АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/6467/16-ц Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц/774/1161/К/17 ОСОБА_1
Категорія № 24 (І) Доповідач Бондар Я.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар: Видрик А.А.

за участю: позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача Державного підприємства "Криворізька теплоцентраль" ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 23 березня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства "Криворізька теплоцентраль" про списання суми безнадійної дебіторської заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства "Криворізька теплоцентраль" ( на теперішній час Публічне Акціонерне Товариство "Криворізька теплоцентраль" , надалі ПАТ Криворізька теплоцентраль") про списання суми безнадійної дебіторської заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є уповноваженим наймачем квартири №103, розташованої за адресою: вул. Покровська (Подбєльського),буд. 38 у м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область. Крім нього у вказаному житловому приміщенні значиться зареєстрованою його донька ОСОБА_4, яка у 2012 році приватизувала квартиру в порядку Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

У 2005-2008 рр. ДП «Криворізька теплоцентраль» надавало послуги з теплопостачання, проте позивач їх не сплачував у звязку із чим, виникла заборгованість в сумі 8074,64 грн., яку в порядку наказного провадження судом стягнуто з нього за судовим наказом від 14.02.2013 року. За його заявою ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 25.07.2014 року судовий наказ скасовано.

Вважаючи, що заборгованість, яка нарахована за межами визначеного законом 3-річного строку позовної давності, в розумінні п.14.1.11 Податкового кодексу України є безнадійною, із заявою про її списання він звернувся до ДП «Криворізька теплоцентраль», проте йому було відмовлено.

Позивач вважає, що його права порушені відповідачем, просить суд прийняти рішення та списати з особового рахунку № НОМЕР_1, відкритого на його імя за адресою: вул. Покровська (Подбєльського) 38/103, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, суму безнадійної дебіторської заборгованості за житлово-комунальні послуги, надані за період з 2005 року по 2008 рік, у розмірі 8074,64 грн.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 23 березня 2017 року ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Зокрема вважає, що висновок суду першої інстанції про невірно обраний ним спосіб захисту не відповідає вимогам законодавства.

В запереченнях на апеляційну скаргу ПАТ «Криворізька теплоцентраль» просить рішення суду,як законне та обґрунтоване , на їх думку, залишити без змін. А апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, з наступних підстав.

Рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін на підставі ст. 308 ЦПК України. За змістом ст. 308 ч.1 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення із дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Судом встановлено, що з 22.11.2005 року по 03.03.2015 року ОСОБА_2 є споживачем послуг з теплопостачання, які надаються ПАТ «Криворізька теплоцентраль» за ардесою його проживання по вул. Покровська (Подбєльського) 38/103 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області(а.с.12-13).

Згідно витягу та свідоцтва про право власності на житло №32 від від 21.05.2012 року виданого Органом приватизації виконкому Саксаганської районної у м. Кривому Розі ради ОСОБА_4 є власником квартири №103, розташованої по вул. Покровська (Подбєльського) 38/103 в м. Кривому Розі в порядку Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (а.с.15-17).

З виписки фінансового особового рахунку КП «ЖЕО №35» від 26.11.2007 року видно, що позивач ОСОБА_2 мав статус уповноваженого наймача житлового приміщення, розташованого за адресою: вул. Покровська (Подбєльського) 38/103, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, (а.с.4,14)

Як видно з виписки за особовим рахунком № від 07.02.2017 року, відкритим на імя ОСОБА_4, за вказаною адресою за період з лютого 2005 року по лютий 2017 року рахується заборгованість за опалення та гаряче водопстачання у розмірі 8074,64 грн. (а.с.44-48).

Судовим наказом № 435/11458/12 від 14.02.2013 року, виданим Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 17.07.2014 року за заявою ПАТ «Криворізька теплоцентраль», на користь останнього з ОСОБА_2 стягнуто заборгованість за надані послуги в сумі 8074,64 грн. (а.с.18). Ухвалою суду від 25.07.2014 року за заявою ОСОБА_2 судовий наказ скасовано (а.с.19).

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_2 посилався на те, що заборгованість зазначена на особовому рахунку у розмірі 8074,64 грн. виникла за період з 2005 року по 2008 рік, тобто поза межами строку позовної давності , тому на підставі положення п.14.1.11 ПК України є безнадійною та підлягає списанню.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законодавством, оскільки особовий рахунок споживача є документом внутрішньогосподарського обліку. Тому списання з нього сум є виключним правом відповідача, як субєкта господарювання.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Між сторонами виникли правовідносини з надання послуг з опалення та гарячого водопостачання до жилого приміщення, де мешкає позивач та за спірний період з 2005 року по 2008 рік регулюються ЦК України,Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», які затверджені постановою КМУ №630 від 21.07.2005 року.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 525 ч.1 ЦК України).

Згідно зі ст.3 ЦПК України, ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Субєктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України встановлено способи здійснення захисту цивільних прав та інтересів судом. Застосування конкретного способу захисту залежить як від змісту субєктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Разом з тим, зазначений в статті перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним. Відповідно до абз.2 п.10 ч.2 ст.16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Факт наявності у позивача перед ДП «Криворізька теплоцентраль» заборгованості за надані йому послуги з опалення та гарячого водопостачання в сумі 8074,64 грн., починаючи з лютого 2005 року, доведений матеріалами справи та визнаний сторонами.

Крім того, згідно Договору про реструктуризацію заборгованості за теплову енергію та гаряче водопостачання №1595 від 29 вересня 2010 року позивач ОСОБА_2 зобовязався із рострочкою платежів здійснювати погашення заборгованості, що утворилась станом на 28.09.2010 року у розмірі 9074,64 грн. із строком виконання до 23 жовтня 2013 року ( а.с 86).

Колегія суддів вважає помилковим посилання позивача в апеляційній скарзі на вірно визначений судом спосіб його захисту. Позивачем не зазначено у позові в чому саме полягає порушене та (або) не визнане його право відповідачем. Оскільки нарахування коштів за надані послуги є лише пропозицією відповідача щодо їх сплати.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга позивача підлягає відхиленню, а рішення суду, на підставі ст.308 ЦПК України, має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2відхилити.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 23 березня 2017 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: