АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/753/17 Доповідач - Бершадська Г.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Бершадської Г.В.

суддів - Гірський Б. О., Ткач О. І.,

з участю секретаря Бріль В.Л.,

представників сторін

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Перший Український ОСОБА_1" на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 22 березня 2017 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Перший Український ОСОБА_1" до ОСОБА_2, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Тотус" про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 22 березня 2017 року у задоволенні вищевказаного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ Перший Український ОСОБА_1 (далі ПАТ ПУМБ) просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на його незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи.

Апелянт вказав, що судом першої інстанції неправильно, та не у відповідності до обставин справи, застосовано норми ч. 4 ст. 559 ЦК України, як підставу для визнання оспорюваного договору поруки припиненим. Посилаючись на те, що строк предявлення вимоги до поручителя закінчується 24 березня 2013 року і припадає на вихідний день, то днем закінчення строку є перший робочий день 25 березня 2013 року, в який позовну заяву було поштовим звязком направлено на адресу суду.

В судовому засіданні представник апелянта апеляційну скаргу підтримала та зіслалась на обставини, викладені в ній.

Представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнала та пояснила, що порука поручителя ОСОБА_2 припинилась 24 березня 2013 року зі спливом шестимісячного строку. Зі спливом строку дії поруки припиняється субєктивне право кредитора вимагати від поручителя виконання зобовязання. Позивачу було відомо, що строк дії поруки закінчується 24 березня 2013 року у вихідний день, а тому зазначені вимоги ОСОБА_1 міг предявити вчасно. Крім цього, ОСОБА_1, в порушення вимог договору, не довів до відома поручителя про порушення боржником умов кредитного договору.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що 19 червня 2008 року між ЗАТ "Перший Український ОСОБА_1", в особі філії ЗАТ "ПУМБ", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Перший Український ОСОБА_1" та ТзОВ "Тотус" укладено Кредитний договір № 1.08-35 (надалі Договір), за умовами якого ОСОБА_1 зобов'язався надати Позичальнику Кредит у розмірі 280 000 доларів США (на поповнення обігових коштів), а Позичальник зобов'язався прийняти Кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити плату за Кредит та повернути Банку Кредит в повному обсязі в порядку та у строки, обумовлені Договором (п. 1.1. ст. 1, ст. 2 Договору).

В той же день з метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника перед банком за кредитним договором з ОСОБА_2 було укладено Договір поруки №1.08-35/П-2 від 19.06.08р.

Згідно вказаного Договору поруки відповідач ОСОБА_2 зобов'язався солідарно відповідати за повне та своєчасне виконання позичальником його зобов'язань перед банком за кредитним договором в повному обсязі.

В подальшому до вищевказаного кредитного договору між цими ж сторонами 22.10.2008р. укладено Додаткову угоду №1, 11.09.2009р - Додаткову угоду №2, 06.07.2010р. - Додаткову угоду №3, 16.08.2010р. - Додаткову угоду №4 та 24.05.2011р. -Додаткову угоду №5, якими змінювались та доповнювались умови кредитного договору. Дані доповнення знайшли своє відображення в додаткових угодах до договору поруки №1 від 11 вересня 2009 року, №2 від 6 липня 2010 року, №3 від 24 травня 2011 року, в яких поручитель погоджувався на нові графіки повернення кредиту у звязку з продовженням терміну його повернення відповідно до 25 червня 2010 року, 28 лютого 2011 року та до 25 вересня 2012 року та на зміну процентної ставки.

Банк належним чином викопав свої договірні зобов'язання - своєчасно та в повному обсязі надав Позичальнику кредитні кошти.

В порушення умов кредитного договору, строк дії якого закінчився 24 вересня 2012 року, ТзОВ «Тотус» свої зобов'язання належним чином не виконувало, останній платіж здійснило в грудні 2011 року. Станом на 16.06.2014року товариство має прострочену заборгованість в розмірі 108344,77 доларів США та 1281085,08 грн., з яких: 612000,00 грн. та 77000,00 доларів США заборгованість за сумою кредиту, 389029,27 грн. та 31344,77 доларів США заборгованість за непогашеними відсотками, 280055,81 грн. сума пені за порушення строків повернення суми кредиту та сплати відсотків за користування кредитом.

Згідно додаткової угоди №5 від 24.05.2011р., позичальник мав повертати кредит частинами по 5000,00 доларів США до 25 числа кожного місяця починаючи із 25.05.2011 р. і закінчуючи 25.08.2012р.. та повернути 12000,00 доларів США і 682 000 грн до 25.09.2012р., тобто всього 92000.00 доларів США та 682 000 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позовну заяву відправлено позивачем поштою 25 березня 2013 року, яка надійшла до суду 27 березня 2013 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що порука припинилась, оскільки закінчився строк її чинності.

Колегія погоджується з такими висновками суду.

Відповідно до п. 6.1 договору поруки сторони погодили, що порука ОСОБА_2 припиняється з припиненням зобовязання.

Враховуючи вказану умову договору, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що цим договором не встановлено строку припинення поруки в розумінні ст.ст. 251, 252, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому застосуванню підлягають норми ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Отже, порука - це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє субєктивне право кредитора.

Під виконанням сторонами зобовязання розуміється здійснення ними дій з реалізації прав і обовязків, що випливають із зобов'язання, передбаченого договором. Отже, "основне зобовязання" - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обовязки сторін кредитного договору.

Як установлено судом, боржник взяв на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 25 вересня 2012 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору.

Як вбачається з п.п. 6.1 та 7.2.4 кредитного договору позичальник зобовязався погашати заборгованість за кредитом згідно графіку: з 25 травня 2011 року щомісяця по 5 000 дол США і до 25 вересня 2012 року погасити останній платіж в сумі 12 000 дол США та 682 000 грн, а нараховані проценти сплачувати щомісяця не пізніше одного банківського дня, наступного за 10 числом кожного місяця (а.с. 47,62).

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то у разі неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк предявлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно із умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постановах №6-990цс16 від 27 січня 2016 року, №6-53цс14 від 17 вересня 2014 року, №6-1265цс16 від 19 жовтня 2016 року.

Отже, у разі предявлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку поруки для виконання відповідної частини основного зобовязання, в силу ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя, тобто вимоги повинні були направлятись до відповідача в шестимісячний строк від дати внесення чергового платежу.

Встановивши, що позивач надіслав до суду позов поштою 25 березня 2013 року, який зареєстровано у журналі вхідної кореспонденції 27 березня 2013 року, тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у стягненні частини кредиту, яка підлягала поверненню до 26 серпня 2012 року та процентів за користування кредитом станом на 10 вересня 2012 року, а також пені, нарахованої до 24 вересня 2012 року.

Враховуючи те, що позивач повинен був повертати останній платіж по кредиту до 25 вересня 2012 року, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що порука ОСОБА_2 за кредитним договором була чинною з 25 вересня 2012 року до 24 березня 2013 року включно.

У п. 3.1 договору поруки сторони погодили, що у разі порушення зобовязання боржником кредитор направляє поручителю письмову вимогу виконати зобовязання (або певну його частину). Матеріали справи не містять будь-яких вимог до поручителя про необхідність виконання ним зобовязань боржника, при тому що з 10 грудня 2011 року боржник припинив погашати заборгованість за кредитним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частина перша статті 627 ЦК України вказує, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 цього Кодексу договір є обовязковим для виконання сторонами.

З аналізу вказаних статей вбачається, що поручитель вправі знати про порушення боржником умов кредитного договору та суму заборгованості боржника за кредитним договором до звернення до суду.

Зважаючи на те, що позивачу були відомі умови договору щодо обовязку повідомляти поручителя про порушення зобовязання та що порука припиняється 24 березня 2013 року, у вихідний день (коли поручитель не зможе внести платіж), колегія суддів приходить до висновку, що позивач саме 25 вересня 2013 року, у наступний робочий день, повинен був предявити позов до поручителя існуючими засобами доставки або ж власноручно.

Строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

Враховуючи вищенаведене, умови договору поруки, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про припинення поруки ОСОБА_2 за кредитним договором, який укладено 19 червня 2008 року.

Посилання апелянта на те, що направлення 25 березня 2016 року позову в суд поштою свідчить про предявлення вимог до поручителя в строк дії поруки, не заслуговують уваги суду, оскільки строк дії поруки не є процесуальним строком і положення ч. 6 ст. 70 ЦПК України не застосовуються.

Таким чином, рішення суду є законним та підстав для його скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 129 Конституції України, ст. ст. 307, 308, 315, 317 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Перший Український ОСОБА_1" відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 22 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_3