Провадження № 2/161/4455/17
У Х В А Л А

про відмову у вжитті заходів забезпечення позову

26 жовтня 2017 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Подзірова А.О., при секретарі судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку заяву позивача про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів ОСОБА_8, приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_9 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

24 жовтня 2017 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів ОСОБА_8 про визнання права власності.

Ухвалою судді від 26 жовтня 2017 року було відкрито провадження у справі, а також залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_9.

Разом з позовом ОСОБА_2 подана заява про забезпечення позову.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач зазначає, що відповідачі у справі наразі можуть отримати свідоцтво про право власності на спірне майно, що унеможливить виконання судового рішення.

З наведених підстав просить суд забезпечити позов шляхом заборони приватному нотаріусу Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_9 видавати свідоцтво про право власності на спадкове майно після смерті 15 травня 2017 року громадянина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити, з наступних підстав.

Частиною третьою статті 151 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом 2 частини першої статті 152 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується зокрема забороною вчиняти певні дії.

При цьому у частині третій статті 152 ЦПК України визначено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

На думку суду у розглядуваному випадку обраний позивачем спосіб забезпечення позову є неспіврозмірним, оскільки заборона нотаріусу видавати свідоцтва про право власності на спадкове майно порушує право спадкоємців померлого на оформлення іншого спадкового майна, стосовно якого відсутній спір.

До того ж, як слідує з матеріалів справи громадянин ОСОБА_10 помер 15 травня 2017 року, отже право на отримання спадщини у його спадкоємців виникне лише з 16 листопада 2017 року. Тобто станом на день подання заяви про забезпечення позову відсутні будь-які підстави вважати, що негайне невжиття таких заходів порушить право позивача на належне виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Також слід зазначити, що частиною четвертою статті 42 Закону України «Про нотаріат» визначено, що за обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулася до суду та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.

Аналогічне положення міститься і в главі 2 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5.

В розглядуваному випадку судом був залучений нотаріус, у якого заведена спадкова справа, в якості третьої особи. Отже, нотаріус отримавши повідомлення суду про наявність вказаного спору повинен буде зупинити вчинення нотаріальної дії в цій частині на підставі ч.4 ст.42 Закону України «Про нотаріат».

Підстав для сумнівів у добросовісності нотаріуса стосовно покладених на нього законом обовязків у суду не має. Не містить таких доводів і заява позивача про забезпечення позову.

Однак, у випадку, якщо у позивача будуть обґрунтовані побоювання, які підкріплені належними та допустимими доказами, що нотаріус всупереч прямій забороні законом вчиняє нотаріальні дії стосовно майна, щодо якого існує спір, позивач не позбавлений можливості повторно подати заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно.

Отже, враховуючи, що Законом України «Про нотаріат» чітко визначений обовязок нотаріуса зупинити вчинення нотаріальних дій стосовно майна, щодо якого наявний судовий спір, суд дійшов висновку, що заява позивача про забезпечення позову є передчасною неспіврозмірною, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 151, 152, 153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви позивача про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів ОСОБА_8, приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_9 про визнання права власності відмовити.

Оскарження даної ухвали не перешкоджає розгляду справи.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області ОСОБА_11