Справа № 703/2166/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2017 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Васильківської Т.В.

секретар судових засідань ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

представника відповідача та третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до товариства з обмеженою відповідальністю «КРІПТ-С», ОСОБА_6, страхової компанії «БРОКБІЗНЕС», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_7 підприємство «Торгова компанія «Оператор», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок ДТП

встановив:

У червні 2016 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом, який уточнив 14 листопада 2016 року та просить стягнути на його користь із ТОВ «КРІПТ-С» матеріальну шкоду в розмірі 321 714 гривень, з ОСОБА_6 моральну шкоду в сумі 10000 гривень, та зі страхової компанії «БРОКБІЗНЕС» 800 грн. матеріальної шкоди, які завдані йому в наслідок ДТП, а судові витрати розподілити між відповідачами відповідно до задоволених вимог.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 28 січня 2016 року близько 8 год. 40 хв. водій ОСОБА_6 керуючи автомобілем НОМЕР_1, що належить на праві приватної власності ТОВ «КРІПТ-С», з яким ОСОБА_6 перебував у трудових відносинах, на 217 км+650м автодороги Київ-Знамянка, порушивши вимоги п.14.2«в» ПДР України, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху для виконання обгону не впевнившись в тому чи вільна смуга зустрічного руху від інших транспортних засобів на достатній для обгону відстані, в результаті чого відбулось зіткнення з автомобілем «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_2, який під керування ОСОБА_5 рухався в зустрічному напрямку в своїй смузі руху. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 19 квітня 2016 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України та призначено відповідне стягнення. Дана постанова набрала законної сили 30 квітня 2016 року. В результаті ДТП джерелом підвищеної небезпеки позивачу завдано матеріальної шкоди, яка полягає у пошкодженні його автомобіля «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_2, вартість відновлювального ремонту якого згідно висновку експерта №012 від 12 березня 2016 року становить 382 714 гривень. Враховуючи, що відповідачем було застраховано автомобіль ГАЗ, та страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» після його звернення до суду частково відшкодувала завдану матеріальну шкоду, сплативши йому 49200 грн., то просить стягнути зі страхової компанії «БРОКБІЗНЕС» 800 грн. а з ТОВ «КРІПТ-С» 321 714 гривень матеріальної шкоди. Також в наслідок ДТП йому була завдана моральна шкода яку він оцінює у 10000 грн., та просить стягнути з ОСОБА_6, який спричинив ДТП.

Позивач та його представник в судовому засіданні змінені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити з наведених у позовній заяві підстав. Наполягали на тому, що відповідати за шкоду спричинену ДТП повинне саме ТОВ «КРІПТ-С», яке є власником транспортного засобу, та з яким водій ОСОБА_6 перебував у трудових відносинах на момент вчинення ДТП, про що повідомляв як на місці ДТП так і в суді, під час розгляду відносно нього адміністративного протоколу. Твердження відповідача про те, що автомобіль, яким керував ОСОБА_6 знаходився в оренді у ПП «ТК «Оператор» вважають такими, що направлені на уникнення відповідачем цивільної відповідальності. Моральну шкоду просили стягнути безпосередньо із заподіювача такої шкоди, а також просили стягнути зі страхової компанії недоплачену суму страхового відшкодування в межах страхового полісу.

ОСОБА_6 та його представник ОСОБА_3 позовні вимоги не визнали, під час судового розгляду пояснили, що факту ДТП з вини ОСОБА_8 вони не заперечують. Разом з тим, автомобіль НОМЕР_1 є джерелом підвищеної небезпеки, та шкоду повязану із його використанням повинен відшкодовувати його законний володілець, тобто ПП «ТК «Оператор». ОСОБА_6 не повинен відшкодовувати завдану в наслідок ДТП шкоду, оскільки на момент ДТП він перебував у трудових відносинах з ПП «ТК «Оператор». Також зауважив, що в трудових відносинах з ТОВ «КРІПТ-С» він не перебував, та чому так казав під час складання протоколу працівниками міліції, та під час розгляду тієї справи судом пояснити не зміг, припустивши що сказав так через схвильований стан.

Представник відповідача ТОВ «КРІПТ-С» ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, та пояснив, що ГАЗ, д.н.з. НОМЕР_3, який належить на праві приватної власності ТОВ «КРІПТ-С», відповідно до договору оренди від 4 січня 2016 року був переданий у користування ПП «ТК «Оператор», та ОСОБА_6 будучи стажистом на відповідному ПП керував відповідним транспортним засобом, і спричинив ДТП. Вважає, що ТОВ «КРІПТ-С» не повинне нести відповідальність зна наслідки такого ДТП, оскільки законним володільцем джерела підвищеної небезпеки на той час був ПП «ТК «Оператор», за таких обставин просив відмовити у задоволенні позову.

В якості представника ПП «ТК «Оператор» ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що факту ДТП з вини водія автомобіля НОМЕР_1, який належить на праві приватної власності ТОВ «КРІПТ-С», та відповідно до договору оренди від 4 січня 2016 року був переданий у користування ПП «ТК «Оператор» вони не заперечують. Вважають, що ПП «ТК «Оператор» повинне нести відповідальність за відповідну ДТП, проте вважає, що сума збитків яку заявляє позивач повинна становити 191 011 грн. за відрахуванням відшкодованої страховою компанією суми. Стверджував, що ОСОБА_6 керував автомобілем будучи стажером ПП «ТК «Оператор». Вважає, що ТОВ «КРІПТ-С» не повинне нести відповідальність за наслідки такого ДТП.

Врахувавши пояснення сторін, дослідивши надані документи і матеріали, оглянувши матеріали адміністративної справи №703/366/16-п, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного.

Так, у судовому засіданні достовірно встановлено, що 28 січня 2016 року близько 8 год. 40 хв. водій ОСОБА_6 керуючи автомобілем НОМЕР_1, що належить ТОВ «КРІПТ-С», на 217 км+650м автодороги Київ-Знамянка, порушивши вимоги п.14.2«в» ПДР України, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху для виконання обгону не впевнившись в тому чи вільна смуга зустрічного руху від інших транспортних засобів на достатній для обгону відстані, в результаті чого відбулось зіткнення з автомобілем «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_2, який під керування ОСОБА_5 рухався в зустрічному напрямку в своїй смузі руху, та автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Спричинення механічних пошкоджень автомобілям знаходяться в прямому причинному звязку з порушенням водієм автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_6 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до копії постанови Смілянського міськрайонного суд Черкаської області від 19 квітня 2016 року ОСОБА_6 було визнано винним у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, який набрав законної сили 30 квітня 2016 року (а.с. 25).

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено таку постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Вирішуючи питання щодо особи, яка повинна нести відповідальність за спричинені позивачу внаслідок ДТП матеріальні збитки суд виходить із наступного.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України встановлено відповідальність за завдання шкоди особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідальність у таких випадках має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталась ДТП.

Судом, враховано, що відповідно до пункт 2.2 Правил дорожнього руху України, такою, у чиєму законному володінні перебував транспортний засіб, є особа, яка ним керувала, якщо така особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб.

Так, судом встановлено, і це не заперечується сторонами, що на момент ДТП транспортним засобом керував ОСОБА_6, при цьому він мав при собі як посвідчення водія, так і реєстраційні документи на транспортний засіб, отже саме ОСОБА_6, відповідно до 2.2 Правил дорожнього руху України є законним володільцем транспортного засобу на момент спричинення ним ДТП.

Разом з тим, відповідно до норм ч.1 ст. 1172 ЦК України, не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК.

Таким чином, аналіз наведених норм законодавства дозволяє стверджувати, що існування договору оренди ГАЗ, д.н.з. НОМЕР_3(а.с.106-110), укладений між ТОВ «КРІПТ-С» та ПП «ТК «Оператор», без підтвердження наявності трудових відносин між водієм та ПП «ТК «Оператор» не тягне за собою відповідальності відповідного підприємства за шкоду завдану використанням даного транспортного засобу.

Крім того, оцінюючи такий договір, суд враховує, що він жодним чином не зареєстрований, та з урахуванням існування ряду рішень судів, які вказують на недобросовісність керівництва ПП «ТК «Оператор» при здійсненні господарської діяльності підприємства (а.с. 145-153), та з урахуванням відсутності будь-яких даних про існування такого договору на момент складення та розгляду матеріалів ДТП, суд вважає такий договір сумнівним, та таким, що направлений на ухилення від цивільної відповідальності ТОВ «КРІПТ-С», яке є власником відповідного транспортного засобу.

Факт належності джерела підвищеної небезпеки - автомобіля НОМЕР_1, товариства з обмеженою відповідальністю «КРІПТ-С» підтверджується копією полісу АІ/5343126 від 28.05.2015 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.8) та копією свідоцтва про реєстрацію (а.с.24).

Так, відповідно до матеріалів справи про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, що оглянута судом, останній на момент ДТП працював водієм в ТОВ «КРІПТ-С», про що повідомив, як під час складання протоколу, так і під час розгляду зазначеної справи судом, про що вказано у постанові про притягнення його до адмінвідповідальності(а.с. 25).

Під час судового розгляду як відповідач ОСОБА_6, так і представник відповідача ТОВ «КРІПТ-С», заперечували обставину трудових відносин між ОСОБА_6 та ТОВ «КРІПТ-С», проте жодних доказів того, що він не працював на товаристві суду не надали.

Також під час судового розгляду не було надано жодного доказу на підтвердження факту наявності трудових відносин між водієм транспортного засобу ОСОБА_6 та ПП «ТК «Оператор», на які вказували відповідачі та представник третьої особи у своїх запереченнях.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, суд такі заперечення не приймає, оскільки вони не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

У п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року N 4 (зі змінами) визначено, що за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу, відтак, положення ст. 1172 ЦК України стосуються відшкодування як майнової, так і моральної шкоди.

Таким чином судом встановлені обставини, відповідно до яких відповідальність за спричинення матеріальної та моральної шкоди завданої позивачу внаслідок ДТП, покладається на відповідача ТОВ «КРІПТ-С».

Разом з тим, моральну шкоду позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_6, тому в задоволенні таких вимог позивача слід відмовити.

Крім того, судом встановлено, що відповідно до страхового полісу АІ/5343126 від 28.05.2015 року, на момент ДТП ТОВ «КРІПТ-С» застрахувало свою цивільно-правову відповідальність як власника автомобіля НОМЕР_1 у ПАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» (а.с.8).

Позивач звернувся із повідомлення про страховий випадок 28 січня 2016 року(а.с.8-10).

Після звернення позивача до суду, 13 липня 2016 року ПАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» виплатила позивачу визначене страховим полісом страхове відшкодування за вирахуванням розміру франшизи визначеної п.5 Полісу, сплативши кошти в розмірі 49 490 грн. (а.с.47-48) тому позивач зменшив свої позовні вимоги.

З наведеного вбачається, що свої зобовязання за договором страхового полісу АІ/5343126 від 28.05.2015 року відповідач ПАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» виконало у повному обсязі, а тому позовні вимоги ОСОБА_5 в частині стягнення коштів з ПАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

П.6 ст. 36 ЗУ Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Відповідно до висновку №012 експертного автотварознавчого дослідження складеного 12 березня 2016 року, експертом ОСОБА_9, який він повністю підтвердив будучи допитаним під час судового засідання, визначено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_2, в результаті його пошкодження при ДТП складає 382714 грн., а вартість матеріального збитку заподіяного власнику вказаного автомобіля складає 191011 грн.(а.с. 11-24).

Відповідаючи на питання сторін, під час судового розгляду експерт ОСОБА_9 повідомив, що різниця відповідних сум повязана із визначенням коефіцієнту фізичного зносу, який розраховувався, шляхом врахування вартості нових деталей та аналогічних деталей що були у використанні.

Факт невідшкодування позивачу матеріальних збитків що виходять за межі страхової виплати, сторонами не оспорюється, в звязку з чим доказуванню не підлягає.

При визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну позивача, суд керується положення статті 1192 ЦК України, відповідно до яких з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).

Виходячи з викладеного, на думку суду, у даному випадку відшкодуванню позивачу підлягає вартість відновлювального ремонту його транспортного засобу, яка відповідно до висновку експерта становить 382714 грн., з та урахуванням виплаченої страховою компанією суми, з відповідача ТОВ «Крпіт-С» на користь позивача слід стягнути 321 714 грн.

Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь судових витрат на правову допомогу отриману під час підготовки матеріалів, що стосуються даного позову, та під час розгляду судом даної цивільної справи, суд приходить до наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в п. 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Відповідно до квитанції (а.с.159) та розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу, судові витрати позивача на правову допомогу із розрахунку часу що був витрачений представником на надання правової допомоги та з урахуванням вартості такого часу у відповідні періоди, складають 8120 гривень, що відповідає вимогами Закону України від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» (а.с.160).

Витрати по даній справі у вигляді судового збору становлять 3927,14 грн.. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, то відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача ТОВ «КРІПТ-С» на користь позивача необхідно стягнути частину судових витрат, пропорційно до суми задоволених судом вимог. Так 321714 грн. відповідає 81 % від заявленої ціни позову, отже саме такий відсоток від понесених позивачем судових витрат слід стягнути з відповідача на користь позивача (81% від (3927,14 +8120) = 9758,18 грн.)

Керуючись ст. 10, 11, 58, 60, 88, 209, 213-215, 360-7 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «КРІПТ-С» на користь ОСОБА_5 321 714 грн. матеріальної шкоди спричиненої внаслідок ДТП та 9758,18 грн. судових витрат по сплаті судового збору і правової допомоги.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через Смілянський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10 денний строк з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження - після розгляду справи апеляційним судом, якщо воно не буде скасоване.

Повний текст рішення виготовлено 10 липня 2017 року.

Головуючий Т.В. Васильківська