У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

ХоптиС.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільної сумісної власності подружжя; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ спільної сумісної власності подружжя за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 8 вересня 2007 року між нею та ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб, від якого вони мають дитину - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 лютого 2014 року, що набрало законної сили, шлюб між нею та відповідачем розірвано. Зазначала, що за час шлюбу та до моменту фактичного припинення шлюбних відносин, у січні 2013 році, вона разом із відповідачем вклали на депозитний рахунок публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), відкритому на ім'я ОСОБА_4, спільні грошові кошти у розмірі 6 тис. доларів США. За усною домовленістю, досягнутою між ними у лютому 2014 році, відповідач повинен був сплатити їй частину грошових коштів, що накопичились на рахунку, для забезпечення купівлі квартири для неї та їх спільної малолітньої доньки. Проте відповідач кошти не сплатив, чим порушив її права, як власника спільного сумісного майна подружжя.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_3, уточнивши позовні вимоги, просила суд стягнути з ОСОБА_4 на її користь грошові кошти у розмірі 80 545 грн 38 коп.

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_3 грошові кошти, що знаходились на рахунках у банківських установах України, відкритих за час шлюбу на ім'я ОСОБА_3, посилаючись на те, що остання відмовляється у добровільному порядку розділити зазначені спільні грошові кошти, які є спільною сумісною власністю подружжя.

У зв'язку з наведеним ОСОБА_4 просив суд визнати за ним право власності на 1/2 частинку грошових коштів, які розміщені ними за час перебування у шлюбі на банківських рахунках, та стягнути з ОСОБА_3 на його користь 68 602 грн 71 коп.

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 листопада 2015 року позов ОСОБА_3 та зустрічний позов ОСОБА_4 об'єднано в одне провадження.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2017 року, у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено частково. Поділено майно, набуте за час шлюбу, а саме: грошові кошти у розмірі 12 тис. грн, розміщені на рахунку, відкритому у публічному акціонерному товаристві «Державний експортно-імпортний банк України» (далі - ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України»); грошові кошти у розмірі 10 тис. грн, розміщені на рахунку, відкритому у ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України»; грошові кошти у розмірі 3 945 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 7 вересня 2016 року становить 105 917 грн 18 коп., розміщені за договором від 3 лютого 2014 року у ПАТ КБ «ПриватБанк». Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину грошових коштів, розміщених на рахунках у вищевказаних банківських установах, відкритих станом на 12 лютого 2014 року на ім'я ОСОБА_3 Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 63 958 грн 59 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3 й задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_4, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що ОСОБА_3 не надала належних та допустимих доказів на підтвердження того, що грошові кошти у розмірі 6 200 доларів США, які були розміщені 4 лютого 2014 року на рахунку відповідача, є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки фактичні шлюбні відносини між ними були припинені у січні 2013 року і з цього часу сторони у справі разом не проживали, спільного побуту та сімейного бюджету не вели. Отже, зазначені вище грошові кошти є особистою приватною власністю ОСОБА_4

Задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_4, суди виходили з того, що грошові кошти на банківських рахунках, відкритих 26 вересня 2013 року та 13 січня 2014 року на ім'яОСОБА_3, є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки були розміщені у банківських установах за час перебування сторін у шлюбі. При цьому, визнаючи спільною сумісною власністю подружжя грошові кошти у розмірі 3 945 доларів США, розміщені ОСОБА_3 3 лютого 2014 року у ПАТ КБ «ПриватБанк», суди входили з того, що у день відкриття вказаного рахунку у доларах США позивачкою за первісним позовом було закрито гривневі рахунки, які були відкриті за час шлюбу.

Проте повністю погодитись із такими висновками судів не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судом установлено, що 8 вересня 2007 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб, від якого вони мають дитину - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 лютого 2014 року, що набрало законної сили, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірвано.

Судами також установлено, що згідно довідки від 23 грудня 2015 року ПАТ «Державний експортно-імпортний банк» на ім'яОСОБА_3 станом на 12 лютого 2014 року зареєстровані три рахунки, а саме: картковий рахунок № НОМЕР_1 від 26 вересня 2013 на суму 0,00 грн; рахунок № НОМЕР_2 (НОМЕР_3) від 13 листопада 2013 року на суму 10 тис. грн; рахунок № НОМЕР_4 (НОМЕР_5) від 13 січня 2014 року на суму 12 тис. грн (а.с. 46).

Згідно виписки ПАТ КБ «ПриватБанк» від 22 грудня 2015 року № 20.1.0.0/2-2151202/3108 на ім'яОСОБА_3 відкриті грошові рахунки, а саме рахунок: № НОМЕР_6 за договором SАMDNWFD9849 від 31 жовтня 2013 року на суму 33 тис. грн, залишок станом на 3 лютого 2014 року становить 0,00 грн; рахунок № НОМЕР_7 за договір SАMDNWFD000 від 3 лютого 2014 року на суму 3 945 доларів США, залишок станом на 4 серпня 2014 року становить 0,00 (а.с. 50-55).

