Ухвала

іменем україни

10 липня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євграфової Є.П., Карпенко С.О., Мостової Г.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Державного підприємства «Суднобудівний завод ім. 61 комунара» про поновлення на раніше займаній посаді, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 грудня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 30 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ДП «Суднобудівний завод ім. 61 комунара» про поновлення на раніше займаній посаді, зазначаючи, що вона перебувала у трудових відносинах із відповідачем на посаді начальника бюро техніко-економічного планування і звітності планово-економічного відділу. Проте, наказом генерального директора підприємства від 27 січня 2016 року № 25-к вона була незаконно, без її згоди, переведена з 28 січня 2016 року на іншу посаду - провідного інженера планово-економічного відділу.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_4 просила поновити її на роботі на раніше займаній посаді.

Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 грудня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 30 березня 2017 року, позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ генерального директора ДП «Суднобудівний завод ім. 61 комунара» від 27 січня 2016 року № 25-к про переведення ОСОБА_4 на посаду провідного інженера планово-економічного відділу.

У решті позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 просить зазначені судові рішення в частині відмови в позові про поновлення на раніше займаній посаді скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову в цій частині.

У іншій частині ухвалені в справі рішення не оскаржуються та відповідно в касаційному порядку не переглядаються.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, відмовляючи в позові про поновлення на раніше займаній посаді, зазначав, що наказом від 01 березня 2016 року № 46-к ОСОБА_4 була звільнена з роботи за прогули, отже трудові відносини сторін припинились.

Виходячи із характеру порушеного права ОСОБА_4, суд вважав, що належним способом захисту в даному випадку є поновлення на роботі у зв'язку з незаконним звільненням.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом про поновлення на раніше займаній посаді.

За таких обставин та враховуючи, що ОСОБА_4 не перебуває в трудових відносинах з відповідачем, правильним є висновок суду про відсутність підстав для поновлення ОСОБА_4 на раніше займаній посаді в зв'язку з незаконним переведенням.

При цьому суд правильно застосував норми матеріального права на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами (ст. 212 ЦПК України).

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити та залишити ухвалені судами рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 грудня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 30 березня 2017 року в частині відмови в позові ОСОБА_4 до Державного підприємства «Суднобудівний завод ім. 61 комунара» про поновлення на раніше займаній посаді залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є.П. Євграфова

С.О.Карпенко

Г.І.Мостова