У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоДем'яносова М.В.,
суддів: Леванчука А.О., Ситнік О.М.,
Маляренка А.В., Ступак О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргоюТовариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 21 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 26 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулося до суду з позовом, у якому зазначало, що 13 червня 2007 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі - ПАТ «АК Проінвестбанк») та ОСОБА_6 укладено кредитний договір № 864, відповідно до умов якого банк надав останній кредит у розімрі 14 792 доларів США. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши кредит у розмірі 14 792 доларів США. Відповідачка неналежно виконувала взяті на себе зобов'язання, грубо порушила істотні умови кредитного договору, внаслідок чого станом на 01 червня 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 209 957 грн 12 коп., з якої: за кредитом - 9 401,40 доларів США, що за курсом Національного банку України (далі - НБУ) еквівалентно 197 882 грн 80 коп.; за відсотками - 433,96 доларів США, що еквівалентно 9 134 грн 09 коп., пеня - 139,69 доларів США, що еквівалентно 2 940 грн 23 коп.

17 грудня 2012 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ПАТ «АК Проінвестбанк» укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «АК Проінвестбанк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» права вимоги за кредитними договорами, у тому числі і за кредитним договором від 13 червня 2007 року № 864, укладеним з ОСОБА_6

ТОВ «Кредитні ініціативи» просило стягнути з ОСОБА_6 заборгованість у розмірі 209 957 грн 12 коп.

Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 21 січня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором у розмірі 183 607 грн 12 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Додатковим рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 15 березня 2016 року стягнуто з ОСОБА_6 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором від 13 червня 2007 № 864 року у розмірі 183 607 грн 12 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 26 травня 2016 року рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 21 січня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ТОВ «Кредитні ініціативи», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2014 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що вона має бути задоволена частково.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Вказані вимоги судами не дотримано.

Судами встановлено, що 13 червня 2007 року між ПАТ «АК Проінвестбанк» та ОСОБА_6 укладено кредитний договір № 864, відповідно до умов якого, банк надав останній кредит у розмірі 14 792 доларів США, а відповідачка зобов'язалася повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування у сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши кредит у розмірі 14 792 доларів США.

Відповідачка неналежно виконувала взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого станом на 01 червня 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 209 957 грн 12 коп., з якої: за кредитом - 9 401,40 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 197 882 грн 80 коп.; за відсотками - 433,96 доларів США, що еквівалентно 9 134 грн 09 коп., пеня - 139,69 доларів США, що еквівалентно 2 940 грн 23 коп.

17 грудня 2012 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ПАТ «АК Проінвестбанк» укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «АК Проінвестбанк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» права вимоги за кредитними договорами, у тому числі і за кредитним договором від 13 червня 2007 року № 864, укладеним з ОСОБА_6

Відповідно до ст. ст. 1054, 1050, 526, 527, 530 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

ОСОБА_6 у ході розгляду справи у суді першої інстанції долучено банківські квитанції, з яких вбачається, що починаючи з 12 червня 2015 року по 11 січня 2016 року після пред'явлення позову до суду, нею було сплачено кошти на повернення кредиту на загальну суму 26 350 грн (а. с. 72−78).

Суди попередніх інстанцій, зараховуючи сплачені кошти, як погашення заборгованості, не перевірили з чого вказана заборгованість складається та у якій черговості проводиться погашення заборгованості. Не врахували вимоги ст. 534 ЦК України, якою передбачено, що у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

За таких обставин судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, оскільки суди дійшли передчасного висновку про зарахування сплачених відповідачкою коштів у рахунок погашення тіла кредиту, тому зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що у силу ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування судових рішень з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 336, 338, 345, 347 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задовольнити частково.

Рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 21 січня 2016 року, додаткове рішення Рахівського районного суду від 15 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 26 травня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:М.В. Дем'яносов
Судді: А.О. Леванчук
А.В. Маляренко
О.М. Ситнік
О.В. Ступак