Крім того, відповідно до інформації, наданої 22 грудня 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо відкритих на ім'я ОСОБА_4 грошових рахунків та рух коштів по них за період з 8 вересня 2007 року по 12 лютого 2014 року, судом встановлено, що з ОСОБА_4 укладено такі договори: договір -SАMDN1413 від 1 жовтня 2007 року на суму 10 тис. грн, рахунок НОМЕР_8 закритий, залишок станом на 2 квітня 2008 року 0,00 грн; договір -SАMDN1110 від 1 листопада 2013 року на суму 52 тис. грн, рахунок НОМЕР_9 закритий, залишок станом на 4 лютого 2014 року 0,00 грн; договір SАMDN05570864 від 3 квітня 2009 року на суму 2 тис. доларів США, рахунок НОМЕР_10 закритий, залишок станом на 5 грудня 2013 року 0,00 доларів США; договір SАMDN6657 від 6 січня 2010 року на суму 1 тис. доларів США, рахунок НОМЕР_11 закритий, залишок станом на 7 квітня 2010 року 0,00 доларів США; договір SАMDN6658 від 6 січня 2010 року на суму 0,00 EUR, рахунок НОМЕР_12 закритий, залишок станом на 7 квітня 2010 року 0,00 EUR; договір SАMDN6659 від 6 січня 2010 року на суму 0,00 грн, рахунок НОМЕР_13 закритий, залишок станом на 7 квітня 2010 року 0,00 грн; договір SАMDN5679 від 5 жовтня 2009 року на суму 2 тис. доларів США, рахунок НОМЕР_14 закритий, залишок станом на 6 січня 2010 року 0,00 доларів США; договір SАMDN5680 від 5 жовтня 2009 року на суму 0,00 грн, рахунок закритий, залишок станом на 6 січня 2010 року 0,00 грн; договір SАMDN399 від 7 квітня 2010 року на суму 8 тис грн, рахунок НОМЕР_15 закритий, залишок станом на 8 квітня 2011 року 0,00 грн; договір SАMDN1522 від 7 квітня 2010 року на суму 50 грн, рахунок НОМЕР_16 закритий, залишок станом на 24 грудня 2013 року 0,00 грн; договір SАMDN8507 від 9 квітня 2012 року на суму 11 тис. грн, рахунок НОМЕР_17 закритий, залишок станом на 24 жовтня 2012 року 0,00 грн; договір SАMDN8508 від 9 квітня 2012 року на суму 0,00 грн, рахунок НОМЕР_18 закритий, залишок станом на 24 жовтня 2012 року 0,00 грн; договір SАMDN1605 від 2 квітня 2008 року на суму 18 тис. грн, рахунок НОМЕР_19 закритий, залишок станом на 3 квітня 2009 року 0,00 грн; рахунок SАMDN 3849 від 8 квітня 2011 року на суму 9 500 грн, рахунок НОМЕР_20 закритий, залишок станом на 9 квітня 2012 року 0,00 грн; договір SАMDN3850 від 8 квітня 2011 року на суму 0,00 грн, рахунок НОМЕР_21 закритий, залишок станом на 9 квітня 2012 року 0,00 грн; договір SАMDN9947 від 24 жовтня 2012 року на суму 400 доларів США, рахунок НОМЕР_22 закритий, залишок станом на 26 жовтня 2013 року 0,00 доларів США; договір SАMDN0177 від 24 жовтня 2012 року на суму 4 129, 37 доларів США, рахунок НОМЕР_23 закритий, залишок станом на 5 грудня 2013 року 0,00 доларів США; договір SАMDNWFD300 від 4 лютого 2014 року на 6 200 доларів США, рахунок НОМЕР_24 закритий, залишок станом на 5 серпня 2014 року 0,00 доларів США (а.с. 56-95).

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК).

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК Україниналежними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 59 ЦПК Україниобставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 212 ЦПК Українисуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які складають підстави виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені в ст. 60 СК України.

За змістом цієї норми майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності.

Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (ст. 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна за час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто критеріями, які дозволяють надати спірному набутому майну режим спільного майна є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий режим спільної власності подружжя.

Тільки в разі встановлення цих фактів і визначення критеріїв норма ст. 60 СК України вважається правильно застосованою.

У порушення вимог ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України суди не дали належної правової оцінки доказам, поданим ОСОБА_3, про те, що з січня 2013 року по лютий 2014 року, тобто в період, в який внесено кошти на рахунки, що поділено судами, вони не проживали спільно, не вели спільне господарство, що на її думку згідно з вимогами ч. 3 ст. 61 ЦПК України підтверджено рішеннями суду про розірвання шлюбу від 12 лютого 2014 року та про стягнення аліментів на дитину від 15 січня 2014 року. Ці її твердження при розгляді вказаних справ відповідачем не спростовані.

Крім того, суди визнали особистою приватною власністю ОСОБА_4 кошти, внесені на рахунки 4 лютого 2014 року, які, за твердженням ОСОБА_3, були накопичені за час спільного проживання та ведення спільного господарства і внесення на рахунок у банк у жовтні 2012 року, після чого рахунок закривався зі внесенням цих коштів на рахунок саме 4 лютого 2014 року.

При цьому суди надані докази ОСОБА_3 належними та допустимими не визнали. Проте при таких самих умовах, але суди задовольнили зустрічний позов ОСОБА_4, не давши оцінку тому, чи надав він докази того, що спірні грошові кошти, розміщені на рахунках, відкритих на ім'я ОСОБА_3, у тому числі й банківський рахунок в іноземній валюті від 3 лютого 2014 року, є спільною сумісною власністю подружжя. Зазначене є порушенням принципу змагальності та оцінки доказів (ст. ст. 10, 2012 ЦПК України).

Отже, висновки судів є припущеннями, що заборонено законом (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судами не встановлені, судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, щов силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І.Журавель

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик