Справа № 466/8452/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2017 року м.Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Невойта П.С.

секретаря с/з ОСОБА_1

представників ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові у залі суду цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

30.09.2016 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулося до суду з позовною заявою, яку в подальшому уточнив та остаточно просив суд ухвалити рішення яким стягнути з ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за Договором відновлювальної кредитної лінії 2 від 08.02.2007р в сумі 3518,84 доларів США, в тому числі: заборгованість за кредитом 29500,0 доларів США, прострочена заборгованість за відсотками 5680,80 доларів США, а також стягнути пеню за несвоєчасну сплату кредиту та процентів в сумі 100704,57 грн. та судові витрати.

В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що 08.02.2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України», яке на підставі внесення змін до Статуту банку 07.06.2011 року, затверджених постановою КМУ від 06.04.2011 року №502 перейменовано на ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_4 уклали договір відновлювальної кредитної лінії №2, згідно якого Банк надав позичальнику кредит в сумі 29 500,00 доларів США на споживчі потреби зі сплатою 12,5% річних, з терміном повернення до 08.02.2012 року.

Згідно п.п.3.3.1 Кредитного договору ОСОБА_4 зобовязалася в строки обумовлені договором повернути кредит в сумі 29500,00 доларів США та своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, своєчасно сплачувати комісійні винагороди встановлені договором. Однак, у звязку з несвоєчасним виконанням зобовязань за кредитним договором станом на 22.09.2016 року ОСОБА_4 має заборгованість за кредитом 29500,0 доларів США, прострочена заборгованість за відсотками 5680,80 доларів США, пеню за несвоєчасну сплату кредиту та процентів в сумі 100704,57 грн. Оскільки відповідач добровільно непогашує заборгованість, то позивач змушений звернутися до суду.

Представник позивача ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності від 26.09.2016 року /а.с.38/ у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надавши аналогічні пояснення, які викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 до суду не прибула та довірила представляти інтереси ОСОБА_3

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечував проти їх задоволення, з підстав та мотивів, що викладені в письмовому запереченні та письмових додаткових поясненнях, які долучені до матеріалів справи /а.с.57-58, 168-169/, просив застосувати строк позовної давності та відмовити повністю у задоволенні позову. Свої заперечення обґрунтовують тим, що банк скористався своїм правом на дострокове стягнення повної суми кредитної заборгованості, а тому перебіг позовної давності розпочався 22.01.2011 року і закінчився 22.01.2014 року. З цих підстав вважає, що позивач пропустив встановлений ст.257 та ст.261 ЦК України строк звернення до суду за захистом права.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, показання свідка ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав та мотивів.

Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та може звернутися до суду за захистом своїх цивільних прав. Способом захисту цивільного права може бути, зокрема, визнання судом цього права. Отже, позитвач у силу ст.11 ЦПК України самостійно вибирає спосіб захисту та визначається з позовними вимогами.

Згідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

У відповідності до ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що між Відкритим акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі начальника філії - Тернопільське обласне управління ОСОБА_6, який діяв на підставі довіреності № 9226 від 27.12.2006 р. та фізичною особою ОСОБА_4 укладено 08.02.2007 р. Договір відновлювальної кредитної лінії №2 /а.с.3-5/.

Відповідно до умов якого сторони взяли на себе зобовязання :

- Банк зобов'язується надати Позичальнику кредит (який надається окремими частинами(траншами)) в сумі 29 500,00 дол. США, на споживчі потреби, а Позичальник зобов'язується повернути суму кредиту не пізніше 08.02.2012 р., а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 12,5 % річних, комісій винагороди та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором.(п.п.1.1,1.2 кредитного договору ).

- проценти за користування кредитом нараховуються на фактичний залишок заборгованості за кредитом починаючи з дати видачі кредиту до настання остаточного терміну повернення кредиту. Нараховані проценти повинні бути сплачені Позичальником щомісячно, не пізніше останнього робочого дня місяця. Остання сплата процентів повинна бути здійснена не пізніше 08.02.2012р.( п.п. 1.5.1.2, 1.5.1.3 кредитного договору);

- відповідно до п. 1.5.2.1 кредитного договору Банк має право змінити розмір плати за користування кредитом. Такий перегляд процентної ставки в односторонньому порядку може здійснюватися Банком протягом строку дії договору до моменту повного виконання Позичальником зобовязань. В такому разі, Банк направляє Позичальнику та майновому поручителю, повідомлення з зазначенням нової процентної ставки, а також причин, з якими банк пов'язує необхідність змінити плату за користування кредитом та пропозицію укласти додатковий договір до цього Договору та документів забезпечення;

- згідно пп. 2.1.4 ,п.2.3.1,2.3.2 кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання або неналежного виконання Позичальником будь-яких зобовязань за цим договором або за договором застави, в тому числі у випадку одноразового прострочення сплати платежу по кредиту або процентів за користування кредитом, належних до сплати комісійних винагород та інших платежів за цим договором породжує у Банка право відмінити наступні видачі Кредиту (його частини) та достроково відкликати Кредит, а у Позичальника створює обовязок достроково погасити заборгованість за Кредитом в повному обсязі та сплатити всі інші платежі, передбачені договором;

- у разі порушення Позичальником умов цього договору Банк має право здійснити погашення заборгованості шляхом звернення стягнення на майно, що передано в забезпечення виконання зобовязань за договором забезпечення ( пп.3.2.2., 3.2.3. кредитного договору);

- відповідно до п.6.6 кредитного договору сторони домовились про збільшення строків позовної давності відповідно до ч.1 ст. 259 ЦК України до 3 років для всіх грошових зобовязань Позичальника (в тому числі але не виключено, щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород штрафів, пені тощо), що передбачені умовами договору.

- кредитний договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань (п.8.1 кредитного договору).

У звязку з несвоєчасним виконанням зобовязань за Кредитним договором, банк 09.06.2016 року надіслав відповідачу ОСОБА_4 вимогу про дострокове повернення кредиту і зобовязав погасити заборгованість перед банком на протязі 30 днів з моменту отримання вимоги /а.с.6/.

Представником позивача надано до суду розрахунок заборгованості відповідача перед Банком станом на 22.09.2016 року, відповідно до якого сума заборгованості складає: заборгованість за кредитом 29500,0 доларів США, прострочена заборгованість за відсотками 5680,80 доларів США.

Не погоджуючись з даним розрахунком та сумою заборгованості, відповідачем в судовому засіданні надано копію рішення господарського суду Тернопільської області від 18.04.2011 року справа №№7/19/5022-239/2011, копію ухвали господарського суду Тернопільської області від 06.12.2013 року справа №7/19/5022-239/2011 та копію ухвали господарського суду Тернопільської області від 18.12.2014 року справа №7/19/5022-239/2011, якими відстрочувалося виконання рішення госполаського суду від 18.04.2011 р. (а.с.61-62,64-65).

Судом встановлено, що в процесі дії договору №2 від 08.02.2007р., сторонами укладено додатковий договір №1 від 14.11.2007р., відповідно до якого внесено зміни в п.1.1.1 договору щодо збільшення процентної ставки, яка починаючи з 01.11.2007р. сплачується в розмір 13% річних в порядку, на умовах та в строки визначені кредитним договором.

Виконання зобовязань за кредитним договором забезпечено:

- Договором майнової поруки №1 від 08.02.2007р. укладеним між Відкритим акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі начальника філії - Тернопільського обласного управління ОСОБА_6, (далі Заставодержатель), та Приватним малим підприємством "Ролікс" (правонаступником якого згідно статуту зареєстрованого 13.04.2009р. є Приватне підприємство "Ролікс - Транс" ) в особі директора ОСОБА_5, який діяв на підставі статуту (далі Майновий поручитель), відповідно до якого Майновий поручитель Боржника, з метою забезпечення належного виконання зобов'язання, що випливає з договору відновлювальної кредитної лінії, передає в заставу рухоме майно , а Заставодержатель приймає у заставу в порядку на умовах визначених у цьому договорі, предмет застави, що належить Заставодавцю на праві власності;

- Договором застави транспортних засобів від 09.02.2007р. укладеним між ВАТ "Державний ощадний банк України" в особі начальника філії - Тернопільського обласного управління ОСОБА_6, (далі Заставодержатель), та Приватним малим підприємством "Ролікс" (правонаступником якого згідно статуту зареєстрованого 13.04.2009р. є Приватне підприємство "Ролікс - Транс" ) в особі директора ОСОБА_5, який діяв на підставі статуту (далі - Заставодавець),нотаріально посвідченого 09.02.2007р. та внесеного в реєстр за №1316, відповідно до умов якого Заставодавцем передано в заставу рухоме майно, а саме: сідловий тягач Е марки МАN 19.463,1997року випуску, зеленого кольору, шасі (кузов, рама) №WMAT32D671M223501, реєстраційний № BO9335AE, належний Заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії BOC 001994, виданого і зареєстрованого РЕМ МРВ 1ДАЇ м. Тернопіль 17.01.2007р., та н/причіп бортовий - E SCYMITZ SPR 24L 1995року випуску, колір синій, шасі (кузов,рама) №WSMS718, реєстраційний № BO3028XX, належний заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії BOC001997, виданого і зареєстрованого РЕМ МРВ 1ДАІ м. Тернопіль, 17.01.2007р., які належить Заставодавцю на праві власності. Сторони оцінили предмет застави в сумі 292000,00грн., яка є приблизною вартістю майна на момент передачі його у заставу. На період дії цього договору предмет застави залишається у володінні та користуванні Заставодавця.

Відповідно до п.9.1 договору застави договір набуває чинності з моменту нотаріального посвідчення і діє до виконання зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі.

Згідно ст. 553 ЦК поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

За приписами ст.544 Кодексу у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 18.04.2011 року за позовом Прокурора міста Тернополя в інтересах держави в особі Відкритого акціонерного товариства "Державний ощадний банк України в особі Філії - Тернопільського обласного управління ВАТ "Державний ощадний банк України" до Приватного підприємства "Ролікс - Транс", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за Договором відновлювальної кредитної лінії №2 від 08.02.2007р. у розмірі - 36844,42 дол. США. шляхом звернення стягнення на рухоме майно - транспортні засоби заставлені згідно договору застави від 09.02.2007р. позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з Приватного підприємства "Ролікс - Транс", вул. Гоголя, 5, м. Тернопіль, ідентифікаційний код 14045466, на користь Відкритого акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", вул. Госпітальна, 12г, м.Київ 1, в особі Філії - Тернопільського обласного управління ВАТ "Державний ощадний банк України", майдан Волі, 2, м.Тернопіль ідентифікаційний код 09338500 - 29500,00 дол.США, що в гривневому еквіваленті становить 234820,00грн. суми кредиту, 6663,38 дол.США, що в гривневому еквіваленті становить 53040,50 грн. несплачених процентів, та 68,10 дол.США, що в гривневому еквіваленті становить 542,18 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів, шляхом звернення стягнення на передане ним, згідно Договору застави транспортних засобів від 09.02.2007р., рухоме майно, а саме : - сідловий тягач Е марки МАN 19.463,1997року випуску, зеленого кольору, шасі (кузов, рама) №WMAT32D671M223501, реєстраційний № НОМЕР_1, належний Заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ВОС001994, виданого і зареєстрованого РЕМ МРВ 1ДАЇ м. Тернопіль 17.01.2007р., та н/причіп бортовий - E SCYMITZ SPR 24L 1995року випуску, колір синій, шасі (кузов,рама) №WSMS718, реєстраційний № BO3028XX, належний Заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ВОС 001997, виданого і зареєстрованого РЕМ МРВ 1ДАІ м. Тернопіль,17.01.2007р. /а.с.80-82/.

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 06.12.2013 №7/19/5022- 239/2011 встановлено, що ПП «Ролікс - Транс» частково погашало заборгованість по кредиту і що підприємство станом на 31.10.2013р. погасило 9559,63 грн. у строки передбачені графіком від 01.11.2012р.

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 18.12.2014 №7/19/5022- 239/2011 встановлено, що ПП «Ролікс - Транс» як поручитель частково погашало заборгованість за кредитним договором №2 від 08.02.2007р., а тому за погодженням банку відстрочив виконання рішення суду на 6 місяців.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Як зазначено у п.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

На виконання рішення суду та наказу на його виконання, державним виконавцем Другого відділу ДВС Тернопільського МУЮ було відкрито виконавче провадження №41127616 з примусового виконання судового наказу господарського суду Тернопільської області.

Будучи у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 надав показання про те, що він станом на 2011 рік працював на посаді директора ПП «Ролікс - Транс» та був звільнений з посади 01.02.2017 року.У 2007 році ПП «Ролікс» співпрацювало з ОСОБА_4 Та її чоловіком у галузі транспортних переіезень, з цією метою і отримувався кредит, а як забезпечення кредиту у заставу надавалося майно підприємства. Починаючи з 2007 року підприємство сплачувало кредит самостійно. На виконання рішення суду, починаючи з березня 2012 року підприємство продовжувало сплачувати кредит як шляхом внесення готівкових коштів у касу банку, так і по перерахунку. На підтвердження цього у банку маються платіжні документи, де у графі платник стоїть його підпис. Гроші у касу банку він здавав особисто. Якщо у деяких платіжних документах і зазначено як підпис прізвище ОСОБА_4, то таке могло статися тільки у випадку, коли гроші залишав у касі, а оприбутковувалися вони пізніше, у звязку з технічними причинами роботи каси. Банком від нього як керівника підприємства приймалися і зараховувалися кошти саме на погашення даного кредиту з урахуванням судових рішень.

