Справа № 462/3194/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2017 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Палюх Н.М.

при секретарі Андрушко Я.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові справу за позовом Львівського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

Львівський міський центр зайнятості 19 липня 2017р. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь кошти у сумі 159,78 грн. повернення вартості професійного навчання. Свої позовні вимоги мотивує тим, що Львівський міський центр зайнятості є органом Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, що діє від імені Фонду відповідно до Законів України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", "Про зайнятість населення". 03.08.2016р. до них звернувся відповідач ОСОБА_1 у пошуках роботи та на підставі власноручно підписаної відповідачем заяви 03.08.2016 р. він отримав статус безробітного, відповідно до статті 43 Закону України «Про зайнятість населення». Перебуваючи на обліку ОСОБА_1 отримував в центрі зайнятості матеріальне забезпеченням - допомогу по безробіттю та соціальні послуги, зокрема був направлений на професійне навчання у Львівський центр професійно-технічної Державної служби зайнятості за професією - продавець непродовольчих товарів з 23.02.2017р. до 03.07.2017р. з метою подальшого працевлаштування, відповідно до договору від 23.02.2017 р. № 00005, який був укладений між ОСОБА_1 та Львівським міським центром зайнятості. Відповідно до п. 3.1.1. вказаного договору: «у разі припинення навчання без поважних причин або відмови працювати за професією (спеціальністю) безробітний відшкодовує Територіальному органу, який уклав з ним договір на професійне навчання, суму витрат на професійне навчання, витрат на проїзд до місця розташування навчального закладу та у зворотному напрямку, проживання у період навчання. Наказом Львівського центру професійно-технічної Державної служби зайнятості від 03.03.2017р. №48 ( В-СНН) ОСОБА_1 відраховано з 02.03.2017р. з навчального закладу у звязку з відсутністю на заняттях без поважних причин, в результаті чого ОСОБА_1 повинен відшкодувати кошти витрачені на професійне навчання за період з 23.02.2017р. по 01.03.2017р. у сумі 159,78 грн. Вартість професійного навчання відповідача згідно листа центру професійно-технічної Державної служби від 16.03.2017р. №137/06-06 за період з 23.02.2017р. по 01.03.2017р. становить 159,78 грн. 19.06.2017 року Львівським міським центром зайнятості скеровано ОСОБА_1 повідомлення про відшкодування коштів за навчання у сумі 159,78 грн., однак таке відповідачем залишено без задоволення. За наведеного просить позов задовольнити .

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав покликаючись на мотиви такого, який просить задовольнити.

Відповідач у судове засідання не зявився, хоча належно повідомлявся про час та місце розгляду справи, поважні причини неявки не повідомив, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності на підставі наявних у справі матеріалів та постановити заочне рішення.

Заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За вимогами ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 взятий на облік, як внутрішньо переміщена особа з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції та його зареєстроване місце проживання/перебування за адресою: м. Львів, вул. Виговського, 17/26, що підтверджується довідкою № НОМЕР_1 від 27.07.2016р., виданою відділом соціального захисту населення Залізничного району (а.с 4).

03.08.2016р. відповідач звернувся до Львівського міського центру зайнятості з письмовою заявою про надання статусу безробітнього (а.с.5). На підставі вказаної заяви 09.08.2016 р. відповідач отримав статус безробітного, відповідно до статті 43 Закону України «Про зайнятість населення».

Також судом встановлено, що перебуваючи на обліку ОСОБА_1 отримував в центрі зайнятості матеріальне забезпечення, а саме допомогу по безробіттю та соціальні послуги.

Як вбачається з заяви від 23.02.2017 р., відповідач звернувся до Львівського міського центру зайнятості з прохання направити його на професійне навчання (а.с.7).

На підставі вказаної заявиОСОБА_1 був направлений на професійне навчання у Львівський центр професійно-технічної Державної служби зайнятості за професією - продавець непродовольчих товарів з 23.02.2017р. до 03.07.2017р. з метою подальшого працевлаштування.

23.02.2017 р. між відповідачем та Львівським міським центром зайнятості було укладено договір № 00005 про професійне навчання безробітного ОСОБА_1 з 23.02.2017р. до 03.07.2017р. (а.с.8-9).

Відповідач був зарахований до складу навчальної групи № 17.17 на строк навчання з 23.02.2017р. до 03.07.2017р., що підтверджується відміткою про прийняття на професійне навчання (а.с.10).

Відповідно до п. 3.1.1. договору від 23.02.2017 р. № 00005 щодо професійного навчання ОСОБА_1 з 23.02.2017р. до 03.07.2017р., укладеного між відповідачем та центром зайнятості, у разі припинення навчання без поважних причин або відмови працювати за професією (спеціальністю) безробітний відшкодовує Територіальному органу, який уклав з ним договір на професійне навчання, суму витрат на професійне навчання, витрат на проїзд до місця розташування навчального закладу та у зворотному напрямку, проживання у період навчання.

Наказом Львівського центру професійно-технічної Державної служби зайнятості від 03.03.2017р. №48 ( В-СНН) ОСОБА_1 відраховано з 02.03.2017р. з навчального закладу у звязку з відсутністю на заняттях без поважних причин (а.с. 11). Відтак, ОСОБА_1 повинен відшкодувати кошти витрачені на професійне навчання за період з 23.02.2017р. до 01.03.2017р. у сумі 159,78 грн.

Вартість професійного навчання ОСОБА_1, згідно листа центру професійно-технічної Державної служби від 16.03.2017р. №137/06-06, за період з 23.02.2017р. по 01.03.2017р. становить 159,78 грн. (а.с. 3).

З метою досудового врегулювання спору Львівським міським центром зайнятості скеровано ОСОБА_1 повідомлення від 19.06.2017 року про відшкодування коштів за навчання у сумі 159,78 грн., однак таке відповідачем залишено без задоволення (а.с.12).

Відповідно до п. 3.1.2. договору від 23.02.2017 р. № 00005 щодо професійного навчання ОСОБА_1 з 23.02.2017р. до 03.07.2017р., укладеного між відповідачем та центром зайнятості, якщо безробітний відмовляється добровільно повернути зазначені у п. 3.1.1. Договору кошти, то питання щодо їх повернення вирішується у судовому порядку (а.с. 8 зв.).

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Згідно ч.2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до п.2.10. «Порядку професійної підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації зареєстрованих безробітних», затвердженого наказом Міністерством соціальної політики України, Міністерства освіти і науки України від 31.05.2013 року №318/665 передбачено, що у разі припинення безробітним професійного навчання без поважних причин або відмови працювати за одержаною професією ( спеціальністю) безробітний відшкодовує Територіальному органу, який уклав з ним договір на професійне навчання, суму витрат на професійне навчання, витрат на проїзд до місця розташування навчального закладу та у зворотному напрямку, проживання у період навчання.

Відповідно до абз.2 п.3 ст.36 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» у разі припинення професійної підготовки або підвищення кваліфікації за направленням державної служби зайнятості без поважних причин або відмови працювати за одержаною професією (спеціальністю) застрахованих осіб стягується сума витрат на професійну підготовку, перепідготовку або підвищення кваліфікації.

Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг (ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»).

За наведеного, у зв'язку з тим, що відповідач припинив навчання без поважних причин, що є обставиною, яка впливає на умови повернення коштів вартості навчання та в добровільному порядку такі не повернув, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача в користь позивача кошти в сумі 159, 78 грн.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача в користь держави слід стягнути 640 грн. судового збору.

На підставі ст.ст. 1166, 1212 Цивільного кодексу України, ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення», 36 Закону України «Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»та керуючись ст.ст.10, 60, 212-215, 225-226 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Львівського міського центру зайнятості кошти в сумі 159 грн. 78 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави 640 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд, що його ухвалив, шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя:

.