У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі :

Головуючого судді: Гордійчук С.О.

суддів : Боймиструка С.В., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання : Демчук Ю.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівному апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 09 червня 2017 року у справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Рівнеазот" нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 09 червня 2017 року відмовлено у прийняті заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства "Рівнеазот" середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Розяснено заявнику право на звернення до суду цими позовними вимогами у позовному провадженні.

В поданій на ухвалу апеляційній скарзі заявник вказує на її незаконність, оскільки судом не враховано, що судовий наказ може бути виданий не лише на суму заборгованості по заробітній платі, а й на суму компенсації за порушення строків її виплати, оскільки вона входить в структуру заробітної плати.

Просить ухвалу в оскаржуваній частині скасувати справу повернути до суду першої інстанції для розгляду.

Заявник в судове засідання не зявився та подав заяву про відкладення розгляду справи на іншу дату, оскільки він перебуває на лікуванні з дитиною в іншій області. Колегія суддів вважає, що причини неявки в судове засідання слід визнати неповажними, оскільки заявник будь-яких доказів поважності причин неявки суду не подав, а тому дійшла висновку за можливе розглянути справу за відсутності заявника.

Апеляційна скарг не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відмовляючи у прийнятті заяви про видачу судового наказу за вимогою в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд першої інстанції правильно виходив з положень ст..96, п.1 ч.3 ст.100 ЦПК України.

З таким висновком погоджується і апеляційний суд.

Із матеріалів справи вбачається, що заявник у своїй заяві вказував на порушення боржником вимог ст.116 КЗпП України, оскільки ним не отримано повного розрахунку при звільненні, що є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, а тому просив суд видати наказ про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за весь час затримки по день фактичного розрахунку на підставі ст.117 КЗпП України.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу у разі, якщо заявлено вимогу не передбачену ст..96 ЦПК України.

Таким чином, вказана норма виключає можливість розширеного тлумачення переліку вимог, за якими здійснюється видача судового наказу.

Доводи апеляційної скарги проте, що сума компенсації за порушення строків виплати заробітної плати входить у структуру заробітної плати, а тому суд безпідставно відмовив у видачі судового наказу про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні не заслуговують на увагу, оскільки вказані виплати є різними.

У разі невиплати належних працівникові сум при звільненні наступає відповідальність передбачена статтею 117 КЗпП України яка не входить у структуру заробітної плати.

Вимоги щодо видачі судового наказу про стягнення компенсації за порушення строків виплати заробітної плати заявник не заявляв.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно застосовано правові норми, які підлягали застосуванню з дотриманням норм процесуального права, а тому підстави для скасування ухвали суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 09 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий :

Судді :