АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа №753/9162/17 Доповідач: Поліщук Н.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого-судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М., Болотова Є.В.

за участю секретаря Горбачової І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційними скаргами Публічного акціонерного товариства «Інститут транспорту нафти», за підписом заступника Генерального директора ОСОБА_1, ОСОБА_2, поданою представником ОСОБА_3, ОСОБА_4, поданою представником ОСОБА_3, на ухвалу Дарницького районного суду м.Києва від 03 жовтня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Інститут транспорту нафти» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання відсутніми прав на здійснення повноважень,-

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2017 року ПАТ «Інститут транспорту нафти» звернувся до суду з позовом про визнання відсутнім права ОСОБА_2 на здійснення повноважень та функцій Генерального директора ПАТ «Інститут транспорту нафти» з 08 липня 2016 року; визнання відсутнім прав ОСОБА_4 на здійснення повноважень голови наглядової ради ПАТ «Інститут транспорту нафти» з 08 липня 2016 року.

Позовна заява підписана Генеральним директором ОСОБА_5

Ухвалою Дарницького районного суду м.Києва від 03 жовтня 2017 року з метою забезпечення позову постановлено:

Заборонити ОСОБА_2, а також будь-яким уповноваженим, призначеним ним особам, розпоряджатися грошовими коштами та товарно-матеріальними цінностями ПАТ «Інститут транспорту нафти», вчиняти будь-які дії від імені ПАТ «Інститут транспорту нафти», укладати, змінювати, припиняти, розривати цивільно-правові, господарські, трудові, зовнішньоекономічні договори (контракти), відмовлятися від них, видавати довіреності, вчиняти будь-які інші односторонні, та дво- чи багатосторонні правочини, а також виконувати повноваження керівника ПАТ «Інститут транспорту нафти».

Заборонити ОСОБА_2, ОСОБА_4, будь-яким уповноваженим ними особам, а також будь-яким іншим особам перешкоджати генеральному директору ОСОБА_5., голові наглядової ради ПАТ «Інститут транспорту нафти» ОСОБА_6. та членам наглядової ради ПАТ «Інститут транспорту нафти» ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 у доступі до виробничого корпусу ПАТ «Інститут транспорту нафти» за адресою: м.Київ, вул. Січових стрільців (Артема), 60, перебуванні у ньому, виконанні функцій посадових осіб ПАТ «Інститут транспорт нафти».

Не погодившись з постановленою ухвалою, ПАТ «Інститут транспорту нафти», за підписом заступника генерального директора ОСОБА_1, ОСОБА_11, в особі представника ОСОБА_3, ОСОБА_4, в особі представника ОСОБА_3, подані апеляційні скарги, у яких просять ухвалу скасувати та постановити нову про повернення заяви ОСОБА_5, як неналежній особі.

В апеляційних скаргах посилаються на те, що ОСОБА_5 не є особою, яка вправі дієти від імені та в інтересах товариства, зокрема він не являється генеральним директором, загальні збори, на яких він був обраний, визнані судом недійсними. Печатка, яка використана ним для скріплення свого підпису, не є оригінальною. Забезпечення позову повністю блокує діяльність товариства.

В судовому засіданні представники осіб, що подали апеляційні скарги, доводи апеляційних скарг підтримали.

Інші учасники цивільного процесу в судове засідання не з"явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник Котова Д,Д. подала клопотання про відкладення розгляду справи у зв"язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні, проте доказів на підтвердження причин неявки не подано.

Відповідно до ст.305 ЦПК України колегія суддів визнала причини неявки без поважних причин та ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, що не з»явились.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників осіб, що з"явились в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява подана уповноваженою особою - представником ПАТ «Інститут транспорту нафти» - Генеральним директором ОСОБА_5, який представляє інтереси на підставі рішення наглядової ради ПАТ «Інститут транспорту нафти» від 08 липня 2016 року, рішення Дарницького районного суду м.Києва від 19 вересня 2016 року у справі №753/13207/16-ц, яке набрало законної сили, рішення позачергових загальних зборів акціонерів ПАТ «Інститут транспорту нафти» від 17 лютого 2017 року. Відсутність даних про зміну керівника в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зумовлена наявністю заборони на внесення змін до цього реєстру на підставі ухвали Окружного адміністративного суду м.Києва від 11 квітня 2017 року у справі № 826/13871/16. Суд вказує, що ОСОБА_11 та ОСОБА_4 є колишніми посадовими особами, які самоправно продовжують виконувати відповідні повноваження, що може призвести до утруднення чи неможливості виконання рішення суду.

З такими висновками колегія суддів погодитися не може з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз»яснено у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2009 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.4 постанови Пленуму).

Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення.

Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

З матеріалів справи убачається, що предметом позову є встановлення наявності або відсутності повноважень відповідачів на здійснення керівництва підприємством. Суть позовних вимог визначена як встановлення відсутності такого права, відтак наявність або відсутність таких повноважень повинна бути встановлена судом в ході судового розгляду.

Разом з тим, постановляючи ухвалу про забезпечення позову у визначений заявником спосіб, суд обмежився лише вказівкою про можливе утруднення в подальшому рішення суду, проте не навів жодного таких висновків.

Окрім того, при вирішенні питання не враховано, що суд не повинен вживати таких заходів забезпечення позову, які пов"язані із втручанням у внутрішню діяльність господарських товариств та/або фактично вирішують спір по суті до його розгляду в порядку, передбаченому процесуальним законом.

Відтак, колегія суддів погоджується з доводами апеляційних скарг щодо безпідставного забезпечення позову у визначений заявником спосіб.

Доводи апеляційних скарг про повернення заяви про забезпечення позову особі, що її подала, не відповідають вимогам процесуального законодавства, ураховуючи, що заяву подано особою, яка звернулась до суду із відповідними позовними вимогами.

Відповідно до пункту 2 частини 1 ст.312 ЦПК України апеляційний суд скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 218, 304, 305, 307, 312, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Інститут транспорту нафти», за підписом заступника генерального директора ОСОБА_1, ОСОБА_2, поданою представником ОСОБА_3, ОСОБА_4, поданою представником ОСОБА_3, задовольнити частково.

Ухвалу Дарницького районного суду м.Києва від 03 жовтня 2017 року скасувати та постановити нову, якою у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий-суддя Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В.Болотов