22-ц/775/466/2017(м)
Категорія 59 Головуючий у 1 інстанції Харитонова Г.Л.
Суддя - доповідач Мальцева Є.Є.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

06 липня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді - Мальцевої Є.Є.,

суддів - Баркова В.М., Мироненко І.П.,

секретар - Брежнєв Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за апеляційною скаргою представника Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1 на ухвалу Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19 травня 2017 року у цивільній справі за скаргою Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_2» на дії державного виконавця,

ВСТАНОВИЛА:

05 грудня 2016 року до Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області звернувся ПАТ «Перший Український ОСОБА_2» зі скаргою на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3, де зазначив, що 09 листопада 2016 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3А була винесена постанова ВП № 47583845 про повернення виконавчого документа стягувачу, яка була винесена в межах виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 2- 390/ 2010, виданого 20.10.2014 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя Донецької області про стягнення солідарно з ОСОБА_4, ТОВ «Гріг», ОСОБА_5 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором № 18 від 29.04.2008 року у розмірі 10 514 504 грн. 22 коп., та надійшла на їх адресу 22 листопада 2016 року. Вважали зазначені дії державного виконавця незаконними та необґрунтованими, оскільки як підстава та нормативне обґрунтування її винесення , було зазначено п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»( в редакції від 02.06.2016 р.), а саме відсутність у боржника майна, на яке може бути звернення стягнення , а здійснені заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Разом з тим, за боржником ОСОБА_6 зареєстроване на праві власності нерухоме майно, що розташоване за адресою: м.Маріуполь, провулок Новоросійський буд.8, про що свідчить інформаційна довідка. Також у виконавчому провадженні відсутні дані щодо перевірки майнового стану боржника. Нез'ясованим вважає інформацію щодо майна боржника за місцем його проживання ІНФОРМАЦІЯ_1. Просив визнати дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 щодо винесення постанови ВП № 47583845 від 09.11.2016 р. про повернення виконавчого документа стягувачу неправомірними, скасувати зазначену постанову та зобовязати старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 відновити виконавче провадження № 47583845 для подальшого проведення виконавчих дій.

Ухвалою Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19 травня 2017 року скаргу ПАТ «ПУМБ» на дії державного виконавця задоволено частково. Визнано дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 щодо винесення постанови ВП № 47583845 від 09.11.2016 р. про повернення виконавчого документа стягувачу неправомірними. та скасовано постанову ВП № 47583845 від 09.11.2016 р., винесену старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, з апеляційною скаргою звернувся представник Департаменту ДВС МЮУ ОСОБА_1 В скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків обставинам справи, просив ухвалу від 19.05.2017 року скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволені скарги ПАТ «ПУМБ» на визнання дій державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ неправомірними .

В скарзі вказує, що державним виконавцем Кошкером І.А. було виконано усі виконавчі дії, передбачені законом. Але звернути стягнення на належну ОСОБА_4 нежитлову будівлю за адресою м. Маріуполь, пров.Новоросійський, 8, неможливо у звязку із дією Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», оскільки заборонено проводити виконавчі дії щодо реалізації предмету іпотеки, який знаходиться на території, де проводиться АТО, що виключає можливість виконання рішення суду.

У відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України апеляційний суд розглянув справу у відсутності ОСОБА_4, належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи в апеляційному суді рекомендованою поштою.

Заслухавши суддю-доповідача, представника Департаменту ДВС МЮУ ОСОБА_1., який підтримав доводи апеляційної скарги, представника ПАТ «ПУМБ» ОСОБА_7, який заперечував проти задоволення скарги, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно вимог ст.312 ЦПК України розглянувши апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд: 1) відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без зміни, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону; 2) змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування; 3) скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Судом встановлено, що 20 жовтня 2014 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя був виданий дублікат виконавчого листа по справі № 2-390/2010 про стягнення з ОСОБА_4, ТОВ «Гріг», ОСОБА_5 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором. 22 квітня 2015 року до відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України представником ПАТ «ПУМБ» була надіслана заява про відкриття виконавчого провадження. 19 травня 2015 року старшим державним виконавцем Кошкер І.А. була винесена постанова ВП № 47583845 про відкриття виконавчого провадження. 21 травня 2015 року була винесена постанова про арешт майна боржника ОСОБА_4 та оголошення заборони на його відчуження. 21 липня 2015 року була винесена постанова про арешт коштів боржника ОСОБА_4 10 серпня 2016 року була отримана інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєктів, з якого вбачається, що за ОСОБА_4 зареєстроване на праві приватної власності нерухоме майно, а саме нежитлова будівля кафе, що розташоване за адресою м.Маріуполь, пров.Новоросійський, будинок №8. 09 листопада 2016 року старшим державним виконавцем Кошкер І.А. винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу, в якій з посиланням на п.2 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», поміж іншим, було зазначено, що згідно з даними Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_4 нерухоме майно не зареєстровано.

Задовольняючи скаргу ПАТ «ПУМБ» частково, суд встановив, що підстава повернення виконавчого листа стягувачу, зазначена у постанові від 09.11.2016 року ВП № 47583845, не відповідає дійсності, а тому дії старшого державного виконавця Кошкер І.А. є неправомірними. Посилання представника Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1 про неможливість вчиняти виконавчі дії щодо реалізації предмета іпотеки, який знаходиться на території АТО, визнані необґрунтованими, оскільки таких підстав старшим державним виконавцем Кошкер І.А. при прийнятті постанови про повернення виконавчого листа не зазначалося.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується, враховуючи наступне.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_6 України, - і за її межами.

Згідно зі ст.383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У відповідності до вимог ст.8 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, що була чинною на час винесення оскаржуваної постанови, сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час винесення оскаржуваної постанови), виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені протягом року виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Вирішуючи скаргу ПАТ «ПУМБ», суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець неправомірно виніс постанову, посилаючись на вищевказану норму закону, оскільки є фактичні дані про те, що на імя ОСОБА_4 зареєстроване право власності на нежитлову будівлю кафе, яке знаходиться за адресою м. Маріуполь. пров. Новоросійський, 8, право власності. Зазначена будівля обтяжена договором іпотеки 72/1 від 30.11.2007 року.

Однак, повертаючи виконавчий документ стягувачу, державний виконавець Кошкер І.А. вказав як підставу відсутність майна у боржника, на яке можливо звернути стягнення. Інших підстав або обставин в оскаржуваній постанові державним виконавцем не наведено.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд незаконно вирішив скаргу та скасував постанову державного виконавця про повернення виконавчого документи в період дії Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», не є слушними, оскільки такі доводи перевірялися судом першої інстанції під час розгляду скарги по суті, і були відхилені у звязку із тим, що не зазначалися державним виконавцем в постанові у якості підстави для повернення виконавчого листа.

Отже, доводи апеляційної скарги про незаконність судового рішення суперечать фактичним обставинам, встановленим судом.

Таким чином, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції у відповідності до ст.312 ЦПК України підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга скаржника відхиленню, оскільки суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням вимог закону.

У звязку із відхиленням апеляційної скарги з Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь держави підлягає стягненню сума судового збору 1600 гривень, сплата якої була відстрочена до ухвалення судового рішення по справі.

Керуючись ст.ст. 303,307,312 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19 травня 2017 року залишити без змін.

Стягнути з Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь держави у відшкодування судового збору 1600 (тисячу шістсот) гривень.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді :

ОСОБА_8

ОСОБА_9

ОСОБА_10