Дата документу 24.10.2017
ЄУ № 420/556/17
Провадження №2/420/295/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 жовтня 2017 року Новопсковський районний суд Луганської області
в складі: головуючого судді Стеценко О.С.
за участю секретаря Рожкової Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новопсков цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дітини та розірвання шлюбу,
Позивач звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області із позовом до відповідача, в якому просить стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився в смт. Білокуракине Луганської області, аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі ? частини від заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня реєстрації позову до повноліття дитини;розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 29.04.2014 виконавчим комітетом Павленківської сільської ради Новопсковського району Луганської області, актовий запис №01, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «Філатова».
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що з 29 квітня 2014 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу є неповнолітній син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає разом з нею. З відповідачем вони сумісно не проживають більше року. Причиною розірвання шлюбу є те, що з відповідачем в психологічному плані вони не сумісні, тому на цій підставі в їх сімї виникають сварки та скандали, в ході яких відповідач бив її, його поведінка привела до того, що сумісне життя стало неможливим. Подальше подружнє життя суперечить інтересам позивача, у звязку з чим вона звертається до суду з цим позовом. Спору про майно подружжя не має. Позивач не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Відповідач матеріальну допомогу на утримання їхньої спільного сина не надає. Відповідач фізично здоровий, на його утриманні інших неповнолітніх дітей не має, офіційно не працює, але позивач гадає, що він в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання їхнього спільного сина.
Позивач у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.
За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд виходить з такого.
Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
Судом встановлено, що сторони з 29 квітня 2014 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЕД № 179164, виданим 29.04.2014 виконавчим комітетом Павленківської сільської ради Новопсковського району Луганської області, актовий запис № 01.
Від шлюбу є неповнолітній син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ВЛ № 372109, виданим 08.10.2014 виконавчим комітетом Павленківської сільської ради Новопсковського району Луганської області, актовий запис № 10.
Позивач ОСОБА_4 (до шлюбу Дідиченко) ОСОБА_5 після розірвання шлюбу бажає залишити за нею прізвище отримане після реєстрації шлюбу Філатова.
Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України.
Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них.
Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що відповідач заперечень не надав, подружжя сумісно не проживає, шлюб існує формально, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб необхідно розірвати.
Згідно ч.2 ст. 115 Сімейного Кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Згідно зазначеного свідоцтва про народження ОСОБА_4 в графі "батько" зазначений відповідач ОСОБА_2.
Відповідно до довідок №97 виконавчого комітету Павленківської сільської ради Новопсковського району Луганської області, малолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає разом з матірю ОСОБА_1
Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частиною 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері) або у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ч.2 ст.182 СК України (в редакції ОСОБА_6 № 2901-IV від 22.09.2005), мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу.
08.07.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-VIII від 17.05.2017.
ОСОБА_6 внесено зміни до ч.2 ст.182 СК України та визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.
Позов пред'явлено до суду 19.04.2017.
Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 ОСОБА_6 України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Відповідно ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст.8 ОСОБА_6 України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ з відповідними змінами та доповненнями, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено ст.51 Конституції України та ст.180 СК України. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька.
Відповідно до норм чинного законодавства за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом.
Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України, враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини, сторін, відсутність у платника аліментів інших утриманців, враховуючи те, що позовну заяву було подано 19.04.2017, а з 09.07.2017 набрали чинності зміни до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а до цієї дати був визначений мінімальний розмір аліментів на одну дитину не менше 30% прожиткового мінімуму, суд дійшов до висновку, що з відповідача ОСОБА_2, необхідно стягнути аліменти на користь позивача ОСОБА_1, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, з 19.04.2017 до 08.07.2017 не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а з 09.07.2017 і до досягнення дитиною повноліття - не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.
Відповідно до ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах сплати платежу за один місяць.
Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за дві вимоги (розірвання шлюбу та стягнення аліментів) у розмірі 1280 грн.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 174, 212-215, 223, 224-233, 292, 367 ЦПК України, ст.ст. 21, 24, 56, 105, 112, 113, 115, 180-184, 191 Сімейного Кодексу України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та розірвання шлюбу задовольнити повністю.
Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 (до шлюбу Дідиченко) ОСОБА_5, зареєстрований 29 квітня 2014 року виконавчим комітетом Павленківської сільської ради Новопсковського району Луганської області, актовий запис №01.
Після розірвання шлюбу залишити за ОСОБА_1 прізвище отримане після реєстрації шлюбу Філатова.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, з 19.04.2017 до 08.07.2017 не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а з 09.07.2017 і до досягнення дитиною повноліття - не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у межах сплати платежу за один місяць.
Копію рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до Новопсковського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.
Копію заочного рішення надіслати відповідачу не пізніше трьох днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження.
Заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Новопсковський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: О.С.Стеценко