Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді Григоренка М.П.,

суддів : Гордійчук С.О., Шимківа С.С.,

секретар судового засідання Москалик Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 грудня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про спростування недостовірної інформації,

В С Т А Н О В И Л А :

11 лютого 2016 року ОСОБА_1 звернувся в Рівненський міський суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та просив визнати недостовірною та такою, що порочить честь і гідність позивача інформацію, яку відповідачі розмістили в мережі Інтернет на веб-сайті charivne.info:

- 15 жовтня 2014 року о 16:04 год. щодо бажання ОСОБА_1 привласнити будинок по вулиці Соборній, 257, у вигляді «Зять рівненського екс-регіонала ОСОБА_1, хоче привласнити будинок по вулиці Соборній, 257»;

- 23 жовтня 2014 року о 12:53 год. та 24 жовтня 2014 року о 11:28 год., щодо тиску ОСОБА_1 на суддів господарського суду Рівненської області та його намагання привласнити будинок по вулиці Соборній, 257, у вигляді «За інформацією власних джерел сайту «ЧаРівне.інфо» на суддів Рівненського господарського суду, які розглядають справу повязану з Асоціацією

_____________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/384/2017 Головуючий у 1 інстанції : Куцоконь Ю.П.

Доповідач : Григоренко М.П.

«Рівне-Агробуд» чиниться тиск з боку іншої сторони. Нагадаємо, цією стороною є зять рівненського екс-регіонала ОСОБА_1. Під прикриттям Асоціації «Рівне-Агробуд» пан ОСОБА_1 хоче привласнити будинок хоче привласнити будинок по вулиці Соборній,257. … Водночас, зараз напередодні засідання активістів повідомили про те, що зацікавлені особи з боку ОСОБА_1 намагаються вплинути на рішення суду та прийняти ухвалу на їх користь.»;

Зобовязати ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 протягом семи днів з дня набрання судовим рішенням законної сили спростувати поширену ними в мережі Інтернет на веб-сайті charivne.info недостовірну інформацію шляхом друкування на вищевказаному сайті резолютивної частини рішення суду із зазначенням дати його ухвалення та номеру судової справи, тим же шрифтом, що і оскаржуване повідомлення, не допускаючи при цьому жодних коментарів;

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 50000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 28 грудня 2016 року в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про спростування недостовірної інформації в частині позовних вимог про спростування недостовірної інформації відмовлено за спливом позовної давності, а в частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди відмовлено за недоведеністю та безпідставністю позовних вимог.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2900 грн. судових витрат, повязаних з оплатою правової допомоги адвоката.

Вважаючи вказане рішення незаконним, через порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин справи, а також невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій вказує, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що розміщена і в мережі Інтернет на веб-сайті charivne.info від 15.10.2014 року, 23.10.2014 року та 24.10.2014 року інформація щодо нього є недостовірною та ганьбить його честь, гідність і ділову репутацію, як громадянина, що впливає на його репутацію у суспільстві.

Проте, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що його порушене право не підлягає захисту, через пропуск ним строку позовної давності.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про спростування недостовірної інформації, поміщеної у засобах масової інформації.

Відповідач ОСОБА_2, який є власником сайту charivne.info та його представник в судовому засіданні визнали, що відповідний сайт не зареєстрований як засіб масової інформації. На сьогодні лише готуються документи для його реєстрації, як інформаційного агентства.

Тобто, Інтернет-сайт charivne.info, на якому було розміщено у 2014 році інформацію, яку позивач просив визнати недостовірною, не являється засобом масової інформації, оскільки не зареєстрований відповідно до ст. 11 Закону України „Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні, як засіб масової інформації.

В звязку з тим, що інформаційний ресурс сайт charivne.info не зареєстрований в установленому порядку як засіб масової інформації, тому положення п. 2 ч. 2 ст. 258 ЦК України не могли бути застосовані до спірних правовідносин.

Крім того, суд першої інстанції безпідставно відмовив йому у задоволенні позовних вимог щодо відшкодування завданої моральної шкоди, оскільки внаслідок розміщення інформаційних матеріалів 15.10.2014 року, 23.10.2014 року та 24.10.2014 року на веб-сайті charivne.info до необмеженого кола осіб було доведено недостовірну та негативну інформацію щодо нього, а тому це завдало йому певні моральні страждання, які він оцінює в 50000 грн.

Із цих підстав просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким його позов задовольнити повністю.

Частково не погодившись із оскаржуваним рішенням, відповідач ОСОБА_2 також подав апеляційну скаргу, в якій звертає увагу на те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог щодо спростування недостовірної інформації у звязку із пропуском позивачем строку позовної давності, оскільки інформація, на спростовуванні якої наполягає останній, є виключно оціночними судженнями, в розумінні ст. 30 Закону України «Про інформацію» і заява про застосування строків позовної давності до вимог ОСОБА_1 подана неналежним відповідачем.

Із цих підстав відповідач ОСОБА_5 просить змінити оскаржуване рішення суду, відмовивши ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог про спростування недостовірної інформації за безпідставністю та недоведеністю, а в іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_2 позивач вказує, що апеляційна скарга вказаного відповідача є безпідставною, а тому просить її відхилити.

Відповідач ОСОБА_6 також подала свої заперечення на апеляційну скаргу позивача, в яких вказує, що вона немає жодного відношення до публікацій відносно останнього 15.10.2014 року, 23.10.2014 року та 24.10.2014 року на веб-сайті charivne.info, а тому її безпідставно визнали відповідачем по даній цивільній справі.

В ході апеляційного розгляду справи відповідач ОСОБА_3 та представник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_7 просили апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, а апеляційну скаргу позивача відхилити.

ОСОБА_4 просила визнати її неналежним відповідачем по даній цивільній справі.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційних скарг та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає відхиленню, а апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню.

Визнаючи недостовірною та такою, що порочить честь і гідність позивача інформацію, яку відповідачі розмістили в мережі Інтернет на веб-сайті charivne.info 15.10.2014 року, 23.10.2014 року та 24.10.2014 року, суд першої виходив із того, що наведена у статтях інформація про намагання позивача ОСОБА_1 привласнити будинок по вулиці Соборній, 257 та чинення з його боку тиску на суддів господарського суду Рівненської області є негативною, оскільки в ній фактично стверджується про порушення позивачем норм чинного законодавства і відповідачі не надали суду доказів, які підтверджували б достовірність поширеної ними інформації щодо останнього.

Приймаючи рішення про залишення без задоволення позовних вимог ОСОБА_1, в частині спростовування недостовірної інформації, суд першої інстанції виходив із того, що останній пропустив строк позовної давності для звернення до суду за захистом своїх порушених немайнових прав, про застосування якої відповідачем ОСОБА_6 було подано відповідну заяву.

Відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні вказав, що останній жодними належними, допустимими та достатніми доказами не довів ні самого факту заподіяння йому моральної шкоди, ні обставин, які визначають її характер та обсяг, а також з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір моральної шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Проте, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 щодо спростування недостовірної інформації підлягає скасуванню, у звязку невідповідністю висновків суду обставинам справи та неправильним застосуванням норм матеріального права, з ухваленням в цій частині нового рішення.

По справі судом першої інстанції було встановлено, що 15 жовтня 2014 року о 16:04 год в мережі Інтернет на веб-сайті charivne.info була розміщена стаття під заголовком «Зять рівненського екс-регіонала ОСОБА_8, хоче вкрасти будинок?», в якій, зокрема, була викладена наступна інформація: «Зять рівненського екс-регіонала ОСОБА_1, хоче привласнити будинок по вулиці Соборній,257».

23 жовтня 2014 року о 12:53 год в мережі Інтернет на веб-сайті charivne.info була розміщена стаття під заголовком «ОСОБА_8 тисне на рівненських суддів?», в якій, зокрема, була викладена наступна інформація: «За інформацією власних джерел сайту «ЧаРівне.інфо» на суддів Рівненського господарського суду, які розглядають справу повязану з Асоціацією «Рівне-Агробуд» чиниться тиск з боку іншої сторони. Нагадаємо, цією стороною є зять рівненського екс-регіонала ОСОБА_1. Під прикриттям Асоціації «Рівне-Агробуд» пан ОСОБА_1 хоче привласнити будинок по вулиці Соборній,257. … Водночас, зараз напередодні засідання активістів повідомили про те, що зацікавлені особи з боку ОСОБА_1 намагаються вплинути на рішення суду та прийняти ухвалу на їх користь.»

24 жовтня 2014 року о 11:28 год в мережі Інтернет на веб-сайті charivne.info була розміщена стаття під заголовком «Родичам регіонала ОСОБА_8 не вдалось привласнити будинок», в якій, зокрема, була викладена наступна інформація: «За інформацією власних джерел сайту «ЧаРівне.інфо» на суддів Рівненського господарського суду, які розглядають справу повязану з Асоціацією «Рівне-Агробуд» чиниться тиск з боку іншої сторони. Нагадаємо, цією стороною є зять рівненського екс-регіонала ОСОБА_1. Під прикриттям Асоціації «Рівне-Агробуд» пан ОСОБА_1 хоче привласнити будинок хоче привласнити будинок по вулиці Соборній,257.»

Всі зазначені статті подані за підписом «Оксана Кравець», що є літературним псевдонімом ОСОБА_3

Відповідач ОСОБА_3 в ході розгляду справи підтвердила, що саме вона є автором вищевказаних статей.

Відповідач ОСОБА_2 не заперечує той факт, що вищевказані статті розміщені на сайті, власником якого він є.

В той же час, вказані відповідачі не визнають заявлені до них позовні вимоги ОСОБА_1, так як вважають, що вони не поширювали будь-яку недостовірну інформацію щодо останнього у вищевказаних статтях, а викладена в цих статях інформація є лише оцінкою журналіста ОСОБА_3 певних подій, які мали на той час, на думку останньої, за участю позивача і які викликали суспільний резонанс серед певної частини жителів міста Рівне.

В ході судового розгляду справи відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 стверджували, що ОСОБА_6 жодного відношення до публікації статей відносно позивача в мережі Інтернет на веб-сайті charivne.info 15.10.2014 року, 23.10.2014 року та 24.10.2014 року не має.

Відповідач ОСОБА_6 також протягом усього часу судового розгляду даної справи стверджувала теж саме, але, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції безпідставно залишив поза увагою ці твердження всіх відповідачів і визнав обґрунтованими вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_6Є, при тому, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували те, що остання дійсно має будь-яке відношення до веб-сайтуі charivne.info..

Відповідно до розяснень, які містяться в пункті 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві.

Дані про власника веб-сайта можуть бути витребувані відповідно до положень ЦПК в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет.

Згідно частини 3 статті 56 Закону України «Про телекомунікації», адміністрування адресного простору мережі Інтернет у домені.UA здійснюється недержавною організацією, яка утворюється самоврядними організаціями операторів/провайдерів Інтернет та зареєстрована відповідно до міжнародних вимог.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.07.03 № 447-р «Про адміністрування домену .UA», повноваження адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет здійснює обєднання підприємств «Український мережевий інформаційний центр».

Позивач не надав суду будь-яких доказів про те, що він звертався у вищевказаному порядку до обєднання підприємств «Український мережевий інформаційний центр» для отримання інформації щодо власника веб -сайту charivne.info, а всі інші докази з даного приводу, які ОСОБА_1 надав при зверненні до суду із своїм позовом, на розсуд колегії суддів, є неналежними доказами, так як їх неможливо перевірити на предмет достовірності.

Виходячи із того, що ОСОБА_1 необґрунтовано визначив ОСОБА_6 відповідачем за своїми позовними вимогами, які є предметом розгляду даної цивільної справи, на що суд першої інстанції безпідставно не звернув уваги, тому, на переконання колегії суддів, заява вищевказаного відповідача про застосування строку позовної давності до вимог, які стосуються також інших відповідачів і які таку заяву не подавали, не підлягала задоволенню взагалі, оскільки позовна давність може бути застосована лише до тих позовних вимог, які суд першої інстанції визнав обґрунтованими і підставними, але які заявлені із пропуском строку позовної давності.

В пунктах 15 і 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» N 1, від 27.02.2009 року зазначено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй частиною першою статті 277 ЦК та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи (стаття 37 Закону про пресу, стаття 65 Закону України "Про телебачення і радіомовлення") у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

Вислів відповідача ОСОБА_3 про те, позивач під прикриттям Асоціації «Рівне-Агробуд» пан ОСОБА_1 хоче привласнити будинок по вулиці Соборній,257, на думку колегії суддів, є виключно оціночним судженням вказаного відповідача, так як цей вислів стосується не конкретних фактів і подій, які можна перевірити у певний спосіб, а є оцінкою дій та намірів певної особи, яку журналіст зробив на підставі певних фактів, а також можливих припущень, виходячи із обсягу наявного у нього інформації.

Вживання дієслова „намагається вказує на незавершений характер дій, у висловлюванні відсутні посилання на події, явища чи конкретні факти.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, на підставі яких можливо було б встановити те, з приводу розгляду якої саме справи в Господарському суді Рівненської області ОСОБА_3 підготувала свої статті, які в наступному були опубліковані нею в мережі Інтернет на веб-сайті charivne.info 15.10.2014 року, 23.10.2014 року та 24.10.2014 року, хто саме приймав участь у розгляді цієї справи, чи ОСОБА_1 дійсно особисто залучався до розгляду даної справи і хто саме із суддів розглядав цю справу.

Із змісту позовної заяви ОСОБА_1 також не можливо встановити вказані обставини і в суді першої інстанції сторона позивача будь-яких клопотань з даного приводу в суді першої інстанції не заявляла, хоча вони мають істотне значення для вирішення позовних вимог останнього.

Усунути цю прогалину під час апеляційного розгляду справи не виявилось можливим, так як сторона позивача, будучи належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявилась, а сторона відповідачів заявила, що вона не має можливості надати докази з даного приводу, оскільки вони не були стороною по тій справі, з приводу розгляду якої були розміщені публікації в мережі Інтернет на веб-сайті charivne.info 15.10.2014 року, 23.10.2014 року та 24.10.2014 року.

В той же час, заперечуючи проти заявленого позову, представник відповідача ОСОБА_2 надав суду документи (а.с.105), згідно яких, на його думку, є очевидним те, що позивач має певне відношення до Асоціації «РІВНЕАГРОБУД», безпосередньо якої також стосувались оспорювані публікації, оскільки ОСОБА_1 є керівником обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Рівбуд», який є одним із засновником вищевказаної Асоціації.

Оцінюючи дані документи, колегія суддів приходить до висновку, що перебування позивача на посаді керівника обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Рівбуд», який є одним із засновників Асоціації «РІВНЕАГРОБУД», є саме тією обставиною, яка могла давати відповідачам ОСОБА_3 і ОСОБА_2 обґрунтований привід вважати, що ОСОБА_1 також є зацікавленою особою у справі, яка вирішувалась в Господарському суді Рівненської області за участю вищевказаної Асоціації, навіть якщо позивач і не брав безпосередньої участі в судовому розгляді.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі Далбан проти Румунії (скарга №28114/95) від 29 вересня 1999 року, зазначено наступне: "Суд переконаний у тому, що журналістська свобода передбачає деяку частку перебільшення або навіть провокації. У справах, подібних даним, слід виходити з того, що межі розсуду, надані національній владі, обмежені інтересом демократичного суспільства, яке складається в тому, щоб дозволити пресі виконувати її функцію "сторожового пса суспільства" і поширювати інформацію щодо серйозних питань, що становлять суспільний інтерес (рішення Суду у справі "Бладет Тромсе і Стенсаас проти Норвегії", стор. 322, п.59). Неприйнятна ситуація, в якій журналіст не може висловлювати критичні судження, відповідність яких дійсності він не може довести (рішення Європейського суду у справі "Лінгенс проти Австрії" від 8 липня 1986 року).

Частина 2 статті 29 Закону України "Про інформацію" встановлює, що предметом суспільного інтересу вважається інформація, яка свідчить про загрозу державному суверенітету, територіальній цілісності України; забезпечує реалізацію конституційних прав, свобод і обов'язків; свідчить про можливість порушення прав людини, введення громадськості в оману, шкідливі екологічні та інші негативні наслідки діяльності (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб тощо.

Із змісту публікацій, які були розміщені в мережі Інтернет на веб-сайті charivne.info 15.10.2014 року, 23.10.2014 року та 24.10.2014 року і в яких було зазначено прізвище позивача, на розсуд колегії суддів, вбачається, що ці публікації були присвячені відповідачем ОСОБА_3 висвітленню проблем, які становили підвищений суспільний інтерес, так як стосувались прав та інтересів значної кількості громадян щодо користування та володіння ними займаними житловими приміщеннями і які тривалий час не знаходили свого вирішення, а тому інформація, яка була викладена вказаним відповідачем у статтях у тому вигляді, як воно є, не можна вважати як умисне поширення останньою недостовірної інформації, яка порочить честь і гідність позивача.

З приводу зазначення відповідачем ОСОБА_3 у своїх статтях від 23.10.2014 року та 24.10.2014 року інформації щодо здійснення тиску на суддів Господарського суду Рівненської області при розгляді справи повязану з Асоціацією «Рівне-Агробуд», то в цих публікаціях відсутня будь-яка інформація, що цей тиск здійснював саме особисто ОСОБА_1, а міститься лише вказівка на зацікавлених осіб з боку ОСОБА_1.

Приймаючи до уваги, що будь-яка інша конкретна інформація з даного приводу в оспорюваних публікаціях відсутня, а саме про те, ким, в який саме спосіб чи формі і на кого саме із суддів Господарського суду Рівненської області здійснювався тиск зацікавленими особами однієї із сторін у справі, тому, на переконання колегії суддів, перевірити цю інформацію на предмет достовірності не є можливим, в звязку із чим цю інформацію слід вважати оціночним судженням автора цих публікацій, а не поширенням недостовірної інформації щодо позивача.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що відповідно до положень статтей 4-3 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

На думку колегії суддів, позивач по любій справі, наполягаючи на своїх вимогах, а відповідач, в свою чергу, заперечуючи проти заявлених вимог в судовому процесі, також здійснюють певний вплив на суд, шляхом використання певних судових процедур, визначених відповідним процесуальним законом, для того, щоб той прийняв те чи інше судове рішення, яке на їх думку є законним та обґрунтованим, оскільки це відповідає принципу змагальності сторін.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_1 до відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 щодо спростування недостовірної інформації, розміщеної в мережі Інтернет на веб-сайті charivne.info 15.10.2014 року, 23.10.2014 року та 24.10.2014 року, має бути відмовлено, за безпідставністю.

В решті оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін, оскільки в цій частині рішення Рівненського міського суду від 28 грудня 2016 року є законним та обґрунтованим.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 315 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 грудня 2016 року в частині відмови ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про спростування недостовірної інформації, у зв»язку із пропуском строку позовної давності, скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про спростування недостовірної інформації, за безпідставністю.

В решті оскаржуване рішення залишити без змін.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2122 грн. 12 коп., в рахунок відшкодування судових витрат, понесених останнім у звязку із сплатою судового збору за подання апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий М.П. Григоренко

Судді : С.О. Гордійчук

ОСОБА_9