Справа № 357/3483/16-ц Головуючий у І інстанції Цуранов А. Ю.
Провадження № 22-ц/780/4592/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 43 31.10.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

31 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - Олійника В.І.,

суддів Коцюрби О.П., Сержанюка А.С.,

при секретарі Вергелес О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 представника ОСОБА_3 на заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про виселення з квартири, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом про виселення з квартири, який уточнив в ході розгляду справи та обґрунтовував тим, що він є власником квартири №208 у будинку 32 «а» по провулку Героїв Крут перший в м.Біла Церква Київської області.

Посилався на те, що відповідачі протиправно проживають у спірній квартирі, що перешкоджає йому повноцінно користуватися належним майном та суттєво обмежує його право власності, а тому просив виселити відповідачів з квартири №208 у будинку 32 «а» по провулку Героїв Крут перший в м.Біла Церква Київської області.

Заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 березня 2017 року позовну заяву задоволено.

Виселено ОСОБА_5 та ОСОБА_3 з квартири №208 у будинку №32 «а» по провулку Героїв Крут перший в м.Біла Церква Київської області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідачів немає встановлених законом підстав користуватися житловим приміщенням квартири.

Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам не відповідає.

За змістом ч.3 ст.10 та ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 є власником квартири, що знаходиться за адресою: провулку Героїв Крут перший (раніше Комсомольський перший), будинок №32 «а», квартира №208 в м.Біла Церква Київської області, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 25.07.2013 року (а.с.11) та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 6208202 від 15.07.2013 року (а.с.12).

Також встановлено, що позивач направляв вимоги на імя відповідачів від: 22.07.2013 року, 12.05.2015 року, 28.03.2015 року, що підтверджується копіями чеків виданих ДП «Укрпошта» (а.с.15, 18, 22) та копією опису вкладення у цінний лист від 12.05.2015 року (а.с.19).

З копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу від 22.07.2013 року вбачається, що 31.07.2013 року відповідач ОСОБА_5 отримала вимогу від 22.07.2013 року.

З копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу від 12.05.2015 року вбачається, що 10.06.2015 року відповідач ОСОБА_5 отримала вимогу від 12.05.2015 року.

З копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу від 18.03.2015 року вбачається, що 01.04.2015 року відповідач ОСОБА_3 отримав вимогу від 12.05.2015 року.

Згідно копії довідки КП БМР ЖЕК № 7 від 02.03.2016 року у зазначеній квартирі зареєстровані ОСОБА_5 та ОСОБА_3.

За ст.150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

За змістом ст.402 ЦК України вбачається, що право користування чужим майном може бути встановлене договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.3 ст.116 ЖК УРСР осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

За змістом статей 39, 40 Закону України «Про іпотеку» та статті 109 ЖК Української РСР особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у звязку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло тільки у тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на предмет іпотеки, якщо іпотечне майно було придбано за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення (частина 2 статті 109 ЖК Української РСР).

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов поспішного висновку, що у відповідачів немає встановлених законом підстав користуватися житловим приміщенням квартири, що знаходиться за адресою: провулок Героїв Крут перший, будинок №32 «а», квартира №208 в м.Біла Церква Київської області.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції та відмови у задоволенні позову.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку щодо необхідності відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303, 307, 309, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3 задовольнити.

Заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 березня 2017 року скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 606 грн. 32 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.І. Олійник

Судді: О.П. Коцюрба

ОСОБА_6