ЄУН 174/203/17
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

25 жовтня 2017 року м.Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Борцової А.А.,

за участю секретаря - Заіка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за поданням начальника Вільногірського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_2,-

В С Т А Н О В И В :

Начальник Вільногірського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 звернувся до Вільногірського міського суду Дніпропетровської області з поданням, згідно якого просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України гр. ОСОБА_2, без вилучення паспортного документа, шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобовязань, покладених на нього рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 508253,99 грн.

Подання мотивує тим, що на виконанні у Вільногірському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області з 14.05.2015 року знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 214/7720/13-ц від 04.11.2014 року, що виданий Саксаганським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу у сумі 508 253,99 грн.

За період перебування виконавчого документа на виконанні зроблено повну перевірку майнового стану боржника, в ході якого було затримано автотранспортний засіб, а саме: Lехus LS 460, та направлено на штрафний майданчик тимчасового утримання автотранспортних засобів, здійснено опис й арешт майна боржника.

Станом на 03.11.2016 року боржник особисто на виклики державного виконавця не зявлявся. При виході за місцем реєстрації боржника, встановлено що боржник за адресою своєї реєстрації взагалі не проживає. Також державним виконавцем встановлено, що ОСОБА_2 видавався документований паспорт громадянина України для виїзду за кордон. Боржником жодного разу до відділу не було надано підтверджуючих матеріалів щодо сплати заборгованості, хоча про перебування виконавчих документів у відділі ДВС Вільногірського МУЮ, ознайомлений. Із зібраних матеріалів виконавчого провадження, слідує, що реєстрація проживання боржника у м. Вільногірськ, являється формальністю, так як фактично за адресою м. Вільногірськ, вул. Гагаріна буд. 15, кім. 11, боржник взагалі не проживає і не проживав. Тому державний виконавець вважає, що зі сторони боржника вчиняються перешкоди для належного виконання рішення суду.

18.03.2016 року на підставі подання державного виконавця про оголошення розшуку боржника, Вільногірським міським судом Дніпропетровської області винесено ухвалу № 174/133-16-ц від 18.03.2016 року про задоволення подання державного виконавця про оголошення розшуку боржника, яка набрала законної сили 05.05.2016 року. Станом на 04.04.2017 року вищенаведене виконавче провадження знаходиться на виконанні у відділі ДВС та залишається не виконаним.

У встановлений державним виконавцем строк для самостійного виконання рішення суду, боржник, рішення суду не виконав. Також державним виконавцем встановлено, що боржник періодично перетинає кордон України. Перетинання кордону проводиться боржником в курортні країни, які потребують великих грошових коштів, які б могли бути направлені на погашення заборгованості перед стягувачем. Тому, враховуючи значну суму боргу за виконавчим документом та відсутність реального погашення боргу, виконавчого збору, а також беручи до уваги, що боржник приховує від державного виконавця дані стосовно свого фактичного місця проживання є підстави вважати, що боржник може виїжджати за межі України (відпочинок, робота тощо). В даному праві боржника можливо обмежити до повного виконання цивільних зобов'язань. Боржник всіляко намагається уникнути зобов'язання по погашенню заборгованості, виконавчого збору і переховується від виконавчої служби.

Державний виконавець - начальник Вільногірського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. (а.с. 196)

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, в звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у розгляді справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося.

Вивчивши письмові матеріали справи, оглянувши матеріали виконавчого провадження, суд прийшов до висновку, що подання не підлягає задоволенню по наступним підставам. Так, судом встановлено, що на виконанні у Вільногірському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебуває виконавчий лист № 214/7720/13-ц від 04.11.2014 року, виданий Саксаганським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу у сумі 508 253,99 грн. (а.с. 7-8). 14.05.2015 року державним виконавцем, ОСОБА_4, відкрито провадження з виконання вказаного виконавчого листа (а.с. 11). 27.01.2016 року державним виконавцем Ляшенко Ю.Ю. при виході за місцем реєстрації боржника встановлено, що ОСОБА_2 за даною адресою взагалі не проживає. (а.с.15) 18.03.2016 року ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області, яка набрала законної сили 05.05.2016 року. оголошено розшук боржника, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, провадження розшуку доручено Вільногірському ВП Дніпродзержинського ВП ГУНП у Дніпропетровській області (а.с. 18-20). 07.04.2016 року державним виконавцем Власенко В.Г., на підставі п.4 ч.1 ст. 38, ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», що втратив чинність 05.01.2017 року, зупинено виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 214/7720/13-ц від 04.11.2014 року, в звязку з винесенням ухвали про розшук боржника (а.с. 135). Згідно інформації наданої начальником Вільногірського ВП ЖВП ГУНП в Дніпропетровській області від 21.03.2017 року ухвала суду про розшук боржника не виконана, місце знаходження боржника не встановлено. (а.с. 26). Також державним виконавцем встановлено, що боржник ОСОБА_2 у період з 20.04.2012 року по 01.02.2017 року не одноразово перетинав кордон України (Анталія, Дубаї, Ларнака, Шарджа) (а.с. 27-28). 12.05.2016 року державним виконавцем, ОСОБА_1 винесено постанову про розшук майна боржника (а.с. 137), 12.05.2016 року ним же винесено постанову про арешт майна боржника (а.с. 139), 03.11.2016 року державний виконавець Власенко В.Г. звернулась до суду з поданням про обмеження виїзду за межі України гр. ОСОБА_2, ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 03.11.2016 року у задоволенні клопотання відмовлено (а.с 146-147), 04.04.2017 року державний виконавець Ляшенко Ю.Ю. звернувся до суду з поданням про обмеження виїзду за межі України гр. ОСОБА_2, ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 05.04.2017 року подання задоволено (а.с. 166-168), ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області вказана ухвала скасована, справу передано на новий розгляд (а.с 187-189).

Відповідно до ч.1 ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

Розділом ХІІI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5) (далі Інструкція) встановлено вимоги до подання державного виконавця, яке подається до суду про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Зокрема, відповідно ч.2 розділу ХІІI зазначеної Інструкції, подання готується на бланку відповідного органу державної виконавчої служби, приватного виконавця. Подання має обовязково містити: найменування суду, до якого надсилається подання; відомості про виконавче провадження (найменування, дата, номер виконавчого документа, на підставі якого відкрито виконавче провадження, орган (посадова особа), який (яка) видав(ла) виконавчий документ, резолютивна частина рішення, номер виконавчого провадження згідно з автоматизованою системою виконавчого провадження, дата відкриття виконавчого провадження тощо); прізвище, імя та по батькові боржника (керівника юридичної особи - боржника), дату народження (число, місяць та рік); громадянство боржника (керівника юридичної особи - боржника) (за наявності таких даних); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію і номер паспорта боржника (керівника юридичної особи) - громадянина України, який через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний контролюючий орган і має відмітку у паспорті (за наявності таких даних); обґрунтування ухилення боржника від виконання своїх зобовязань (зобовязань боржника - юридичної особи); резолютивну частину подання.

До подання додаються копії виконавчого документа, постанови про відкриття виконавчого провадження. За необхідності до подань державного виконавця, приватного виконавця можуть додаватися копії інших документів. За наявності в поданні також зазначаються місце проживання (реєстрації) та інші відомості про особу, які відомі державному виконавцю, приватному виконавцю.

Відповідно ч.3 розділу ХІІI Інструкції, про направлення до суду подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду виконавець повідомляє боржника.

Відповідно до п. 19 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Перелік заходів, які має право здійснювати виконавець при примусовому виконанні рішень суду визначено ст.18 Закону України «Про виконавче провадження».

Зокрема, відповідно до п.19 ч.2 ст.18 вказаного Закону, виконавець зобовязаний, у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ч. 4 ст. 34 вказаного Закону, арешт, накладений виконавцем на майно боржника, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах, протягом строку, на який виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, не знімається, крім випадку, передбаченого пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. У період зупинення вчинення виконавчих дій виконавець має право звертатися до суду в порядку, встановленому цим Законом, а також вживати заходів до розшуку боржника (його майна) або проведення перевірки його майнового стану.

Таким чином, виходячи з аналізу вищевказаних норм, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобовязань про що, відповідно ч.3 розділу ХІІI Інструкції, виконавець повідомляє боржника.

Разом з тим, з матеріалів справи та матеріалів виконавчого провадження вбачається, що державний виконавець при виконанні листа № 214/7720/13-ц від 04.11.2014 року, що виданий Саксаганським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу у сумі 508 253,99 грн., обмежився викликом боржника, виявленням рахунків та накладенням арешту на автомобіль, інших виконавчих дій направлених на примусове виконання державним виконавцем не вчинялося, будь- які дані про те, що виконавцем при звернення до суду повідомлено боржника про направлення до суду вказаного подання, в матеріалах справи та виконавчого провадження також відсутні.

Крім того, згідно зі ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розвязання спорів у цій сфері.

Так, згідно ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути

тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобовязань.

Пунктом 8 ст.19 Закону України «Про державну прикордонну службу України» встановлено, що на державну прикордонну службу покладається, зокрема, запобігання та недопущення перетинання державного кордону України особами, яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України.

Згідно статті 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому Протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоровя чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Таким чином, виходячи з аналізу вищевказаних норм, кожен громадянин має право вільно залишити територію України, і обмеження цього права можливо лише у виняткових випадках, зокрема у разі ухилення такого громадянина від виконання покладених на нього зобовязань.

Ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 02.06.2016 року визначено органи та особи, які здійснюю примусове виконання рішень, яким, зокрема, є державний виконавець.

Відповідно до ч.5 розділу V Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5), передача виконавчого провадження від одного державного виконавця до іншого в межах органу державної виконавчої служби здійснюється за письмовим дорученням начальника цього органу державної виконавчої служби. Про прийняття виконавчого провадження до виконання державний виконавець, якому воно передано, виносить відповідну постанову.

Разом з тим, до подання про обмеження у праві виїзду за межі України, з яким звернувся державний виконавець Ляшенко Ю.Ю. і по якому проводились виконавчі дії державним виконавцем Власенко В.Г., не додано документи, які підтверджують, що з поданням до суду звернувся саме той виконавець, який здійснює виконання за даним виконавчим провадженням.

Крім того, державний виконавець не надав достатніх доказів того, що ним вчинено всі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», які спрямовані на виконання рішення суду та доказів того, що боржник ОСОБА_2 вчиняє дії, які свідчать про його умисне ухилення від виконання покладених на нього рішенням суду, зобовязань та які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, тобто має змогу виконати зобовязання повністю або частково, але не робить цього без поважних причин, а факти наявності у боржника заборгованості перед стягувачем, його відсутності за зареєстрованим місцем проживання, внаслідок чого оголошено його розшук, та періодичного виїзду за кордон, не можуть слугувати достатньою підставою для застосування відносно боржника ОСОБА_2 обмежень щодо його конституційного права вільно залишати територію України, тому у задоволенні подання слід відмовити.

На підставі ст. 33 Конституції України, ст.6 Закону України «Про порядок виїзду і вїзду в Україну громадян України», п.8 ст.19 Закону України «Про державну прикордонну службу України», ст.2 Протоколу №4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 5, 18 Закону України « Про виконавче провадження» та керуючись ст. 209, 210, 377-1 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні подання начальника Вільногірського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Вільногірський міський суд, Дніпропетровської області, протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Головуючий - суддя: А.А. Борцова