Справа № 603/735/17
Провадження № 6/603/3/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" листопада 2017 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді: Іванчука В. М.

при секретарі: Сандалюку О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Монастириська подання старшого державного виконавця Бучацького міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, -

В С Т А Н О В И В :

Старший державний виконавець Бучацького міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, звернувся в суд з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, до виконання ним зобовязань згідно виконавчого листа №352/1997/14-ц, виданого 11.11.2014 року Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі по 500 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. В обгрунтування своїх вимог, старший державний виконавець Бучацького міжрайонного відділу ДВС посилається на те, що 09.12.2014 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобовязано подати декларацію про доходи та майно, попереджено боржника про відповідальність за неподання декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження. На даний час, рішення боржником не виконано, декларацію не подано, будь-яких дій спрямованих на його виконання не здійснено. Також, 18.10.2017 року, на адресу боржника надсилався виклик щодо явки до державного виконавця для надання пояснень про причини невиконання рішення суду, однак боржник ОСОБА_1 на виклики не зявився, про причини неявки не повідомив. Станом на 18.10.2017 року, борг по сплаті аліментів за виконавчим листом №352/1997/14-ц становить 38000 грн.

Старший державний виконавець Бучацького міжрайонного відділу ДВС в судове засідання не зявився, подав до суду заяву в якій просив подання розглядати без його участі, подання підтримує в повному обсязі.

Ознайомившись із поданням та дослідивши подані документи, суд прийшов до висновку, що подання до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у Бучацькому міжрайонному відділі ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області перебуває виконавчий лист №352/1997/14-ц, виданий 11.11.2014 року Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі по 500 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

09.12.2014 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої направлено сторонам виконавчого провадження.

В порядку ч.5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем здійснювався виклик ОСОБА_1 до державного виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду.

Згідно акту нарахування заборгованості по сплаті аліментів від 23.10.2017 року, заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів станом на 18.10.2017 року становить 38000 грн.

Так, згідно п.19 ч.3 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Згідно ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця.

Відповідно п.4.1.1 Інструкції про вчинення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №74/5 від 15 грудня 1999 року, державний виконавець, починаючи виконувати рішення, повинен пересвідчитись, чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійснені ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк.

Також, положеннями п.5 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов'язань.

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставин, які є предметом посилання державного виконавця у поданні про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Обов'язок доказування факту ухилення боржника від виконання зобов'язань, відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України покладається в даному випаду на орган державної виконавчої служби, який звертається до суду із відповідним поданням.

Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення боржника про відкриття заведеного виконавчого провадження, отримання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження.

До подання також не долучено і в судовому засіданні не встановлено жодних доказів, на підставі яких можна зробити висновок, що ОСОБА_5 свідомо ухиляється від виконання рішення суду, яке полягає в тому, що він вчиняє будь-які свідомі дії, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні при тому, що виконати цей обов'язок у боржника є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

Ухилення від виконання юридичного обовязку завжди є актом свідомої поведінки, коли особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Сам факт невиконання боржником своїх зобов'язань не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього обов'язків.

Разом з тим, тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх на це підстав.

Як вказав Верховний Суд України при вивченні судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 року, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним обов'язків, передбачених ч.6 ст.12 Закону України "Про виконавче провадження", зокрема вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання ним у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє з іншими особами, про рахунки у банку чи інших фінансових установах; несвоєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або у інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржнику від інших осіб.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст.12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Таким чином, в судовому засіданні не зайшло свого підтвердження посилання державного виконавця на умисне ухилення боржника від виконання своїх зобовязань.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що застосування саме такого обмежувального заходу як тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон, є передчасним, оскільки державним виконавцем не доведено того, що боржник ОСОБА_1 свідомо ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду, а також те, що державним виконавцем вчинено усі необхідні виконавчі дії, які б призвели до погашення боржником заборгованості, а тому в задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 210, 377-1 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні подання старшого державного виконавця Бучацького міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд протягом пяти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя: ОСОБА_6