Номер провадження: 22-ц/785/1597/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Черевка П.М., Драгомерецького М.М.,

за участю секретаря Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юст-СП» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євротанк ЛПіДЖі», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором підряду,

встановила:

ТОВ «ЮСТ-СП» звернулось в суд з позовом до ТОВ «Євротанк ЛПіДжі», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором підряду, посилаючись на те, що 26 квітня 2013 року між ТОВ «ЮСТ-СП», ТОВ «Євротанк ЛПіДжі» та ОСОБА_2 укладений договір підряду № 18, відповідно до умов якого ТОВ «ЮСТ-СП» взяло на себе зобовязання за замовленням ТОВ «Євротанк ЛПіДжі» власними або залученими силами та засобами виконати роботи з будівництва перевалочного комплексу зрідженого газу, ТОВ «Євротанк ЛПіДжі» прийняло на себе зобовязання приймати результати виконаних робіт та сплачувати їх вартість, ОСОБА_2 взяв на себе зобовязання у випадку невиконання договірних зобовязань ТОВ «Євротанк ЛПіДжі», за відсутності зауважень прийняти результати робіт та сплатити ТОВ «ЮСТ-СП» вартість виконаних робіт.

Оскільки, в порушення умов договору, відповідачі, прийняті на себе зобовязання не виконують, позивач вимушений звернутись з цим позовом до суду.

Представник позивача надав суду заяву в якій підтримав позовні вимоги, просить суд їх задовольнити, справу розглянути в його відсутність.

Відповідачі в судове засідання не зявились, про день, час, місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2016 року позовні вимоги ТОВ «ЮСТ-СП» задоволено.

Не погодившись з вказаним рішенням ОСОБА_2 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволення вимог ТОВ «ЮСТ-СП» до ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до заяв позивача від 17.05.2017 року, ТОВ «ЮСТ-СП» визнає дві апеляційні скарги в повному обсязі (а.с.206-209).

19.10.2017 року ухвалою апеляційного суду Одеської області провадження по справі відносно відповідача юридичної особи ТОВ «Євротанк ЛПІДЖІ» було закрито.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи скарги, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.2 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вони повністю обґрунтовані.

Однак, судова колегія не може погодитися з такими висновками, виходячи з наступного.

26 квітня 2013 року між ТОВ «ЮСТ-СП», ТОВ «Євротанк ЛПіДжі» та ОСОБА_2 укладений договір підряду № 18, відповідно до умов якого ТОВ «ЮСТ-СП» взяло на себе зобовязання за замовленням ТОВ «Євротанк ЛПіДжі» власними або залученими силами та засобами виконати роботи з будівництва перевалочного комплексу зрідженого газу, ТОВ «Євротанк ЛПіДжі» прийняло на себе зобовязання приймати результати виконаних робіт та сплачувати їх вартість, ОСОБА_2 взяв на себе зобовязання у випадку невиконання договірних зобовязань ТОВ «Євротанк ЛПіДжі», за відсутності зауважень прийняти результати робіт та сплатити ТОВ «ЮСТ-СП» вартість виконаних робіт.

Оскільки, в порушення умов договору, відповідачі, прийняті на себе зобовязання не виконують, позивач звернувся з позовом до суду 13.11.2015 року та ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 18.11.2015 року було відкрито провадження по справі.

Відповідно до Розрахунку ціни позову (Додаток №9) граничний строк сплати суми боргу по договору був 19.03.2014 року.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Згідно із частиною четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встало вчений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Предявленням вимоги до поручителя є як направлення та вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і предявлення до нього позову. При цьому в разі предявлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання.

При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобовязання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобовязань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Така позиція також викладена в п.24 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів що виникають із кредитних правовідносин».

Якщо порука припинилася (у тому числі й на підставі непред'явлення кредитором відповідної вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання), інститут позовної давності застосовано бути не може, тому що право кредитора на пред'явлення вимоги до поручителя та обов'язок поручителя відповідати перед кредитором за порушене позичальником зобов'язання припинилися.

Отже, непред'явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов'язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов'язанням.

У розрахунку ціни позову (Додаток №9) граничний строк сплати суми боргу по договору є 19.03.2014 року.

Таким чином обов'язки ОСОБА_2, як поручителя по договору підряду №18 від 26.04.2013 року, укладеного між ТОВ «ЮСТ-СП» (підрядник), ТОВ «Євротанк ЛПІДЖІ» (Замовник), ОСОБА_2 (Поручитель ТОВ «Євротанк ЛПІДЖІ») було припинено з 19.09.2014 року.

Відповідно до Правової позиції Верховного суду України у справі № 6-1451цсІ6, непред'явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов'язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов'язанням.

Також треба зазначити, що звернення до суду після спливу передбаченого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку не є підставою для відмови в позові у зв'язку зі спливом строку позовної давності, а є підставою для відмови в позові у зв'язку з припиненням права кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Відповідно до ч. 2 ст. 214 ЦПК України «При виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд зобовязаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 цього Кодексу».

Суд першої інстанції при розгляді справи не звернув належної уваги на вказані положення норм матеріального та процесуального права, не надав належної оцінки наданих позивачем доказам, а тому дійшов до помилкового висновку про стягнення суми боргу солідарно як з позичальника так і з поручителя.

При таких обставинах, винесене рішення в частині задоволення позову до ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за договором підряду не може вважатися обґрунтованим та законним, так як воно ухвалене без повних і всебічно зясованих обставин, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог та без підтвердження їх належними доказами.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції в цій частині не довів обставини, що мають значення для справи та які суд вважав встановленими, висновки районного суду в цій частині не відповідають обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального та процесуального права при вирішенні справи, у зв'язку з чим, є підстави для скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Юст-СП» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором підряду і ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні цієї частини позову у звязку з недоказаністю позовних вимог.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 309 ч.1 п.2-4; ст.313-314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України судова колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2016 року скасувати в частині вирішення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Юст-СП» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором підряду.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Юст-СП» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором підряду відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції може бути оскаржено в касаційному порядку до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді М.М. Драгомерецький

ОСОБА_3