Справа №584/1598/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/708/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Собини О. І.,

суддів - Криворотенка В. І. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Путивльського районного суду Сумської області від 10 березня 2017 року

у цивільній справі за позовом Путивльської міської ради Сумської області до ОСОБА_3 про стягнення збитків,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 10 березня 2017 року було задоволено позов та стягнуто з ОСОБА_3 на користь Путивльської міської ради 228609 грн. 39 коп. на відшкодування збитків, завданих використанням земельної ділянки по вул. Богдана Хмельницького (бувша Комсомольська), 18, кадастровий номер :01:012:0012 площею 3,0469 га без правовстановлюючого документу, які полягають у недоотриманні орендної плати за землю за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2016 року у розмірі 228609 грн. 39 коп.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що позивачем, як власником земельної ділянки не було проявлено ініціативи до укладення з ним договору оренди, попереднім власником обєктів нерухомості також не було оформлено право користування земельною ділянкою, а тому ним не було заподіяно збитків позивачу у справі. Також вважає, що розмір збитків визначений з порушенням діючого Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апелянта та його представника, заперечення представника позивача , вивчивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції і вбачається з матеріалів справи Путивльська міська рада на підставі договору оренди землі від 12 травня 2008 року та акту прийому-передачі земельної ділянки від 13 червня 2008 року передала ВАТ «Путивльське автотранспортне підприємство 15944» в строкове платне користування земельну ділянку по вул. Богдана Хмельницького (бувша Комсомольська), 18 загальною площею 3,0469 га (а.с. 8-13).

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 10 червня 2008 року затверджено мирову угоду, за умовами якої ВАТ «Путивльське автотранспортне підприємство 15944» передає у власність ТОВ «ОЙЛТРЕЙД СОЮЗ» у рахунок погашення грошового боргу нерухоме майно по вул. Богдана Хмельницького, 18 у м. Путивль (а.с. 6-7).

Згідно з договором купівлі-продажу від 23 липня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_4, ТОВ «ОЙЛТРЕЙД СОЮЗ» передав у власність ОСОБА_3 нерухоме майно, що знаходиться по вул. Богдана Хмельницького, 18 та розміщене на земельній ділянці Путивльської міської ради площею 3, 0469 га за цією ж адресою, право власності на яке зареєстроване у реєстрі прав власності на нерухоме майно 26 серпня 2010 року (а.с. 14, 15).

За інформаційною з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26 жовтня 2016 року № 71477636 Путивльська міська рада Путивльського району Сумської області є власником вказаної вище земельної ділянки площею 3, 0469 га для розміщення та експлуатації будівель і споруд додаткових транспортних послуг і допоміжних операцій, право власності на яку зареєстроване міською радою 01 червня 2016 року (а. с. 16).

17 жовтня 2016 року Путивльська міська рада направила відповідачу претензію-вимогу про сплату збитків у розмірі 203187 грн. 36 коп. у вигляді недоотриманої орендної плати за користування вищевказаною земельною ділянкою (а.с. 17-18).

11 листопада 2016 року комісією по визначенню та відшкодуванню збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам, створеною відповідно до розпоряджень голови Путивльської районної державної адміністрації від 10 грудня 2015 року № 447 ОД та від 01 квітня 2016 року № 120-ОД, складно акт № 7 щодо визначення та відшкодування збитків заподіяних власникам землі та землекористувачам, згідно якого територіальній громаді м. Путивль власнику земельної ділянки площею 3, 0469 га по вул. Б. Хмельницького, 18 у м. Путивлі, яка використовується ОСОБА_3 без здійснення плати за користування, завдано збитків на загальну суму 203187 грн. 36 коп. (а.с. 24-25).

Відповідно до статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Суб'єктами права на землі комунальної власності згідно статті 80 ЗК України, є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, незалежно від того, зареєстрована земельна ділянка за територіальною громадою, чи ні.

Статтями 125, 126 ЗК України передбачено, що право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Статтею 206 ЗК України та статтею 2 Закону України «Про плату за землю» визначено, що використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель.

Частиною четвертою статті 2 Закону України «Про плату за землю» передбачено, що за земельні ділянки, надані в оренду, справляється орендна плата.

За приписами статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Відповідно до частини 2 статті 120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на який вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Таким чином, право на земельну ділянку в набувача будинку, будівлі або споруди виникає з моменту набуття права на будинок, будівлю або споруду незалежно від будь-яких подальших дій набувача щодо оформлення права на земельну ділянку. Таке оформлення може мати місце в подальшому, в тому числі шляхом підписання відповідного договору (оренди, емфітевзису, суперфіцію).

