У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_3 на дії головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Балалайкіної КатериниВолодимирівни, заінтересована особа - ОСОБА_5, за касаційною скаргою ОСОБА_3, поданою її представником - ОСОБА_6, на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 22 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеною скаргою, посилаючись на те, що згідно з виконавчим листом № 2-3460/11, виданим 14 квітня 2011 року Малиновським районним судом м. Одеси на виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 22 лютого 2011 року, яким стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_7 та ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» 1 035 671 долар 27 центів США, що є еквівалентом 8 220 847 грн 84 коп.

29 червня 2016 року головним державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Балалайкіною К.В. відкрито виконавче провадження по виконанню вказаного виконавчого листа про стягнення грошових коштів у розмірі 2 999 875 грн з боржника ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5

Заявник вважала, що Київським відділом державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області була порушена підвідомчість виконання рішень, а державний виконавець Балалайкіна К.В. вийшла за межі своїх повноважень та змінила порядок виконання рішення з повного на часткове (з 8 220 847 грн 84 коп. на 2 999 875 грн).

16 серпня 2016 року на адресу Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси було направлено клопотання про: направлення виконавчого листа № 2-3460/11 на суму 8 220 847 грн 84 коп. за належністю до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області; закінчення виконавчого провадження на підставі ч. 10 п. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження»; зняття арешту на майно, накладеного постановою Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси від 29 червня 2016 року згідно з ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

17 серпня 2016 рокуголовний державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Балалайкіна К.В. прийняла постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі заяви стягувача від 10 серпня 2016 року, а постанову про стягнення з боржника виконавчого збору та постанову про стягнення витрат на проведення виконавчих дій виділена в окреме провадження.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_3 вважала, що ці постанови порушують її права, тому, уточнивши вимоги, просила суд скасувати: постанову про відкриття виконавчого провадження від 29червня 2016 року,постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 29 червня 2016 року, постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 11 липня 2016 року,постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 50 грн від 16серпня 2016 року,постанову про закінчення виконавчого провадження від 17 серпня 2016 року.

У процесі розгляду справи представником ОСОБА_3 подано клопотання про поновлення строку на звернення зі скаргою на постанову про відкриття виконавчого провадження від 29червня 2016 року, оскільки цією постановою порушено її права вже після закінчення строку на її оскарження.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 22 березня 2017 року, клопотання представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6, про поновлення строку на подання скарги залишено без задоволення, а скаргу ОСОБА_3 - без розгляду з підстав, передбачених ст. 72 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 в особі представника - ОСОБА_6, просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, та передати справу на розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, чинності.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні клопотання про поновлення строку на звернення до суду зі скаргою та залишаючи скаргу ОСОБА_3 без розгляду, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що заявник пропустила строк звернення до суду зі скаргоюна постанову про відкриття виконавчого провадження від 29 червня 2016 року без поважних причин, доказів поважності причини пропущення строку не надала.

Проте повністю погодитись із таким висновком судів не можна, тому що суди дійшли його з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судами попередніх інстанцій установлено, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 22 лютого 2011 рокустягнуто з з ОСОБА_7 та ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в солідарному порядку 1 035 671 долар 27 центів США, що є еквівалентом 8 220 847 грн 84 коп.

14 квітня 2011 року на виконання вказаного рішення Малиновським районним судом м. Одеси видановиконавчий лист № 2-3460/11.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2015 рокузамінено стягувача - публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» - на ОСОБА_5 у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 2-3460/11.

22 червня 2016 року до Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції звернувся ОСОБА_5 із заявою про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з ОСОБА_3 на його користь 2 999 875 грн та просив накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, яке належить боржнику.

29 червня 2016 року головний державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Балалайкіна К.В винесла постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 2-3460/11, виданого 14 квітня 2011 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 грошових коштів у розмірі 2 999 875 грн та надала боржнику строк до 7 днів для добровільного виконання рішення суду.

Також постановою державного виконавця від 29 червня 2016 року накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_3, та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що їй належить.

Оскільки у встановлений державним виконавцем строк боржник добровільно рішення суду не виконав, постановою державного виконавця від 11 липня 2016 року з ОСОБА_3 стягнуто виконавчий збір у розмірі299 987 грн50 коп.

16 серпня 2016 року постановою державного виконавця з ОСОБА_3 стягнуто витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 50 грн.

Постановою головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Балалайкіної К.В. від 17 серпня 2016 року виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-3460/11 про стягнення з ОСОБА_3 грошової суми у розмірі 2 999 875 грн закінчено на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження». Постанова про стягнення з боржника виконавчого збору та постанова про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій винесена в окреме виконавче провадження.

Згідно зі ст. 385 ЦПК України встановлено строк для звернення із скаргою до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Крім того, у п. 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам роз'яснено, що строки звернення заявника зі скаргою до суду є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з'ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Згідно зі ст. 72 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Судом установлено, що ОСОБА_3 подала скаргу та просила суд скасувати: постанову про відкриття виконавчого провадження від 29червня 2016 року,постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 29 червня 2016 року, постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 11 липня 2016 року,постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 50 грн від 16серпня 2016 року,постанову про закінчення виконавчого провадження від 17 серпня 2016 року

Отже, відмовивши в поновленні строку щодо постанови про відкриття виконавчого провадження від 29 червня 2016 року та залишивши скаргу без розгляду, районний суд, разом з тим, правового висновку щодо інших оскаржених постанов: про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 29 червня 2016 року, про стягнення з боржника виконавчого збору від 11 липня 2016 року, про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 50 грн від 16 серпня 2016 року, про закінчення виконавчого провадження від 17 серпня 2016 року, не зробив і відповідних правових наслідків не застосував.

Крім того, суд не встановив, коли ОСОБА_3 дізналася або повинна була дізнатися про винесення вищевказаних постанов та коли почалися перебіги строків на звернення до суду зі скаргою по кожній з них.

Отже, суд першої інстанції у порушення вимог ст. ст. 212-214, 383, 385 ЦПК України зазначених вимог закону та обставин справи не врахували, доводів заявника належним чином не перевірили та дійшли передчасного висновку про відмову в поновленні строку звернення до суду зі скаргою та залишення її без розгляду.

Апеляційний суд у порушення вимог ст. 303, 315 ЦПК України на викладене також уваги не звернув і залишив узвалу суду першої інстанції без змін.

Оскільки судами порушені норми процесуального права, ухвали суду першої та апеляційної інстанції підлягають скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, подану її представником - ОСОБА_6, задовольнити.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 22 березня 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І.Журавель

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик