АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження №22-ц/796/6579/2017 Головуючий у 1-й інстанції: Хоменко О.Л.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого-судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М., Поливач Л.Д.

за участю секретаря Горбачової І.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Куксенка П.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в залі суду справу за апеляційною скаргою Дочірнього підприємства «УКРАВТОГАЗ» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз Україна» на рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 21 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Дочірнього підприємства «Укравтогаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз Україна» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, у якому просив:

- скасувати наказ №112к від 27 жовтня 2015 року та поновити його на роботі на посаді начальника відділу по роботі зі споживачами СПГ та моніторингу ринку газу - заступника начальника управління з питань обліку та реалізації газу департаменту з питань обліку та реалізації;

- стягнути з ДП «УКРАВТОГАЗ» НАК «Нафтогаз Україна» середній заробіток за час вимушеного прогулу з 27 жовтня 2015 року до дня поновлення на роботі.

Вимоги обґрунтовує тим, що з липня 2014 року працював у ДП «УКРАВТОГАЗ» НАК «Нафтогаз Україна» на посаді начальника відділу по роботі зі споживачами СПГ та моніторингу ринку газу - заступника начальника управління з питань обліку та реалізації газу департаменту з питань обліку та реалізації.

21 серпня 2015 року його попереджено, що з 21 жовтня 2015 року його може бути звільнено на підставі п.1 ст.40 КЗпП України та 27 жовтня 2015 року на підставі наказу №112к від 27 жовтня 2015 року відбулось звільнення.

ОСОБА_3 вважає звільнення незаконним, оскільки роботодавець не запропонував вакантних посад у новостворених підрозділах.

Окрім того, посилається на те, що питання вивільнення не погоджено із первинним профспілковим органом у встановлені законом строки та його не запрошували на засідання цього органу.

Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 21 грудня 2016 року позовні вимоги задоволено, вирішено:

Наказ №112-к від 27 жовтня 2015 року по особовому складу ДП «УКРАВТОГАЗ» НАК «Нафтогаз України» скасувати.

Поновити ОСОБА_3 на роботі на посаді начальника відділу по роботі зі споживачами СПГ та моніторингу ринку газу - заступника начальника управління з питань обліку та реалізації газу департаменту з питань обліку та реалізації газу ДП «УКРАВТОГАЗ» НАК «Нафтогаз України».

Стягнути з ДП «УКРАВТОГАЗ» НАК «Нафтогаз України» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 161373,80 грн.

Допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць, що складає суму 11605 грн.

Стягнути з ДП «УКРАВТОГАЗ» НАК «Нафтогаз України» на користь держави судовий збір в сумі 1613,74 грн.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ДП «УКРАВТОГАЗ» НАК «Нафтогаз України» подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі посилається на правомірність дій при звільненні ОСОБА_3, дотримання вимог трудового законодавства при змінах в організації виробництва і праці та йому запропоновані вакантні посади відповідно до рівня його кваліфікації.

В судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

Представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції установлено, що згідно даних диплома ОСОБА_3 в 1984 році закінчив повний курс Одеського інституту народного господарства по спеціальності фінанси та кредит, отримавши кваліфікацію економіста.

Згідно даних трудової книжки до прийняття на роботу в ДП «УКРАВТОГАЗ» НАК «Нафтогаз України», ОСОБА_3 з 2010 року працював в НАК «Нафтогаз України» на посадах заступника директора та директора Департаменту кредитно-розрахункових операцій.

З 03 липня 2014 року ОСОБА_3 працював у ДП «УКРАВТОГАЗ» НАК «Нафтогаз України» на посаді начальника відділу по роботі зі споживачами СПГ та моніторингу ринку газу - заступника начальника управління з питань обліку та реалізації газу департаменту з питань обліку та реалізації газу.

Відповідно до Штатного розпису, затвердженого 26 грудня 2014 року та введеного в дію з 01 січня 2015 року, та Організаційної структури апарату, затвердженого 17 червня 2014 року, в ДП «УКРАВТОГАЗ» НАК «Нафтогаз України» діяв Департамент з питань обліку та реалізації газу в складі якого діяло Управління з питань обліку та реалізації газу та в складі якого, в свою чергу, діяв Відділ по роботі зі споживачами СПГ та моніторингу ринку газу.

Начальник відділу одночасно обіймав посаду заступника начальника управління. Згідно посадової інструкції встановлено такі кваліфікаційні вимоги - повна вища освіта відповідного напрямку підготовки.

Наказом в.о. директора ДП «УКРАВТОГАЗ» НАК «Нафтогаз України» №157 від 20 серпня 2015 року на виконання наказу НАК «Нафтогаз України» від 20 серпня 2015 року №278 з метою удосконалення організації праці та ефективного виконання виробничих завдань і функцій затверджено штатний розпис керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців апарату ДП «УКРАВТОГАЗ» НАК «Нафтогаз України» та введено його в дію з 20 серпня 2015 року.

Відповідно до нового Штатного розпису, затвердженого 17 вересня 2015 року та введеного в дію з 01 вересня 2015 року, та Організаційної структури, затвердженої 20 серпня 2015 року, Відділ по роботі зі споживачами СПГ та моніторингу ринку газу виключено як структурну одиницю.

Повідомленням №13 від 21 серпня 2015 року, ОСОБА_3 21 серпня 2015 року під підпис повідомлений про можливе наступне звільнення в зв`язку із змінами в організації виробництва і праці на підставі п.1 ст.40 КЗпП України.

