Ухвала

іменем україни

26 червня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.,

суддів: Євграфової Є.П., Кадєтової О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат» про зобов'язання провести нарахування та оплату періоду тимчасової непрацездатності, надання щорічної основної оплачуваної відпустки, визнання незаконним та скасування наказу від 12 лютого 2015 року № 42-ос, і зобов'язання внести зміни до трудової книжки щодо дати звільнення, про відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 8 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 7 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернулась з указаним позовом до державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат» (далі - ДСП «Чорнобильський спецкомбінат»), посилаючись на те, що на підставі наказу від 6 серпня 2012 року № 516-ос обіймала посаду інженера ІІ категорії відділу з організації діяльності охорони об'єктів зони відчуження та фізичного захисту ДСП «Чорнобильський спецкомбінат».

14 травня 2014 року ОСОБА_1 звільнено із займаної посади на підставі наказу № 178-ос у зв'язку із скороченням штату у відповідності до положень п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Рішенням Оболонського районного суду від 21 листопада 2014 року ОСОБА_1 поновлено на роботі на посаді інженера ІІ категорії відділу з організації діяльності охорони об'єктів зони відчуження та фізичного захисту, про що 26 листопада 2014 року видано наказ № 630-ос.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 22 січня 2015 року рішення Оболонського районного суду міста Києва від 21 листопада 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у позові.

24 липня 2015 року ОСОБА_1 направила ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» листки непрацездатності за період з 12 січня 2015 року по 11 лютого 2015 року та за період з 12 лютого 2015 року по 13 лютого 2015 року, оскільки продовжувала лікування травми, отриманої 1 грудня 2014 року, але відповідач відмовив у проведенні виплат за цими листками та повернув їх.

Так як відповідач порушив її трудові права, ОСОБА_1, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила зобов'язати ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» провести розрахунок та оплатити листки непрацездатності за період з 12 січня 2015 року по 13 лютого 2015 року у сумі 6 764грн46 коп.; зобов'язати відповідача надати їй 11 календарних днів щорічної оплачуваної відпустки з 16 по 26 лютого 2015 року з виплатою 1 858 грн57 коп.; визнати незаконним та скасувати наказ ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» від 12 лютого 2015 року № 42-ос «Про скасування наказів щодо ОСОБА_1»; зобов'язати ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» внести зміни у її трудову книжку, вказавши датою звільнення останній день перебування у відпустці - 26 лютого 2015 року, а не 24 квітня 2014 року та відшкодувати моральну шкоду у сумі 2 000 грн.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 8 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 7 квітня 2016 року, у позові ОСОБА_1 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» та згідно наказу від 6 серпня 2012 року № 516-ос обіймала посаду інженера ІІ категорії відділу з організації діяльності охорони об'єктів зони відчуження та фізичного захисту ДСП «Чорнобильський спецкомбінат».

Згідно із наказом від 14 травня 2014 року № 178-ос ОСОБА_1 звільнено із займаної посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату.

Рішенням Оболонського районного суду від 21 листопада 2014 року ОСОБА_1 поновлено на роботі на посаді інженера ІІ категорії відділу з організації діяльності охорони об'єктів зони відчуження та фізичного захисту; допущено негайне виконання рішення.

На виконання зазначеного рішення суду 26 листопада 2014 року ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» видано наказ № 630-ос «Про поновлення на роботі», у якому зазначено, що ОСОБА_1 може бути допущена до роботи після проходження медичного огляду.

Судом встановлено, що 1 грудня 2014 року позивач прибула до відділу кадрів ДСП «Чорнобильський спецкомбінат», де отримала направлення на обов'язковий попередній медичний огляд працівників, але в медичному закладі не з'являлась.

У зв'язку з непроходженням медичного огляду допуску до роботи ОСОБА_1 не отримала, а тому фактично після поновлення не працювала.

12 лютого 2015 року ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» видано наказ № 42-ос, яким скасовано наказ від 26 листопада 2014 року № 630-ос «Про поновлення на роботі ОСОБА_1» та визнано ОСОБА_1 такою, що не перебуває у трудових відносинах з ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» з 24 квітня 2014 року.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 22 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 квітня 2014 року, рішення Оболонського районного суду міста Києва від 21 листопада 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у позові.

24 липня 2015 року позивач направила ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» листки непрацездатності за період з 12 січня 2015 року по 11 лютого 2015 року та за період з 12 лютого 2015 року по 13 лютого 2015 року, за які відповідач відмовився проводити виплати та повернув їх позивачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, вірно встановивши характер спірних правовідносин і норми права, які підлягали застосуванню до цих правовідносин, обґрунтовано виходив із того, що рішенням суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 відмовлено у позові, що стало підставою для скасування наказу про поновлення її на роботі. Встановивши, що позивач у період з 12 січня 2015 року по 13 лютого 2015 року не перебувала у трудових відносинах з відповідачем, суди дійшли висновку про відсутність правових підстав для оплати листків непрацездатності за цей період. Крім того, суди попередніх інстанцій правильно відмовили у задоволенні позову у іншій частині, оскільки порушення трудових прав позивача не доведено.

Доводи касаційної скарги висновки судів не спростовують, а фактично зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

За таких обставин суд касаційної інстанції дійшов висновку, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки яких доводами касаційної скарги не спростовані, тому касаційна скарга відповідно до положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України підлягає відхиленню, а судові рішення - залишенню без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 8 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 7 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.О.Карпенко

Судді: Є.П.Євграфова

О.В.Кадєтова