АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 184/126/17 Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1069/К/17 ОСОБА_1
Категорія № 27 (І) Доповідач - Бондар Я.М.
УХВАЛА

Іменем України

04 липня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді: Бондар Я.М.

суддів: Барильської А.П.,Зубакової В.П.,

секретар: Чубіна А.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку ст. 197 ч. 2 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату судового засідання, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення суми,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми.

В обґрунтування позову зазначив, що 30.11.2012 року між сторонами укладено договір позики, відповідно до якого він надав відповідачу грошові кошти в сумі 36 000 грн., які він не повернув. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області, (провадження № 22-ц/774/1089/К/16) стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на його користь у рахунок повернення суми боргу згідно договору позики від 30.11.2012 року суму 61 922 грн., що складається з суми боргу за договором позики - 33 950 грн., суми інфляції - 25 123 грн. та 3% річних - 2 849 грн., станом на 19.10.2015 рік.

Проте з моменту ухвалення рішення відповідачем його виконання ні у добровільному, ні у примусовому порядку не здійснено. Позивач не має можливості користуватися своїми коштами і отримувати економічну вигоду. Більш того, сума коштів знецінюється, тому позивач просить суд : стягнути на свою користь з відповідача 1 252,89 грн. - 3% річних від суми позики та 4 379,55 грн. інфляційні витрати, а також судові витрати.

Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено у повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_2 суму у розмірі 5 632,44 грн. 44 коп., з яких: 1 252,89 грн. - розмір 3% річних від суми позики та 4 379,55 грн. - проценти по інфляції, а також судові вирати у розмірі 640 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2ставить питання про скасування рішення суду, посилаючись на порушення судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, а також на його незаконність та необґрунтованість.

Зокрема вважає, що судом не прийнято до уваги його посилання, що грошових коштів у борг він не отримував, а розписку написав під диктовку. Також вважає, що суд першої інстанції не звернув уваги з його незгодою із попередніми рішеннями суді стосовно безпідставності стягнення заборгованості за позики, які відповідачем оскаржуються в касаційному порядку.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін та їх представників в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених вимог і заперечень на неї колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 30.11.2012 року позивач та відповідач уклали договір позики, відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 36 000 грн. 00 коп., що підтверджується власноруч написаною розпискою відповідача.

Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 09.12.2015 року було стягнуто з відповідача на користь позивача суму боргу за договором - 33 950 грн. та розмір відсотків річних від суми позики - 2 849 грн.. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23.08.2016 року було скасовано рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення інфляційних витрат та ухвалено в цій частині нове рішення: стягнути з відповідача на користь позивача - 25 123 грн. в рахунок відшкодування інфляційних збитків.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з положень ст.61 ЦПК України, яка передбачає, що обставини встановлені судовим рішення, що набрало законної сили не підлягають доведенню. Між сторонами існують боргові зобовязання, які відповідач не виконує, тому позивач має право на отримання 3% річних та інфляційних витрат.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позичальник, як передбачено ст. 1049 ЦК України, зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановлено індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від прострочених суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Факт укладення договору позики та отримання в борг грошових коштів відповідачем встановлений судовим рішенням, що набрало законної сили, тому згідно вимог процесуального законодавства не підлягає доведенню.

Колегія суддів погоджується із розміром відсотків та розміру інфляційних витрат визначених судом першої інстанції, перевірено правильність наведеного розрахунку.

Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 в частині неврахування судом першої інстанції примусовості написання ним розписки про отримання коштів у борг, та відсутності доказів отримання коштів недоведеними.

Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З огляду на це суд правовідносини, встановленні рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області та підтверджені рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області, що виникли між позивачем та відповідачем на підставі договору позики розцінює як такі, що мали місце, та не потребують повторного доказування або спростування. Позиція відповідача щодо необґрунтованості посилання позивача на ці рішення є неправильною, оскільки юридичний факт встановлений цими рішеннями, стосується предмету позовної заяви та настання правових наслідків, щодо невиконання зобов'язань стороною договору. Крім того суд не бере до уваги посилання відповідача про незаконність винесених судами рішень, оскільки відповідні рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області та Апеляційного суду Дніпропетровської області не скасовані та набрали законної сили.

Також колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги відповідача про оскарження судових рішень у справі між тими ж сторонами про стягнення боргу за договором позики в касаційному порядку, оскільки не має правового значення для вирішення спірного питання. На час розгляду даної справи відповідачем не надано доказів скасування судових рішень у справі №184/3157/13-ц. що в подальшому може бути лише підставою для перегляду справи за ново виявленими обставинами.

Оскільки відповідачем при зверненні до суду із апеляційною скаргою не було сплачено судові витрати у вигляді судового збору, із посиланням на пільги, як учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ІІ категорії, колегія суддів вважає необхідним стягнути з відповідача судові витрати.

Положення п.10 ст.5 Закону України «Про судовий збір» передбачає, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі- громадяни, віднесені до 1,2 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

ОСОБА_2 у даній справі є відповідачем, тому дані вимоги законодавства на нього не розповсюджується.

Отже, з відповідача ОСОБА_2 в доход держави за розгляд справи в суді апеляційної інстанції підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн., виходячи з положення п.п. 9 п.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 1 листопада 2011 року ( зі змінами внесеними Законом України №629-УІІІ від 16 липня 2015 року), судовий збір за розгляд апеляційної скарги на рішення суду складає 110% ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Керуючись ст. 303, 307, 308 , 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2017 рокузалишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2в доход держави за розгляд справи в суді апеляційної інстанції судовий збір у розмірі 704 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: