АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2025/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 34 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна», ОСОБА_8 про стягнення майнової шкоди заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, -

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2014 року ОСОБА_7 предявив позов до ОСОБА_6 про стягнення майнової шкоди заподіяної дорожньо-транспортною пригодою. В обґрунтування своїх вимог вказував, що 05 липня 2014 року о 19 год. 10 хв. в с. Городецькому Уманського району на перехресті вулиць Леніна Енгельса, керуючи автомобілем «ОСОБА_9 Крузер Прадо» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_6 не вибрала безпечної швидкості руху, не надала переваги в русі автомобілю, який рухався праворуч, виїхала на смугу зустрічного руху в результаті чого допустила зіткнення з належним йому автомобілем НОМЕР_2, в звязку з чим автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18 липня 2014 року ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «ОСОБА_9 Крузер Прадо» д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 застрахована в ПАТ «СК «Провідна», відповідно до полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/4889539.

Позивач зазначає, що згідно звіту про оцінку автомобіля № 07/07-155 по визначенню матеріального збитку від 16.07.2014 року вартість відновлювального ремонту складає 96 194 грн. 28 коп.

Страховою компанією «Провідна» було виплачено страхове відшкодування в сумі 47 973 грн. 77 коп., що підтверджується страховим актом № НОМЕР_3 від 28.08.2014 року та повідомленням про виплату № 17-05/14331 від 02.10.2014 року.

Позивач не погоджується із сумою страхового відшкодування виплаченою ПАТ «СК «Провідна» поскільки вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 96 194 грн. 28 коп., вартість експертного дослідження 500 грн., вартість за пересилку запчастин 1 050 грн. 89 коп., всього 97 745 грн. 17 коп. Страхове відшкодування складає 47 973 грн. 77 коп., різниця між фактичними витратами та страховим відшкодуванням складає 49 771 грн. 40 коп.

Враховуючи, що ОСОБА_6 в добровільному порядку не бажає відшкодувати фактично понесені витрати на відновлення його порушеного права та моральну шкоду , просив суд стягнути з ОСОБА_6 на його користь матеріальні збитки в сумі 49 771 грн. 40 коп., моральну шкоду в сумі 25 000 грн. та понесені судові витрати.

Після проведення експертизи, призначеної за ухвалою суду, ОСОБА_7 збільшив позовні вимоги та просив суд стягнути з ОСОБА_6 на його користь 103 750 грн. 25 коп. витрат на відновлення автомобіля в рахунок відшкодування майнової шкоди, 25 000 моральної шкоди та судові витрати.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17 серпня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 майнову шкоду заподіяну дорожньо-транспортною пригодою в сумі 48 220 грн. 51 коп. та судовий збір в сумі 275 грн. 60 коп., а всього 48 496 грн. 11 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить рішення суду скасувати, як незаконне, висновки суду не відповідають обставинам справи та прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, а по справу ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія проходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги по наступних підставах:

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засідання.

Проте таким вимогам закону рішення суду не відповідає.

Постановляючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що сума коштів фактично позивачем за частковий відновлювальний ремонт автомобіля менша суми коштів виплаченого страхового відшкодування, яка була виплачена страхувальником, а тому з відповідача підлягають стягненню кошти, які визначаються шляхом віднімання від вартості відновлювального ремонту суми коштів виплаченого страхового відшкодування.

Але такі висновки суду не відповідають нормам матеріального і процесуального права і матеріалам справи.

За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використання, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою ( пункт 1 частина першої статті 1188 ЦК України).

Згідно зі статтею 1192 ЦП України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не повязане з виконанням цими особами обовязків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобовязання.

Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобовязання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 11 87 ЦК України).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобовязань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обовязок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обовязок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоровя, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обовязкове страхування). До відносин, що випливають з обовязкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обовязкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01 липня 2004 року № 1961-ІV «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-ІV).

Метою здійснення обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-ІV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП , а також захист майнових інтересів страхувальників. Обєктом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, повязані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоровю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-ІV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

За змістом статей 9, 22-28, 35 Закону № 1961-ІV настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоровю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, повязана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування.

При цьому в Законі № 1961-ІV визначено порядок розрахунку шкоди, повязаної з пошкодженням транспортного засобу. Так, відповідно до статті 29 цього Закону у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Такий розрахунок здійснюється згідно з методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі Методика).

Відповідно до пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості.

Тому вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу більша за вартість матеріального збитку, а вартість матеріального збитку це та сума, яку за Законом № 1961-ІVмає сплатити страховик як страхове відшкодування.

Судом встановлено, що 05 липня 2014 року близько 19 год. 10 хв. на перехресті вулиць Леніна - Енгельса у с. Городецькому Уманського району Черкаської області, відповідач ОСОБА_6, керуючи належним ОСОБА_8 транспортним засобом Toyota Land Cruiser Prado , д.н.з. НОМЕР_1, не обрала безпечної швидкості руху, не надала переваги у русі автомобілю НОМЕР_4, під керуванням позивача ОСОБА_7, який рухався в зустрічному напрямку, допустивши зіткнення, внаслідок чого автомобіль позивача отримав механічні пошкодження.

Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18 липня 2014 року ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України і піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. ( а/с 7 т.1).

Згідно полісу №АС/4889539 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 22 січня 2014 року забезпечений транспортний засіб Toyota Land Cruiser Prado , д.н.з. НОМЕР_1 було застраховано в ПрАТ «СК «Провідна» (а/с 42 т.1).

Зі звіту № 07/07-155 про оцінку автомобіля НОМЕР_4 від 16 липня 2014 року, виконаного субєктом оціночної діяльності СПД-ФО ОСОБА_10 вбачається, що вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля становить 96 194 грн. 28 коп., вартість матеріального збитку, завданого власнику складає 55 204 грн. 87 коп. (а/с 38 т.1). Сторони із вказаним звітом згідні і тому розрахунки необхідно проводити відповідно до вказаного звіту.

02 жовтня 2014 року за № 17-05/14331 ПрАТ «СК Провідна», позивачу було направлено повідомлення про виплату страхового відшкодування по події від 05 липня 2014 року у сумі 47 973 грн. 77 коп., що також підтверджується страховим актом 1 № від 28 серпня 2014 року (а/с44, 45 т. 1).

Вказана сума виплачена за його заявою від 07.07.2014 року через систему «Приват Мані» ПрАТ КБ «ПриватБанк».

При проведенні виплат із розрахунку виплати страхового відшкодування була вирахована франшиза в розмірі 500 грн.

Також страховиком не виплачено ПДВ, поскільки ПП ОСОБА_11 на СТО якого проводився ремонт не є платником ПДВ.

Відповідно до Свідоцтва платника єдиного податку ОСОБА_11 не відноситься до платників податку на добавлену вартість.

Вказаний факт сторонами не оспорюється.

За змістом ч. 2 п. 36.2 ст. 35 Закону №1961-ІV якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється страховиком безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника) сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

Але у звіті про оцінку автомобіля від 16 липня 2014 року не вказано чи було враховано розмір податку на добавлену вартість. Відсутні в матеріалах справи і інші докази, що розміру податку на добавлену вартість і чи був від врахований до розміру матеріальної шкоди.

Тому із відповідача необхідно стягнути різницю між матеріальними збитками 55 204 грн. 87 коп. і виплаченою страховою компанією коштів 47 973 грн., що складає 7 231 грн. 87 коп.

Решта позовних вимог не підлягають відшкодуванню поскільки не ґрунтуються на законі.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задоволити частково.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17 серпня 2017 року скасувати.

Стягнути із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 7 231 грн. 87 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з часу проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :