Ухвала

іменем україни

22 червня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євграфової Є.П., Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа - Малиновський районний відділ м. Одеси Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням; за зустрічним позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_4, треті особи: Малиновський районний відділ м. Одеси Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, за касаційною скаргою ОСОБА_8 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 жовтня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Одеської області від 21 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа - Малиновський районний відділ м. Одеси Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що під час проходження військової служби він отримав від Міністерства Оборони України квартиру за адресою: АДРЕСА_1, на склад сім'ї три особи: позивач, дружина ОСОБА_5, донька ОСОБА_6

У 2012 році до квартири вселилися та були зареєстровані ОСОБА_8, ОСОБА_7 - батьки його дружини.

Після придбання у 2012 року подружжям ОСОБА_6 квартири за адресою: АДРЕСА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 вселилися до цієї квартири, в якій проживають до цього часу.

ОСОБА_8 та ОСОБА_7 також з 2012 року проживають у АДРЕСА_3

З метою створення уявлення, що ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_7 проживають у квартирі за адресою: АДРЕСА_1, вони періодично з'являються в квартирі, не маючи наміру фактично користуватися нею, у зв'язку з чим ОСОБА_4 просив визнати ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 такими, що втратили право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_8 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4, треті особи: Малиновський районний відділ м. Одеси Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1, та стягнення з останнього моральної шкоди у розмірі 5 тис. грн.

Свої вимоги ОСОБА_8 обґрунтовував тим, що він у встановленому законом порядку вселився та зареєстрував місце проживання у спірній квартирі, постійно в ній проживає.

ОСОБА_4 після розірвання шлюбу з ОСОБА_5 в грудні 2013 року залишив спірну квартиру і до цього часу там не проживає, відвідує квартиру періодично з метою створення уявність про проживання.

На підставі зазначеного, ОСОБА_8 просив визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07 жовтня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 21 грудня 2016 року, в задоволенні позовів відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_8 просить зазначені судові рішення в частині відмови у його зустрічному позові скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права.

У іншій частині ухвалені в справі рішення не оскаржуються та відповідно в касаційному порядку не переглядаються.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій у частині відмови у зустрічному позові ОСОБА_8 ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, відмовляючи у зустрічному позові ОСОБА_8, зазначав, що останнім не надано належних та допустимих доказів, які би підтвердили, з якого часу ОСОБА_4 не проживає у спірній квартирі без поважних причин, а також докази спричинення моральної шкоди. Також судом зазначено, що між сторонами склалися неприязні та конфліктні відносини, внаслідок чого вони перешкоджають один одному користуватися спірною квартирою.

При цьому суд правильно застосував норми матеріального права на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами (ст. 212 ЦПК України).

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити та залишити ухвалені судами рішення у частині відмови у зустрічному позові ОСОБА_8 без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_8 відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 жовтня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Одеської області від 21 грудня 2016 року в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_8 до ОСОБА_4, треті особи: Малиновський районний відділ м. Одеси Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є.П. Євграфова

Т.Л.Ізмайлова

О.В.Кадєтова