АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/1127/17
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 липня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду Хмельницької області
в складі: головуючої судді П`єнти І.В.,

суддів: Корніюк А.П., Талалай О.І.,

секретар Філіпчук О.С.,

за участю: апелянта ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 , представника КЕВ м. Хмельницького ОСОБА_4
розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , Квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницького, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_6 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, визнання наймачем та зобов`язання до вчинення дій, та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Квартирно-експлуатаційний відділ м. Хмельницького, про вселення та зобов`язання не чинити перешкод у користуванні житловим приміщенням.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а:
У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 , КЕВ м. Хмельницького, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_6 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, визнання наймачем та зобов`язання укласти договір найму житла. В обґрунтування позову зазначала, що вона та її син від першого шлюбу ОСОБА_6 постійно проживають та зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 . В даній квартирі також зареєстрований її колишній чоловік ОСОБА_5 (шлюб розірвано 11 вересня 2001 року), який до даного часу формально рахується наймачем цього житла. Вказувала, що після розірвання шлюбу ОСОБА_5 постійно проживає у квартирі своїх покійних батьків за адресою по АДРЕСА_2 , а у зазначеній вище квартирі не проживає, участі в утриманні вказаної квартири, оплаті комунальних послуг не приймає, а всі витрати по утриманню квартири несе вона. Зазначає, що відповідач не може бути вселений у дану квартиру, оскільки він втратив право на користування цим житлом, а строк пред`явлення виконавчого листа за рішенням суду закінчився. Також просить визнати її наймачем квартири АДРЕСА_1 , та зобов`язати КЕВ м. Хмельницький укласти договір найму на це житло, оскільки останній відмовляє у визнанні її наймачем, так як ОСОБА_5 не дає згоди.
У лютому 2017 року ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору КЕВ м. Хмельницького, про визнання осіб такими, що втратили право користування та виселення з житлового приміщення.
В ході розгляду справи ОСОБА_5 подав в порядку ст. 31 ЦПК України змінений зустрічний позов до ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору КЕВ м. Хмельницького, про вселення та зобов`язання не чинити перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1 . Свої вимоги мотивував тим, що він є наймачем вказаної квартири, а ОСОБА_2 після розірвання шлюбу створила йому такі умови, за яких він не мав змоги проживати у даній квартирі та змушений був переїхати до батьків. Вказує, що ОСОБА_2 самостійно, без будь-якого права, змінила замки у вхідних дверях до квартири, чим штучно створила перешкоди у користуванні квартирою. Вказує, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 21.02.2002 року, яке набрало законної сили 17.05.2002 року, його позов було задоволено та ухвалено вселити його в зазначену квартиру, зобов`язано не чинити перешкод в користуванні жилим приміщенням. Не дивлячись на наявність рішення суду про вселення та усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням, ОСОБА_2 у встановленому порядку рішення суду не виконала, ключі від квартири йому не надала та не усунула перешкод у користуванні майном. Посилався на те, що з 2002 року неодноразово намагався вселитись у квартиру, однак безрезультатно. Спроби вселитись у квартиру він здійснював періодично з інтервалом, що не перевищував 6 місяців. Проте ОСОБА_2 , всупереч рішенню суду, не надала йому ключі від квартири, а навпаки здійснила у квартирі ремонт та замінила вхідні двері. З метою усунення перешкод у користуванні майном, 27 січня та 02 лютого 2016 р. ОСОБА_5 намагався вселитись у квартиру, наймачем якої він є, однак у доступі до квартири його було обмежено. Вказує, що хоча і виконавчий лист про його вселення був визнаний таким, що не підлягає виконанню, проте це не свідчить, що він втратив право на користування спірною квартирою.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 квітня 2017 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , Квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницького, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_6 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, визнання наймачем та зобов`язання до вчинення дій задоволено частково. Усунуто перешкоди в користуванні ОСОБА_2 житлом шляхом визнання ОСОБА_5 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 . В задоволені решти вимог відмовлено.
В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Квартирно-експлуатаційний відділ м. Хмельницького, про вселення та зобов`язання не чинити перешкод у користуванні житловим приміщенням відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 640 грн. судового збору.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_5 ОСОБА_1 не погоджується з рішенням суду першої інстанції, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 та задоволення зустрічного позову. Вказує, що при прийнятті рішення судом не правильно здійснено оцінку наявних в матеріалах справи доказів, грубо порушено норми процесуального права щодо завдань та принципів цивільного судочинства, неправильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права. Суд не взяв до уваги, що позивач ОСОБА_2 не обґрунтувала факт не проживання ОСОБА_5 за вказаною адресою понад 6 місяців без поважних причин допустимими доказами.
В судовому засіданні апелянт - представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом підтримав апеляційну скаргу.

Представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом в судовому засіданні просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача за первісним позовом та третьої особи та зустрічним позовом при прийнятті рішення покладається на думку суду.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно з ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи частково первісний позов та відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_5 не проживає у квартирі понад 6 місяців, вибув проживати в квартиру АДРЕСА_3 , доказів поважності не проживання у квартирі не надав та не скористався своїм правом на вселення згідно з рішенням суду від 21.02.2002 року, та не надав доказів того, що з 14.06.2016 року йому чиняться перешкоди у користуванні квартирою.
Однак суд дійшов таких висновків з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Встановлено, що рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради №65 від 09.09.1999 року затверджено рішення житлової комісії в/ч НОМЕР_1 про надання житлової площі військовослужбовцям та службовцям Української Армії, зокрема, військовослужбовцю ОСОБА_5 на сім`ю в складі 3 осіб двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , площею 27,28 кв.м. (а.с. 96).

На підставі ордеру №002986 від 17.09.1999 року, виданого ОСОБА_5 на склад сім`ї 3 особи (в т. ч. ОСОБА_2 дружина, ОСОБА_6 син) останні вселились у квартиру АДРЕСА_1 та зареєстровані у ній (а.с. 98).

Квартира АДРЕСА_1 належить Міністерству оборони України і знаходиться на обслуговуванні будинкоуправління №2 Хмельницького квартирно-експлуатаційного відділу. Рішення виконавчого комітету про включення вказаної квартири до числа службових не приймалось (а.с. 96).

Обґрунтовуючи первісний позов, ОСОБА_2 посилалась на те, що ОСОБА_5 не проживає у спірній квартирі без поважних причин понад встановлений ст. 71 ЖК УРСР строк, а тому є таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1 . Підстави позову підтвердив і представник позивачки за первісним позовом в судовому засіданні апеляційного суду. В підтвердження цих обставин позивач надала акт будинкоуправління від 09.10.2015 року, згідно з яким комісія зі слів сусідів встановила, що ОСОБА_5 не проживає у квартирі АДРЕСА_1 приблизно з 2001 року. Разом з тим, у даному акті не зазначено причин непроживання ОСОБА_5 за даною адресою (а.с. 19).

В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом визнавав той факт, що у ОСОБА_5 відсутні ключі від квартири, оскільки ОСОБА_2 у 2007-2008 роках замінила вхідні двері, зробила ремонт у квартирі.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч.ч. 1 і 2 ст. 71, ст. 72 ЖК при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року N 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз`яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням на підставі ст. 71 ЖК України, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк.
У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового кодексу України), необхідно з`ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтями 15 і 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
У січні та у лютому 2016 року ОСОБА_5 намагався потрапити до квартири АДРЕСА_1 , у якій він зареєстрований, однак у доступі був обмежений через зміну замків у квартиру (а.с. 103-105).
Оцінивши докази по справі в їх сукупності, колегія суддів вважає, що ОСОБА_2 не довела відсутність ОСОБА_5 у спірній квартирі більше 6 місяців без поважних причин.
На думку колегії суддів, ті обставини, що позивачка за первісним позовом змінила вхідні двері (замок) у спірній квартирі без згоди ОСОБА_5 , як наймача, не надала йому ключі від квартири, доводять той факт, що ОСОБА_5 чиняться перешкоди у користуванні квартирою.
Крім того, наявність ухвали Хмельницького міськрайонного суду від 14.06.2016 року про визнання виконавчого листа, виданого на підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду від 21.02.2002 року про вселення ОСОБА_5 та усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням, таким, що не підлягає виконанню, не свідчить про втрату ОСОБА_5 права на користування квартирою АДРЕСА_1 (а.с. 15).

З огляду на викладене вище, рішення суду першої інстанції в частині задоволення первісного позову ОСОБА_2 та в частині відмови в задоволенні зустрічного позову підлягає скасування з ухваленням в цих частинах нового рішення про відмову в задоволенні первісних позовних вимог та задоволення зустрічного позову.
Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
А тому, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1950 грн. 32 коп.
Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 квітня 2017 року в частині задоволення первісного позову ОСОБА_2 та в частині відмови в задоволенні зустрічного позову, вирішенні питання про розподіл судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.
В задоволенні первісних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , Квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницького, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_6 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, відмовити.
Зустрічний позов ОСОБА_5 задовольнити.
Вселити ОСОБА_5 в квартиру АДРЕСА_1 . Зобов`язати ОСОБА_2 , ОСОБА_6 не чинити перешкод у користуванні ОСОБА_5 жилим приміщенням квартирою АДРЕСА_1
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 1950 грн. 32 коп. судового збору.
В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча /підпис/ І.В. П`єнта

Судді: /підписи/ А.П. Корніюк

О.І. Талалай

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду І.В. П`єнта

________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції Мороз В.О. Провадження № 22-ц/792/1127/17

Доповідач П`єнта І.В. Категорія № 43, 46