УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Коротуна В.М., Мазур Л.М.,

Писаної Т.О., Попович О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу судді Дарницького районного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 12 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом про захист прав споживачів, в якому просила стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 8 342 грн 95 коп.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 9 грудня 2015 року зазначену позовну заяву ОСОБА_3 залишено без руху у зв'язку з невідповідністю вимогам ч. 5 ст. 119 ЦПК України, оскільки до позовної заяви не додано документа на підтвердження сплати судового збору.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року позовну заяву ОСОБА_3 визнано неподаною та повернуто позивачу.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25 грудня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року залишено без руху, оскільки заявником не сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги відповідно до Закону України «Про судовий збір».

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 22 січня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 квітня 2016 року ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 22 січня 2016 року скасовано, питання про відкриття апеляційного провадження у справі передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12 липня 2016 року, залишено без змін ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року про повернення позовної заяви ОСОБА_3

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати судові, ухвали, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, та передати питання про відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-МІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої або апеляційної інстанції, якщо було порушено порядок, встановлений для його вирішення.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, виходив із того, що позовна заява ОСОБА_3 підлягала поверненню позивачу в зв'язку з несплатою судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір».

Проте з такими висновками судів погодитись не можна виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 зазначала, що відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» вона звільнена від сплати судового збору, оскільки згідно із цією нормою споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов'язаними з порушенням їх прав.

Частиною 3 статті 22 вказаного Закону встановлено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, які пов'язані із порушенням їх прав.

Закон України «Про захист прав споживачів» у цій частині у зв'язку із прийняттям Закону України «Про судовий збір» (у редакції від 08 липня 2011 року) не змінений, з нього не виключена вказівка про звільнення споживачів від сплати судового збору.

За таких обставин при чинності Закону України «Про захист прав споживачів», яким встановлені права споживача, визначені механізми їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів, серед яких право на звернення до суду, складовою забезпечення якого є звільнення споживача від сплати судового збору, саме по собі не зазначення споживачів у переліку осіб, що згідно зі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» мають пільги щодо сплати судового збору, не може свідчити, що споживачі такої пільги, встановленої відносно них спеціальним Законом, який гарантує захист їх прав, не мають.

Покладаючи на позивача обов'язок зі сплати судового збору, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, вказаних вимог закону не врахував, неправильно витлумачив закон та дійшов помилкового висновку, що ОСОБА_3 при поданні позовної заяви про захист прав споживачів, як споживач, має сплачувати судовий збір.

Апеляційний суд належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги й помилково залишив ухвалу суду першої інстанції без змін.

Крім того, скасовуючи попередню ухвалу суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги ОСОБА_3 у зв'язку з несплатою останньою судового збору за розгляд її апеляційної скарги та передаючи питання про відкриття апеляційного провадження до апеляційного суду, суд касаційної інстанції вказував, що судова ухвала не відповідає вимогам процесуального законодавства.

Зокрема, суд касаційної інстанції звернув увагу на те, що апеляційний суд дійшов помилкового висновку, що ОСОБА_3 має сплачувати судовий збір при поданні апеляційної скарги на ухвалу місцевого суду про повернення її позову, пов'язаного із захистом порушених її прав як споживача.

Відповідно до ч. 4 ст. 338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді.

З огляду на викладене оскаржувані ухвали не можуть вважатись законними та підлягають скасуванню, а питання про відкриття провадження у справі - передачі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 342, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу судді Дарницького районного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 12 липня 2016 року скасувати, питання про відкриття провадження у справі передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ.Є. Червинська
Судді:В.М. Коротун
Л.М. Мазур
Т.О. Писана
О.В. Попович