Справа № 569/9078/17
12 липня 2017 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Кучиної Н.Г.
з участю секретаря судового засідання Довбенко Г.В.,
за участю: представника позивача ОСОБА_1»янової М.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівному справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,
ОСОБА_2 (надалі-позивач) просить розірвати шлюб з ОСОБА_3 (надалі-відповідач) мотивуючи тим, що відносини в сім»ї не склалися, сторони припинили спільне проживання, сім»я фактично розпалася. Позивач переконана в неможливості примирення із відповідачем. Також, враховуючи перебування неповнолітньої доньки сторін: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на її утриманні, просить залишити її проживати з нею та стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту подачі заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1»янова М.Л. позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, пояснивши, що примирення між її довірителькою та відповідачем неможливе, вони з 2009 року разом не проживають, не ведуть спільного господарства. Також вказала, що неповнолітня донька проживає разом з позивачем, на її утримання потрібні кошти, а тому, просить стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не прибув, про час розгляду справи повідомлявся заздалегідь та належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надіслав.
За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, з постановленням заочного рішення. Позивач не заперечує проти постановлення заочного рішення.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.
Як встановлено, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 27 січня 1997 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Тернопільської міської Ради народних депутатів Тернопільської області України, актовий запис №67, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ИД №036890 від 27 січня 1997 року. Під час перебування у шлюбі у сторін народилися діти: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвами про народження серії 1-ИД №138203 від 18 серпня 2003 року та серії І-ИД №147427 від 22 квітня 2004 року відповідно.
З пояснень представника позивача вбачається, що сторони спільним побутом на даний час не пов'язані, проживають окремо, їхні шлюбні стосунки фактично припинилися, примирення між ними неможливе.
Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України(далі -СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.
Згідно з частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Встановлені судом обставини життя позивача та відповідача свідчать, що між сторонами шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям не можливе і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін.
За таких обставин суд приходить до висновку, що шлюб, укладений між позивачем та відповідачем, необхідно розірвати, відповідно позов в цій частині підлягає задоволенню.
Згідно вимог ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.
В силу ст. 161 СК України, якщо батько та мати, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом.
Відповідно до п.6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року зазначено, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.
Враховуючи, що на час розгляду справи неповнолітня донька сторін проживає разом з позивачем, відповідно до статті 160 СК України суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити спільну дитину сторін проживати разом з позивачем.
Стосовно позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК Українипередбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).
Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
Оскільки відповідач на даний час проживає окремо від позивача та своєї неповнолітньої дитини, домовленість між ним та позивачем про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання їх дитини, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3
Згідно частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Частиною третьою статті 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають значення.
Вирішуючи питання про спосіб стягнення та розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує, що відповідач є працездатною особою, відсутність будь-яких відомостей про наявність у відповідача чи у їх спільної з позивачем дитини захворювань, що потребували б додаткових витрат, а також відсутність будь-яких відомостей про перебування на утриманні відповідача інших осіб.
Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.
Тому, зважаючи на обставини, які викладені вище, а також виходячи з того, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; виходячи з рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини (ч. 1 ст.141 СК України), суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги про стягнення аліментів повністю. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. При цьому, на підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред'явлення позову, тобто з 12 червня 2017 року.
Відповідно до пункту 1 частини першоїстатті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Оскільки з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання їх дитини, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, за період з 12 червня 2017 року по 12 липня 2017 року.
На підставі частини першоїстатті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати за подання позовної заяви в частині позовних вимог про розірвання шлюбу, у розмірі 640 грн. 00 коп.
Вирішуючи питання про стягнення судового збору за розгляд позовної вимоги про стягнення аліментів, суд враховує, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08 липня 2011 року, позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів.
Відповідно до частини третьої статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Враховуючи те, що позов у частині стягнення аліментів підлягає задоволенню повністю, з відповідача на користь держави, відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», необхідно стягнути судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.
Керуючись статтями 105, 110-112, 160, 180-183, 191 Сімейного кодексу України, статтями 2, 10, 11, 60, 80, 88, 209, 212-215, 218, 294,367Цивільного процесуального кодексу України, суд,
В И Р I Ш И В:
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити повністю.
Розірвати шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Тернопільської міського ради народних депутатів Тернопільської області України, 27 січня 1997 року, актовий запис № 67 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3.
Визначити місце проживання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з матірю ОСОБА_2
Стягнути з ОСОБА_3 користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 (тридцять) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 червня 2017 року і до досягнення нею повноліття.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, за період з 12 червня 2017 року по 12 липня 2017 року.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені нею судові витрати у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто Рівненським міським судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії .
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через суд першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Суддя Рівненського міського суду Н.Г.Кучина