З наданих представником позивача належно завірених і долучених до матеріалів справи копії платіжних документів за переіод з 2007 по 2014 років, вбачається, що банком прималися кошти з призначенням на погашення кредиту 00-2від 08.02.2007.

Згідно копії платіжного доручення № 267 від 29.09.2016 року (а.с.67) платником ПП «Ролікс - Транс» перераховано філії Ощадбанку м.Тернопіля 265750,00 грн. як оплата за кредитом 00-2від 08.02.2007 ОСОБА_4 згідно рішення господарського суду від 18.04.2011 року. Представником позивача не надано доказів повернення коштів платнику, отже такі банком прийняті і зараховані за призначенням.

Як убачається з копії витягу з протоколу №96 засідання кредитного комітету філії Тернопільського обласного управлінняАТ «Ощадбанк» від 22.11.2013 року (а.с.79), розглядаючи клопотання поручника ПП «Ролікс-Транс», представниками кредитного комітету озвучувалося, що відбулося часткове погашення ПП «Ролікс-Транс» заборгованості позичальників у т.ч. і ОСОБА_4за договором відновлювальної кредитної ліні 00-2 від 08.02.2007 року.

Окрім того, у заяві про примусове виконання рішення суду до державного виконавця, начальник філії ОСОБА_7 (а.с.89) повідомив, що на виконання рішення суду від 10.05.2011 року за період з 11.05.11 по 27.11.13 року погашено заборгованість в сумі 1346 дол.США.

30.09.2016 головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу ДВС було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, відповідно до якої заборгованість згідно наказу №7/19/5022-239/2011 від 11.05.2011 Господарського суду Тернопільської області сплачено, чим виконано забезпечене заставою зобовязання. При цьому, підставою для закінчення виконавчого провадження зазначено п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла на момент закінчення провадження, а саме, фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом /а.с.170/.

Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини третьої статті 1049 ЦК України грошова позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалась, на банківський рахунок позикодавця.

При зарахуванні грошової суми, стягнутої за рішенням суду, на банківський рахунок позикодавця грошова позика вважається повернутою.

Разом з тим статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а тому з часу зарахування на банківський рахунок сум, стягнутих за рішенням суду або добровільно сплачених позичальником на вимогу про дострокове повернення позики ці зобов'язання вважаються припиненими.

Представником позивача в судовому засіданні не надано пояснень та не доведено належним чином про те, що відповідач має заборгованість, яку нарахована банком, а саме в початковому розмірі за кредитом 29500,0 доларів США, а також прострочена заборгованість за відсотками 5680,80 доларів США та пеня за несвоєчасну сплату кредиту та процентів в сумі 100704,57 грн.

Навпаки, у судовому засіданні встановлено на підставі наданих доказів, що поручитель ПП «Ролікс - Транс» оплатив кошти за кредитом 00-2від 08.02.2007, які отримала ОСОБА_4 в повному обємі.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому задоволенню не підлягають.

Представником відповідача 21.10.16 подано заяву про застосування строків позовної давності (а.с.35), а також у додаткових письмових поясненнях від 26.01.17 підтримав таку заяву з уточненням почтку перебігу строку позовної давності (а.с.71), мотивуючи тим, що 05.01.11 року бакн направив ОСОБА_4 письмове повідомлення-вимогу (а.с.72) та вимогав погасити заборгованість за кредитом в повному обсязі, тим самим змінив кіневий строк повернення кредиту -21.01.2011 року, з моменту отримання такої вимоги позичальником.

Оскільки судом не встановлено порушення права позивача, оскільки зобовязання за договором від 08.02.2007 року щодо ОСОБА_4 виконані, тому заява про застосування строків позовної давності не підлягає задоволенню.

Так як у позові відмовлено, то у відповідності до вимог ч. 1 статті 88 ЦПК України судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 58, 60, 88, 169, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

у задоволенні позову ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за Договором відновлювальної кредитної лінії 2 від 08.02.2007 року та судових витрат відмовити.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м.Львова шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_8