Повідомленням №24 від 12 жовтня 2015 року ОСОБА_3 пропонувалось переведення на посади провідного інженера відділу реалізації газу управління з питань обліку та реалізації газу апарату ДП «Укравтогаз» (на період відпустки по догляду за дитиною до 3-х років основного працівника), провідного інженера служби обліку та реалізації газу РВУ «Київавтогаз», наповнювача балонів 4 розряду АГНКС м.Вінниця РВУ «Київавтогаз».

На цьому повідомлені ОСОБА_3 здійснено напис: «Прошу ознайомити з переліком усіх вакансій ДП «Укравтогаз» станом на 21 серпня 2015 року та 12 жовтня 2015 року, оскільки з 21 серпня 2015 року не ознайомлений із структурою та вакансіями згідно моєї кваліфікації та навиків».

15 жовтня 2015 року на засіданні профкому первинної профспілкової організації ДП «УКРАВТОГАЗ» обговорено лист директора ДП «УКРАВТОГАЗ» про надання згоди на звільнення ОСОБА_3 та вирішено повідомити директора ДП «УКРАВТОГАЗ» про те, що звільнення не потребує погодження з первинною профспілковою організацією, оскільки ОСОБА_3 не є її членом.

Наказом №112к від 27 жовтня 2015 року ОСОБА_3 звільнено із займаної посади у зв`язку із змінами в організації виробництва та праці на підставі п.1 ст.40 КЗпП України.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 не запропоновано всіх наявних на підприємстві вакантних посад.

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах та доводами апеляційної скарги не спростовуються.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Змінами в організації виробництва і праці слід розуміти раціоналізацію робочих місць, введенням нових форм організації праці, у тому числі перехід на бригадну форму організації праці, і, навпаки, впровадженням передових методів, технологій тощо.

Відповідно до п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 від 06 листопада 1992 року розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Окрім того, Верховним Судом України при розгляді цивільної справи №6-40цс15 від 01 квітня 2015 року висловлено правову позицію про те, що власникє таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 492 КЗпПУкраїни щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому роботодавець зобов'язаний запропонувати всівакансії, що відповідають зазначенимвимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділіпрацівник, який вивільнюється, працював.

Оскільки обов'язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 492 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов'язок, якщо працівникові булизапропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), якіз'явилися на підприємстві протягомцього періоду і які існували на день звільнення.

Вжиття роботодавцем заходів для працевлаштування працівника на іншому підприємстві чи після розірвання з працівником трудового договору відповідно до вимог частини другої статті 40, частини третьої статті 492 КЗпП України не є обов'язком роботодавця.

В контексті ст.49-2 КЗпП України та зазначеної правової позиції, роботодавець зобов»язаний вжити заходів з недопущення вивільнення працівника та запропонувати йому будь-які вакантні посади, які відповідали б його фаху та спеціальності. Добір працівників на вакантні посади може мати місце тільки в тому випадку, якщо працівник, посада якого скорочується, відмовився від усіх запропонованих йому вакантних посад.

Зазначене є гарантією, яка встановлена ст.5-1 КЗпП України та власне ст.49-2 цього Кодексу.

Судом першої інстанції вірно установлено, що з моменту попередження ОСОБА_3 про наступне вивільнення і по день звільнення, тобто з 21 серпня 2015 року по 27 жовтня 2015 року, ДП «УКРАВТОГАЗ» НАК «Нафтогаз України» прийнято на роботу ряд осіб, зокрема, на посади начальника відділу перспективного розвитку, провідного інженера відділу перспективного розвитку, провідного інженера відділу матеріально-технічного постачання управління матеріально-технічного забезпечення Департаменту з матеріально-технічного забезпечення та капітального будівництва, провідного інженера відділу реалізації газу управління з питань обліку та реалізації газу Департаменту з питань обліку та реалізації газу, начальника служби економічної безпеки, провідного інженера служби економічної безпеки.

Відповідно до Посадових інструкцій начальника відділу перспективного розвитку, провідного інженера відділу перспективного розвитку, провідного інженера відділу матеріально-технічного постачання управління матеріально-технічного забезпечення Департаменту з матеріально-технічного забезпечення та капітального будівництва, провідного інженера відділу реалізації газу управління з питань обліку та реалізації газу Департаменту з питань обліку та реалізації газу - кваліфікаційні вимоги до цих спеціалістів передбачають наявність вищої освіти та стаж роботи за фахом не менше 2 років.

Вказані посади позивачеві не пропонувались та відповідачем не доведено факт того, що відповідно до рівня кваліфікації та освіти ОСОБА_3 не може виконувати такі обов»язки.

Апеляційна скарга не містить обґрунтованих доводів на спростування висновків суду в цій частині, а твердження про те, що пропонувати ці посади працівникам належить до компетенції роботодавця, є підставним лише за умови дотримання вимог ст.49-2 КЗпП України.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не володіє достатнім кваліфікаційним рівнем для виконання особливих доручень та завдань відхиляються колегією суддів, оскільки відповідними посадовими інструкціями таких вимог до цих спеціалістів не визначено, при цьому відповідачем не зазначено підстави уважати про наявність особливих вимог до цих категорій працівників.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не впливають.

Порушень вимог процесуального законодавства, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не установлено.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «УКРАВТОГАЗ» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз Україна» відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 21 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий-суддя Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

Л.Д. Поливач