Справа № 265/2795/17
Провадження № 2/265/962/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

18 жовтня 2017 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Міхєєвої І.М.,

за участю секретаря судового засідання - Федорової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Маріуполя Донецької області цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

треті особи: Служба у справах дітей Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради, Лівобережний районний центр соціальних служб для сім*ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради, КЗ «Міський дитячий будинок змішаного типу для дітей дошкільного та шкільного віку «Центр опіки», -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2017 року представник Органу опіки та піклування Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. 18.09.2016 року інспектором Лівобережного відділення поліції був складений акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров'я про підкинуту чи знайдену дитини та її доставку і малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, був влаштований до інфекційного відділення № 3 комунального закладу «Міська лікарня № 4 ім. Мацука». Службою у справах дітей 19.08.2016 з матір'ю малолітньої дитини, ОСОБА_2 була проведена профілактична бесіда, щодо з'ясування причин бездоглядності дитини. 29.09.2016р. ОСОБА_2 написала заяву до служби у справах дітей з проханням розглянути на комісії з питань захисту прав дитини щодо повернення малолітнього сина до її родини. Членами комісії було прийнято рішення про відмову повернення малолітньої дитини до родини батьків та взяття родини ОСОБА_2 під соціальний супровід. Згідно акту обстеження умов проживання родини ОСОБА_2, голова КСН «Таганрозький» неодноразово відвідувала дану родину, але застати вдома не вдалось. 24.10.2016р. малолітня дитина була тимчасово влаштована до КЗ «Міський дитячий будинок змішаного типу для дітей дошкільного і шкільного віку «Центр опіки», де перебуває по теперішній час. Згідно повідомлення «ясла-садок № 141 «Яблунька» від 11.10.2016 року, під час відвідування дитячого садка з 2012 року по липень 2014 року, дитина знаходилась на контролі у адміністрації дошкільного закладу. Батьки час від часу не працювали, були випадки зловживання спиртними напоями, часто дитина не відвідувала дошкільний заклад без поважної причини. 07.11.2016 року мати ОСОБА_2 звернулася з заявою щодо відвідування малолітнього ОСОБА_3 у дитячому будинку «Центр опіки». Згідно інформації дитячого будинку «Центр опіки», мати відвідувала сина 9 разів, батько, ОСОБА_1, жодного разу не відвідав дитину. Рішенням Орджонікідзевського районного суду місто Маріуполь від 16.08.2016 року громадянин ОСОБА_1 був позбавлений батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради 12.04.2017 № 4 розглядалося питання щодо вирішення подальшої долі малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Членами комісії було прийнято рішення щодо підготовки позовної заяви до Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя про позбавлення батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Малолітня дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не може перебувати в дитячому закладі тривалий час без відповідного статусу. Родина ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебуває на обліку служби у справах дітей з 19.09.2016 року по теперішній час. Службою організовано та проведено з сім'єю виховально-профілактичні заходи по усуненню причин та умов сімейного неблагополуччя. Незважаючи на усі проведені з сім'єю виховально-профілактичні заходи центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, службою у справах дітей, батьки на них не реагують, свого життя не змінюють, батько життям та здоров'ям сина не цікавиться, а мати зрідка. Усі ці фактори негативно впливають на розвиток, виховання та здоров'я малолітньої дитини в родині. Враховуючи те, що відповідачі ухиляються від виконання батьківських обов'язків, просила позбавити їх батьківських прав у відношенні сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнути з відповідачів аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів щомісячно на користь опікуна або державної установи, куди буде влаштована дитина, а також передати малолітнього ОСОБА_3 Органу опіки та піклування для подальшого його влаштування до державного закладу або під опіку громадян.

Представник Органу опіки та піклування Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради у судове засідання не з'явився, в письмовій заяві на адресу суду позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглянути справу без його участі.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з'явилися за невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлялися своєчасно та належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Представники третіх осіб - Служби у справах дітей Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради, Лівобережного районного центру соціальних служб для сім*ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради, КЗ «Міський дитячий будинок змішаного типу для дітей дошкільного та шкільного віку «Центр опіки» в письмових заявах просили розглянути справу без їх участі, проти задоволення позову не заперечували, при ухваленні рішення просили максимально врахувати інтереси дитини.

Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_3, виданого Орджонікідзевським відділом РАЦС Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, неповнолітній ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, батьками якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Відповідно до положень ст. 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав до суду має право звернутись, зокрема, особа, в сім'ї якої проживає дитина.

Згідно з ч. 4 ст.19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування", органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад.

З матеріалів справи вбачається, що 19.08.2016р. був складений акт - роз'яснення ОСОБА_2 про відповідальність батьків по утриманню, вихованню та навчанню неповнолітніх дітей.

18.09.2016 року інспектором Лівобережного відділення поліції був складений акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров'я про підкинуту чи знайдену дитини та її доставку і малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, був влаштований до інфекційного відділення № 3 комунального закладу «Міська лікарня № 4 ім. Мацука».

Відповідно до рапорту інспектора Лівобережного ВП ЦВП ГУНП в Донецькій області від 02.03.2017р., ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ведуть аморальний спосіб життя, зловживають алкогольними напоями.

Згідно характеристик з місця мешкання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зарекомендували себе з негативного боку.

З повідомлення КЗ «Міський дитячий будинок змішаного типу для дітей дошкільного та шкільного віку «Центр опіки» вбачається, що малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, перебуває у дитячому будинку з 24.10.2016р. по теперішній час. За цей час мати ОСОБА_2 відвідувала дитину 14 разів, останній раз з явними ознаками алкогольного сп'яніння. Батько ОСОБА_1 до сина жодного разу не приходив, його життям не цікавився, участі у вихованні не приймав.

Таким чином, досліджені в судовому засіданні докази свідчать про ухилення батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від виконання батьківських обов'язків відносно малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.57- 60 ЦПК України.

У даному випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В свою чергу батьки (один з батьків) повинні довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки.

Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 Сімейного кодексу України, держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім'ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України.

Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини.

Згідно зі статтею 9 Конвенції ООН Про права дитини, держава має забезпечити, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли за рішенням суду буде встановлено, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Згідно зі ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Проте згідно матеріалів справи, відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, діє всупереч інтересам та потребам свого малолітнього сина ОСОБА_3, що на думку суду є неприпустимим.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, не бажаючи приймати участь в судовому розгляді справи і реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування належного виконання ними батьківських обов'язків, тим самим не оспорюють наявних підстав для позбавлення їх батьківських прав.

Виходячи перш за все з інтересів самої дитини, обставин, що були встановлені в судовому засіданні, приймаючи до уваги, що дитина не проживає з батьком та матір'ю тривалий час і вони належним чином не опікуються її долею, з дитиною не спілкуються, не цікавляться її життям, неповнолітня дитина не отримує від них тепла, материнської та батьківської турботи, суд вважає за можливе позбавити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як вбачається зі змісту ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав, суд приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. ст. 182, 183 СК України та приходить до висновку про можливість стягнення аліментів на користь позивача на утримання кожної дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідачів.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України (в редакції до 17.05.2017р.) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України (в редакції від 17 травня 2017 року, який набрав чинності 08 червня 2017 року) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до ч.ч 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Як встановлено судом, малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на даний час перебуває у дитячому будинку. Враховуючи, що малолітня дитина не може перебувати в дитячому закладі тривалий час без відповідного статут, ОСОБА_3 слід передати Органу опіки та піклування для подальшого його влаштування до державного закладу або під опіку громадян.

Суд, такими чином вважає, враховуючи викладене, що з відповідачів підлягають стягненню аліменти на користь опікуна або державної установи, куди буде влаштована дитина.

Розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідачів на утримання малолітньої дитини з моменту пред'явлення позову і до 07.07.2017р. включно визначаються відповідно до положень ч.2 ст. 182 СК України в редакції, яка діяла до 08.07.2017р., а саме не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно п.1 ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Таким чином, з відповідачів підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 169, 209, 213-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Органу опіки та піклування Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Стягнути з ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, аліменти на користь опікуна або державної установи, куди буде влаштована дитина, у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, щомісячно, починаючи з 24.04.2017р. до 7 липня 2017 року включно.

Стягнути з ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, аліменти на користь опікуна або державної установи, куди буде влаштована дитина, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку та доходів щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, щомісячно, починаючи з 8 липня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_2, аліменти на користь опікуна або державної установи, куди буде влаштована дитина, у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, щомісячно, починаючи з 24.04.2017р. до 7 липня 2017 року включно.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_2, аліменти на користь опікуна або державної установи, куди буде влаштована дитина, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку та доходів щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, щомісячно, починаючи з 8 липня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн.

Передати малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, Органу опіки та піклування Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради для подальшого його влаштування до державного закладу або під опіку громадян.

Заочне рішення може бути переглянуто Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивачем рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І.М.Міхєєва