У Х В А Л А

26 жовтня 2017 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Романюка Я.М., Гуменюка В.І.,Сімоненко В.М.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд судових рішень у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно,

встановила:

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 24 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 07 вересня 2016 року, позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на Ѕ частку квартири № АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 липня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві ОСОБА_4 просить скасувати рішення судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову в позові, посилаючись на невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах статті 392 ЦК України.

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що у допуску справи до провадження необхідно відмовити.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодилися апеляційний та касаційний суди, виходив із того, що позивач подав заяву про прийняття спадщини за заповітом у встановлених законом порядку та строк, відтак набув право на спадкове майно, а оскільки відповідач відмовляється надати документи, необхідні для оформлення спадщини у нотаріуса, то є правові підстави для підтвердження наявного в позивача права на спадщину відповідно до ст. 392 ЦК України.

У наданій для порівняння постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року суд висловив правову позицію, згідно якої видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не є підставою для виникнення права власності на транспортний засіб в особи, яка цю довіреність отримала.

Таким чином, підстава для перегляду судового рішення у зв'язку з його невідповідністю викладеному в постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, передбачена пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно за заявою ОСОБА_4 про перегляд судових рішень відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.М. Романюк

В.І. Гуменюк

В.М. Сімоненко