Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 300/447/17

Провадження № 2/300/164/2017

10.07.2017 року смт. Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Вотьканича В.А., за участю секретаря судового засідання Іванової Н.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Воловецького району Закарпатської області (далі ОСОБА_2 сільська рада), треті особи: Воловецька державна нотаріальна контора, Державне виробниче підприємство технічної інвентаризації по Воловецькому району Закарпатської області про визнання право власності на майно в порядку спадкування за законом, установив:

20.06.2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 сільської ради, треті особи: Воловецька державна нотаріальна контора, Державне виробниче підприємство технічної інвентаризації по Воловецькому району про визнання право власності на майно в порядку спадкування за законом.

Позов мотивував тим, що його батько ОСОБА_3 у 1958 році збудував житловий будинок в с. Скотарське, 77 (колишній 62), Воловецького району Закарпатської області. 23.04.1993 року, відповідно до свідоцтва про смерть батько позивача ОСОБА_3 помер, після чого відкрилась спадщина на майно, яке належало спадкодавцеві. До складу спадщини ввійшло право власності на вказаний житловий будинок та належні до нього господарські будівлі і споруди. Згідно з довідкою ОСОБА_2 сільської ради від 15.06.2017р., після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняла мама позивача ОСОБА_4 та його брат ОСОБА_5 Однак прийнявши спадщину та вступивши у володіння спадковим майном вони не оформили право власності на нерухоме майно та не отримали правовстановлюючого документу на житловий будинок та належні до нього господарські будівлі і споруди. 15.09.2002 року померла мама позивача ОСОБА_4, а 14.02.2017 року помер брат позивача ОСОБА_5 Позивач є спадкоємцем першої черги за законом та має право на спадок, на день смерті спадкодавця проживав у вказаному будинку і в даний час залишився проживати в ньому. Оскільки за життя ОСОБА_3 належним чином не оформив право власності на вказаний будинок позивач змушений звернутися до суду з цим позовом.

10.07.2017 року позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, а саме просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок та належні до нього господарські будівлі і споруди розташовані за адресою: с.Скотарське,77, Воловецького району, Закарпатської області та право на приватизацію земельної ділянки площею 0,50 га з яких: 0,07 га для обслуговування житлового будинку, а 0,43 га для ведення особистого селянського господарства, яка належала його батькові ОСОБА_3 на праві постійного користування.

Доказами того, що батькові належала земельна ділянка площею 0,50 га є виписка з погосподарської книги ( облікова картка обєкта погосподарського обліку) села ОСОБА_2 за №00884 та довідка ОСОБА_2 сільської ради Воловецького району Закарпатської області за №524 від 07.07.2017 року.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій просив позов задовольнити, а справу розглянути на підставі поданих документів.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільський голова в судове засідання не зявився, але надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує.

Державний нотаріус Воловецької державної нотаріальної контори в судове засідання не зявилася, але надала суду заяву про розгляд справи без її участі, просила розглянути справу на розсуд суду.

Третя особа: представник ДВПТІ по Воловецькому районі ОСОБА_6 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Позов підлягає задоволенню з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3, який був батьком позивача, у 1958 році на власній земельній ділянці побудував житловий будинок за №77 ( колишній 62) в с. Скотарське Воловецького району Закарпатської області, і йому належала земельна ділянка розміром 0,50 га, з яких 0,07 га для обслуговування будинку. а 0,43 га для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується випискою з погосподарської книги за №00884 та інвентаризаційною справою на будинок.

23 квітня 1993 р., згідно з свідоцтвом про смерть серії 1-ФМ № 4229754 ОСОБА_3 помер, заповіт ним не складався. На цей час спадкоємцями першої черги були позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, дружина спадкодавця ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка 15.09.2002 р. померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ФМ № 229775 та брат позивача ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, який згідно з свідоцтвом про смерть серії І-БК №393521, 14 лютого 2017 року помер.

З довідки, виданої виконкомом ОСОБА_2 сільської ради за №466 від 15.06.2017 року видно, що на день смерті та протягом шести місяців після смерті спадкодавця ОСОБА_3 у житловому будинку №77 ( колишній № 62) в с. Скотарське Воловецького району Закарпатської області зареєстрований та проживав позивач ОСОБА_1, тобто належним чином прийняв спадщину, що відкрилася після смерті спадкодавця, оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном.

Згідно з п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року, цей кодекс регулює цивільні відносини, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року.

Таким чином, при вирішенні цього спору, суд керується Цивільним кодексом Української РСР в редакції 1963 р.

Відповідно до ст. 529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є діти померлого.

Згідно з ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Земельного кодексу України (1990 року) громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок безоплатно: для ведення особистого підсобного господарства; будівництва та обслуговування будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), в тому числі земельні ділянки, що були раніше надані у встановленому порядку громадянам для цієї мети, у межах граничного розміру, визначеного ст. 67 цього кодексу.

З врахуванням викладеного суд визнав, що спадкодавець ОСОБА_3 набув право на одержання у власність земельних ділянок загальною площею 0,50 га, які були надані йому раніше у встановленому порядку: 0,07 га для обслуговування житлового будинку і 0,43 га для ведення підсобного господарства (особистого селянського господарства), а тому це право входить до складу спадщини і підлягає спадкуванню позивачем.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що позивач набув право на спадкове майно свого батька за законом, є єдиним спадкоємцем майна, а тому його право підлягає захисту в судовому порядку у спосіб зазначений позивачем шляхом визнання права відповідно до ст. 16 ЦК України.

Керуючись статтями 9, 10, 11, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Воловецького району Закарпатської області, треті особи: Воловецька державна нотаріальна контора, Державне виробниче підприємство технічної інвентаризації по Воловецькому району про визнання право власності на майно в порядку спадкування за законом задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок та належні до нього господарські будівлі і споруди розташовані за адресою: село ОСОБА_2, 77, Воловецького району, Закарпатської області та право на приватизацію земельної ділянки площею 0,50 га з яких: 0,07 га для обслуговування житлового будинку і 0,43 га для ведення особистого селянського господарства, яка належала на праві постійного користування ОСОБА_3.

Рішення набирає чинності по закінченні строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Воловецький районний суд.

Головуючий В.А. Вотьканич