістила. Заперечень на позов ані відповідачкою, ані її представником до суду надано не було. 17.07.2017р. відповідачкою до канцелярії суду була подана заява про відкладення розгляду по справі, що й було враховано судом в засіданні, яке відбулося 17.07.2017р. (а.с.№137).

З огляду на те, що позивач в наданій суду 11.10.2017р. заяві не зазначив про свою згоду на винесення заочного рішення, то суд вважає за можливе винести по справі рішення на загальних підставах, встановлених главою 7 розділу III ЦПК України.

Розгляд справи відбувався за відсутності сторін (їх представників) відповідно до положень ст. 169 ЦПК України та без фіксування процесу технічними засобами, згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Суд, ознайомившись з матеріалами цивільної справи, з матеріалами спадкової справи, копія якої була надана нотаріусом, вважає за можливе позовні вимоги задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

Судом встановлено, що 22.08.2014р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 був укладений договір позики грошових коштів, відповідно до умов якого, остання отримала кошти в розмірі 561 346грн.80коп., що еквівалентно було 42 000дол.СШа на строк з 22.08.2014р. до 22.08.2015р. (а.с.№9-10).

21.08.2015р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_5, від імені якої діяла ОСОБА_7, був укладений договір про зміну до договору позики грошових коштів від 22.08.2014р., в якому зазначено, що позивач передав у власність ОСОБА_5 грошові кошти в розмірі 925 260грн., що еквівалентно 42 000дол.США на строк з 22.08.2014р. по 22.08.2016р. (а.с.№11).

Факт отримання грошових коштів в розмірі 42 000дол.США підтверджується копією розписки від 22.08.2014р. (а.с.№12).

05.05.2016р. ОСОБА_5 померла, про що Жовтневим районним у м. Дніпропетровську відділом реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області видано 06.05.2016р. свідоцтво про смерть (а.с.№13).

07.09.2016р. до Першої ДДНК надійшла претензія позивача ОСОБА_1, в якій він просить визнати себе кредитором ОСОБА_5 та включити його кредиторські вимоги у спадкову масу (а.с.№14-15).

28.02.2017р. до суду на письмову вимогу надійшли матеріли спадкової справи, відкритої в Першій ДНК після смерті 05.05.2016р. ОСОБА_5А.(а.с.№52-75).

З матеріалів спадкової справи № 362-2016 вбачається, що після смерті ОСОБА_5 до нотаріальної контори звернувся її син - ОСОБА_3, який відмовився від прийняття спадщини після смерті своєї матері, про що написав 22.06.2016р. заяву (а.с.№53-54) та ОСОБА_2, яка прийняла спадщину за заповітом від 30.09.2014р., про що подала 16.08.2016р. заяву (а.с.№57-58).

Крім того, матеріли спадкової справи містять претензії кредитора ОСОБА_1 про включення його вимог за договором позики від 22.08.2014р. з подальшими змінами від 21.08.2015р. до спадкової маси (а.с. № 60-72).

В правовій позиції ВСУ по справі 6-33цс15 від 08.04.2015р. зазначено, що аналіз норм статей 1216, 1218, 1219, 1231, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України дає підстави для висновку про те, що спадкові права є майновим обєктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно, в тому числі нерухоме (право володіння, користування), а з моменту оформлення права власності на нерухоме майно і право розпорядження ним. Недотримання кредитором передбачених статтею 1281 ЦК України строків предявлення вимог, (які є присічними, преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Як вбачається з Інформаційної довідки з Державних реєстрів від 14.04.2017р., ОСОБА_5 є власницею АДРЕСА_1, яку вона заповідала 30.09.2014р. ОСОБА_2 (а.с.№57,148).

Приймаючи до уваги, що відповідачка ОСОБА_2 прийняла спадщину, подавши відповідну заяву, проте в матеріалах спадкової справи відсутнє свідоцтво про право на спадщину за заповітом, то враховуючі правову позицію ВСУ від 08.04.2015р., суд вважає, що відповідачка набула спадкове право на майно, визначене в заповіті.

Таким чином, з огляду на те, що єдиною спадкоємицею після смерті ОСОБА_5, яка звернулася із заявою про прийняття спадщини є ОСОБА_2, то саме вона має задовольнити вимоги кредитора ОСОБА_1 в межах вартості отриманого нею в спадщину майна.

Як вже зазначалося вище, відповідачка отримала у спадщину за заповітом від 30.09.2014р. квартиру АДРЕСА_2, вартість якої згідно звіту про оцінку майна, складеного 27.04.2017р. ТОВ «Оцінка24», яке має сертифікат на проведення такої оцінки № 771/16 від 13.10.2016р. (а.с.№122) становить 394 000грн. А тому, саме дана сума має бути стягнута з відповідачки на задоволення вимог кредитора ОСОБА_1 за договором позики від 22.08.2014р. з подальшими змінами від 22.08.2015р.

Таким чином, враховуючи що відповідачка ОСОБА_2, як спадкоємиця ОСОБА_5, прийняла спадщину, і відсутність свідоцтва про право власності на спадкове нерухоме майно не позбавляє ОСОБА_1 задовольнити свої вимоги, як кредитора, за договором позики грошових коштів від 22.08.2014р. з подальшими змінами до договору від 21.08.2015р., то суд вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги позивача та стягнути на його користь 394 000грн. в рахунок погашення заборгованості за договором позики з подальшими змінами.

В іншій частині в задоволені позовних вимог позивача слід відмовити, оскільки відповідачка ОСОБА_2 несе відповідальність лише в межах вартості прийнятого спадкового майна, а сума заявлених позивачем вимог, перевищує вартість спадкового майна.

Підводячи підсумок викладеному, суд вважає за можливе позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за борговим зобовязанням задовольнити частково та в рахунок погашення заборгованості за договором позики грошових коштів, який укладений 22.08.2014р. з подальшими змінами від 21.08.2015р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_5, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 394 000грн. В іншій частині позовних вимог позивачу слід відмовити.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з огляду на часткове задоволення позову, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини позову, а саме 3940грн., що становить 1% від задоволеної частини позовних вимог. В іншій частині в стягненні судового збору слід відмовити, у звязку з відмовою в задоволені позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись Правовою позицією ВСУ по справі 6-33цс15 від 08.04.2015р., ст.ст. 1282 ЦК України, ст.ст. 3, 8, 10, 11, 57-60, 88, 169, ч. 2 ст. 197, ст.ст. 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за борговим зобовязанням - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу в рахунок погашення заборгованості за договором позики грошових коштів, який укладений 22.08.2014р. з подальшими змінами від 21.08.2015р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_5, в розмірі 394 000грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за борговим зобовязанням - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3940грн.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя : Н.В. Ткаченко