Справа № 442/6675/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Гарасиимків Л.І.
Провадження № 22-ц/783/4291/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Ю. Р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Мікуш Ю.Р.

суддів: Павлишина О.Ф., Приколоти Т.І.

секретар: Бохонко Е.Р.

з участю представників по справі,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 травня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням в позові відмовлено.

Рішення суду оскаржила представник позивача ОСОБА_4

Вважає його незаконним, ухваленим з порушенням норм процесуального та матеріального права, за недоведеністю обставин справи, що мають значення та невідповідність висновків суду обставинам справи. Вказує, що ухвалюючи рішення суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що банком пропущено строки позовної давності. Зазначає, що кредитний договір є змішаним договором відповідно до ч.2. ст.628 ЦК України та містить в собі елементи договору про збільшену позовну давність. Відповідно п.6.8 кредитного договору сторонами встановлюється позовна давність тривалістю у 5 років, яка спливає лише у 2017 році. Крім цього, покликається на те, що 17.05.2011 року Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська винесено рішення, яким позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 задоволено, стягнуто заборгованість у розмірі 6751,42 доларів США. Зазначає, що після переривання - перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності до нового строку не зараховується. Таким чином, на думку апелянта, строки позовної давності починають спливати з травня 2011 року. Вважає, що суд першої інстанції не пересвідчився чи мало місце переривання строків позовної давності. Просить скасувати рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 травня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_5 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення з приводу апеляційної скарги представників відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_7, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Матеріалами справи встановлено, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 27.12.2007 року було укладено Кредитний договір Е/V 3504 (далі Договір).

Згідно договору ПАТ КБ «Приватбанк» зобов»язався надати відповідачу кредит у розмірі 10 000 доларів США на термін до 27.12.2012 року, а відповідач зобов»язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановленому законом.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором кредитодавець зобов»язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Із матеріалів справи встановлено, що позивач свої зобов»язання по кредитному договору виконав. В порушення умов кредитного договору, а також вимог ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач ОСОБА_2 свої зобов»язаня не виконала. Внаслідок порушення зобов»язань за кредитним договором утворилася заборгованість в сумі 19 453, 57 долари США.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 17.05.2011 року з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача стягнено 6751,42 долари США. Різниця боргу становить 12 702,15 долари США, а також штрафи за несвоєчасну сплату: 11.37 долари США фіксована частина та 635.22-штраф процентна складова.

На забезпечення виконання зобов»язання за кредитним договором EV3504 від 27.12.2007 року було укладено договір поруки з поручителем ОСОБА_3

Відповідно до ст.ст. 554, 610 ЦК боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники.

Відповідно до п.5 позивачем було направлено на адресу відповідачів письмову Вимогу про виконання зобов»язання, однак така залишена без задоволення.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції з посиланням на ч.1 ст. 257 ЦК України зазначив, що загальна позовна давність встановлюється три роки, а відтак позивач пропустив цей строк, оскільки останній платіж було здійснено 25.03.2010 року.

Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції, вважає його помилковим.

Відповідно до статті 259 ч.2 ЦК позовна давність встановлена законом може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Як вбачається із матеріалів справи Кредитний договір є змішаним договором відповідно до ч.2 ст. 628 ЦК України та встановлює збільшену позовну давність, що відповідає ст. 259 ЦК України про письмову форму договору про збільшену позовну давність.

Відповідно до п.6.8 Кредитного договору строк позовної давності визначений тривалістю 5 років.

Відповідно до п.1.3 термін виконання зобов»язнь за даним договором встановлено в строк не пізніше 27.12.2012 року. Відтак, строк позовної давності за зверненнями позивача до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості спливає у 2017 році, а ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду 06.10.2015 року, тобто в межах строку позовної давності.

У рішенні суд першої інстанції посилається на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська, однак не пересвідчився чи мало місце переривання строку позовної давності відповідно до ст. 264 ЦК та відмовив у позові.

Так як відповідач по справі ОСОБА_2 не виконала взятих на себе зобов»язань, рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська не виконане, відповідно позивач має право на стягнення відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій. Подвійне стягнення штрафних санкцій цивільним законодавством не передбачено.

Відповідно до ст. 309 ч.1 п.4 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.4, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України , колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 травня 2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 солідарно в користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість по процентах в сумі 6 124, 89 доларів США та пеню за несвоєчасне виконання зобов»язання за договором в сумі 6 739,06 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 судові витрати по справі в сумі 7687, 12 грн. ( з кожного по 3843,86 грн.).

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення. Може бути оскаржене до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: О.Ф.Павлишин

ОСОБА_8