Справа № 308/6193/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2017 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В. розглянувши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «МП ТРАНС», в особі директора ОСОБА_1 до примусового відділу виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, третя особа із самостійними вимогами (стягувач у виконавчому провадженні) Публічне акціонерне товариство «Кристалбанк», про визнання недійсними та скасування постанови та акту державного виконавця про передачу майна в рахунок погашення боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «МП ТРАНС», в особі директора ОСОБА_1, звернулось до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до примусового відділу виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, третя особа із самостійними вимогами (стягувач у виконавчому провадженні) Публічне акціонерне товариство «Кристалбанк», про визнання недійсними та скасування постанови та акту державного виконавця про передачу майна в рахунок погашення боргу.

Частиною 1 статті 122 ЦПК України визначено, що суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно ст.ст.10, 11 ЦПК і ст.16 ЦК України особа сама визначає спосіб захисту своїх прав, і зокрема особу, до якої позовні вимоги предявляються.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обовязок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до статті 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно до ч.2 ст. 384 ЦПК України скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Таке право сторони виконавчого провадження на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення також передбачено частиною першою статті 19 та частиною першою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження».

З тексту позовної заяви вбачається, що позивач оскаржує саме постанову державного виконавця від 17.05.2017 року про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу та акт передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 17.05.2017 року на майно боржника ТОВ «МП ТРАНС», які були винесена на підставі виконавчого листа №308/15933/14-ц виданого Ужгородським міськрайонним судом від 04.07.2016 року. Порядок, підстави та строки оскарження такої постанови та акту встановлені саме розділом VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України, які є спеціальними по відношенню до інших норм процесуального права.

З матеріалів позовної заяви слідує, що ТОВ «МП ТРАНС» не погоджуючись з постановою та актом державного виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу звертається до суду, як сторона виконавчого провадження (боржник), а тому такі вимоги підлягають розгляду в порядку розділу VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України.

Згідно вимог п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Враховуючи зазначене, приймаючи до уваги, що позовна заява ТОВ «МП ТРАНС» подана щодо правовідносин, які не підлягають розгляду судом у порядку цивільного судочинства в позовному провадженні, вважаю, що у відкритті провадження в справі слід відмовити, розяснивши право на звернення до суду з скаргою в порядку ст. ст. 383-389 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.122, 210, 293 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «МП ТРАНС», в особі директора ОСОБА_1, до примусового відділу виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, третя особа із самостійними вимогами (стягувач у виконавчому провадженні) Публічне акціонерне товариство «Кристалбанк», про визнання недійсними та скасування постанови та акту державного виконавця про передачу майна в рахунок погашення боргу.

Роз'яснити позивачу, що він має право звернутися до суду з відповідною скаргою в порядку ст. ст. 383-389 ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення . У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи , яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_2