При розгляді даної справи судами встановлено, що після оформлення ОСОБА_3 права власності на будівлі, розташовані на земельній ділянці площею 3, 0469 га по вул. Б. Хмельницького, 18 у м. Путивлі, договір оренди вказаної земельної ділянки він не укладав, орендної плати за договором не сплачує, хоча земельна ділянка використовується для розміщення об'єкта нерухомого майна.

Згідно зі статтею 211 ЗК України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за самовільне зайняття земельних ділянок.

Статтею 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За приписами статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

ЗК України та інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин є спеціальними до правовідносин щодо відшкодування збитків землевласникам та землекористувачам, у тому числі у вигляді неодержаних ними доходів.

Згідно із частиною другою статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки (пункт «д» частини першої статті 156 ЗК України).

За змістом статті 157 ЗК України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

З аналізу наведених норм вбачається, що користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів позбавляє орендодавця права одержати дохід у вигляді орендної плати за землю, який він міг би отримувати, якби його право не було порушено.

Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 Порядку власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні, зокрема, неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Відповідно до пункту 3 Порядку відшкодуванню підлягають збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані. При цьому неодержаний доход це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

Розміри збитків, у тому числі неодержані доходи згідно пунктом 2 Порядку, визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад.

Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що у випадку неукладення договору оренди, суперфіцію або інших правочинів як правових підстав для користування земельною ділянкою з вини користувача настають правові наслідки, передбачені статтею 157 ЗК України та Порядком.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-2588цс15.

Беручи до уваги викладене, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що у звязку з несплатою відповідачем орендної плати за користування земельною ділянкою, про яку йде мова вище, позивачу було заподіяно збитки, що полягають у неодержанні ним доходів за час тимчасового невикористання останнім цієї ділянки, а обовязок по відшкодуванню цих збитків лежить саме на ОСОБА_3

В той же час, колегія суддів вважає, що місцевий судом помилково було стягнуто заподіяні позивачу збитки за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року в загальній сумі 228609 грн.00 коп., оскільки як вбачається з матеріалів цивільної справи позивач звернувся з позовом і просив стягнути заподіяну шкоду за період за 01.01.2014 року по 15.10.2016 року у розмірі 203187 грн.36 коп. і розмір даної шкоди обґрунтовано був визначений комісією по визначенню розміру збитків, заподіяних власникам землі та землекористувача відповідно до Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 року № 284.

Вподальшому, позивач звернувся із заявою про збільшення позовних вимог і вже просив стягнути з відповідача заподіяні збитки за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року в загальній сумі 228609 грн.00 коп. і при цьому розмір збитків за період з 16.10.2016 року по 31.12.2016 року не визначався комісією відповідно до вищезазначеного Порядку, а тому колегія суддів вважає, що на даний час відсутні підстави для стягнення з відповідача збитків заподіяних ним позивачу у справі за зазначений період.

Виходячи з вищезазначеного колегія суддів вважає, що рішення місцевого суду підлягає зміні в частині розміру збитків і тому необхідно стягнути з ОСОБА_3 на користь Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області заподіяні збитки за період з 1 січня 2014 року по 15 жовтня 2016 року у сумі 203187 грн.36 коп.

У звязку із частковим задоволенням апеляційної скарги відповідача у справі підлягає зміні рішення суду і в частині стягнення судових витрат у справі, а тому необхідно стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати у справі за розгляд справи у суді першої інстанції у сумі 3047 грн.81 коп., а також стягнути з Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати у справі за перегляд справи у суді апеляційної інстанції у сумі 414 грн. 90 коп.

Керуючись ст. 303, ст.307, ст.309, ст.314, ст.ст.315, 319 ЦПК України, колегія суддів-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Путивльського районного суду Сумської області від 10 березня 2017 року змінити в частині розміру збитків та стягнення судових витрат у справі.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області заподіяні збитки за період з 1 січня 2014 року по 15 жовтня 2016 року у сумі 203187 грн. 36 коп.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області понесені судові витрати у справі за розгляд справи у суді першої інстанції у сумі 3047 грн. 81 коп.

Стягнути з Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати у справі за перегляд справи у суді апеляційної інстанції у сумі 414 грн. 90 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього дня на нього може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -