Справа №489/4215/17
Провадження №2/489/2191/17
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

02 листопада 2017 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Кирильчука О.І., за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В., представника позивача ОСОБА_1, розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 в місті Миколаєві. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач є власником вищезазначеної квартири та за вказаною адресою відповідач зареєстрований, але не проживає з 2012 року, квартирою не цікавиться, не оплачує комунальні послуги, особистих речей у квартирі немає. Реєстрація місця проживання відповідача заважає позивачу повністю реалізувати право власності шляхом продажу квартири.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, відповідач у судове засідання не зявився.

Згідно копії договору купівлі-продажу квартири від 24 липня 2002 року ОСОБА_4 купила квартиру АДРЕСА_2.

У звязку із одруженням 31 серпня 2004 року позивач змінила прізвище на «Пянко».

Відповідно до розпорядження Миколаївського міського голови від 19.02.2016 року №28р вулицю Васляєва в місті Миколаєві перейменовано на вулицю Театральну.

Згідно відомостей Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради, за адресою квартири зареєстровано місце проживання відповідача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч.1 ст.383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї.

Відповідно до ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст.317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч.1 ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні та розпорядженні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Свідок ОСОБА_5, який є сусідом позивача, пояснив, що відповідача у будинку 27 по вул.Театральна не бачив біля 7-8 років, сам він проживає в будинку з 1963 року.

Враховуючи, що реєстрація місця проживання відповідача у належному позивачу будинку перешкоджає реалізації останнім права розпорядження власним майном, зокрема шляхом його відчуження, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.

На підставі ст.ст.317, 321, 391, 405 ЦК України, керуючись ст.ст.3, 15, 88, 214-215 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування квартирою №14 у будинку №27 по вулиці Театральній в місті Миколаєві.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 640 грн.00 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційну скаргу може бути подано до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя