Справа № 323/963/17
Провадження № 2/323/419/17
РІШЕННЯ

іменем УКРАЇНИ

19.10.2017 м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Смоковича М.В.,

при секретарі судового засідання Безштанківській О.Д.,

за участю представника позивачів ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача

та третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до Малотокмачанської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, ОСОБА_3, третя особа: Оріхівська районна державна адміністрація Запорізької області, фермерське господарство «Логос» про скасування рішення, визнання недійсним та скасування державного акту, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 звернулися до суду із позовом до Малотокмачанської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, ОСОБА_3, третя особа: Оріхівська районна державна адміністрація Запорізької області в якому просять скасувати пункт 6 рішення №4 Білогір'ївської сільської ради Оріхівського району Запорізької області дев'ятої (позачергової) сесії двадцять третього скликання від 25 лютого 2000 року в частині надання фермерському господарству «Логос» на умовах постійного користування ділянку площею 46,5 га із покращених сіножатей для ведення сільськогосподарського виробництва, як таке що постановлене в порушення чинного законодавства України, визнати недійсним та скасувати Державний акт на право постійного користування землею серії І-ЗП за № 001372, виданого 09.03.2000 року на ім'я ОСОБА_3 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №1, на підставі рішення Білогір'ївської сільської ради Оріхівського району Запорізької області за № 4 від 25.02.2000 року. Позовні вимоги мотивують тим, що рішення Білогір'ївської сільської ради Оріхівського району Запорізької області дев'ятої (позачергової) сесії двадцять третього скликання від 25 лютого 2000 року № 4, а саме пункт 6 зазначеного рішення, було прийнято з порушенням чинного, на момент винесення рішення, законодавства України.

Ухвалою суду від 06.06.2017 року залучено до участі у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Фермерське господарство «Логос».

У судове засідання позивачі ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 не зявилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Позивач ОСОБА_9 у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини не явки до суду не повідомила.

Представник позивачів позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача, Малотокмачанської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення.

Відповідач ОСОБА_3 проти позову заперечував та просив у його задоволенні відмовити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 та третьої особи ФГ «Логос» - адвокат ОСОБА_4 проти позову заперечував та просив у його задоволенні відмовити у повному обсязі.

Представник третьої особи, Оріхівської районної державної адміністрації Запорізької області, у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини не явки не повідомив.

У відповідності зі ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів.

Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, вивчивши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, дійшов до переконання про наявність підстав для задоволення позову з наступних підстав.

Враховуючи, що правовідносини щодо прийняття рішення виконкомом, прийняття рішення та видача державного акту склалися у 2000 році, до них приймаються норми, діючі та в редакції на той час (Земельний кодекс України 1990 року та Інструкція про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затверджена наказом Державного комітету України по земельних ресурсах N 43 від 4 травня 1999 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 4 червня 1999 року за N 354/3647).

В судовому засіданні встановлено та визнано сторонами, а тому відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню, що позивачі являються членами колишнього КСП «Восток» та у відповідності до приписів чинного законодавства та рішень загальних зборів членів КСП «Восток» отримали у власність земельні паї під час розпаювання земель КСП «Восток». На земельні паї їм видали відповідні сертифікати на право на змельну частку пай (а.с. 12-15), на підставі яких вони оформили право власності на земельні ділянки на ріллю. На видані на їх імена сертифікати мали були виділені земельні ділянки не тільки за цільовим призначенням «рілля», а й за цільовим призначенням «сіножаті», оскільки до земель колективної власності колишнього КСП «Восток» Оріхівського району Запорізької області входили землі з цільовим призначенням - «рілля» так і 482,4 га за цільовим призначенням «сіножаті».

В квітні 2016 року були проведені загальні збори власників земельних часток (паїв) колишнього КСП «Восток» на яких було прийнято рішення про закінчення проведення процедури розпаювання земель колишнього КСП «Восток» в частині сіножатей та звернення до Оріхівської РДА про отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) під сінокоси в натурі на місцевості обрано уповноважену особу. яка має діяти від імені власників паїв щодо оформлення права власності на зазначені сіножаті - ОСОБА_10 (надалі уповноважена особа), на ім'я якої позивачі видали відповідні довіреності, що підтверджується Протоколом загальних зборів власників земельних часток (паїв) колишнього КСП «Восток» №1.

Уповноважена особа звернулася до ПП «Землеврядник-Плюс» із замовленням на здійснення землеврядних робіт стосовно виготовлення технічної документації на земельні ділянки на території Білогірївської сільської ради Оріхівського району Запорізької області з цільовим призначенням «сіножаті», для послідуючого вирішення питання щодо передачі у власність кожному члену КСП «Восток».

16 березня 2017 року ПП «Землеврядник-Плюс» надало відповідь на звернення уповноваженої особи (додатком до якої є лист Оріхівської районної державної адміністрації Запорізької області № 580 від 20.12.2016 року), згідно якої частина земель, а саме 46,5 га, за цільовими призначенням «сіножаті», що відображена на план-схемі земель колишнього КСП «Восток», була передана Білогір'ївською сільською радою Оріхівського району Запорізької області за рішенням № 4 дев'ятої (позачергової) сесії двадцять третього скликання від 25 лютого 2000 року, у постійне користування фермерському господарству «Логос» для ведення сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до рішення Білогір'ївської сільської ради Оріхівського району Запорізької області за № 4 від 25.02.2000 року, а саме пункту 6 зазначеного рішення, фермерському господарству «Логос» було надано, відповідно до ст.ст. 51, 52 ЗК України, на праві постійного користування земельну ділянку загальною площею 46,5 га покращених сіножатей для ведення сільськогосподарського виробництва і 70,4 га для паювання членів КСП «Восток». На підставі прийнятого рішення, 09.03.2000 року Білогір'ївською сільською радою Оріхівського району Запорізької області був виданий державний акт на право постійного користування землею на імя ОСОБА_3.

Згідно ст.22 ЗК України (1990р.) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Інструкція про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затверджена наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 43 від 4 травня 1999 року (далі: інструкція), встановлює:

- право власності на землю і право постійного користування землею посвідчується державним актом: на право приватної власності на землю; на право колективної власності на землю; на право власності на землю; на право постійного користування землею (п.1.1.);

- державний акт на право постійного користування землею видається на підставі рішення Верховної Ради України, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласної, районної, Київської і Севастопольської міських, міської, селищної, сільської ради (п.1.4);

- складання державного акта на право постійного користування землею, проводиться після перенесення в натуру (на місцевість) меж земельної ділянки та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженим в установленому порядку проектом відведення цієї ділянки (п.1.12);

- технічна документація зі складання державного акта на право постійного користування землею включає: виписку з рішення відповідної ради або державної адміністрації про передачу у власність земельної ділянки; заяву власника землі або землекористувача про складання державного акта; технічне завдання на розробку технічної документації зі складання державного акта; висновок державного органу земельних ресурсів Держкомзему України про наявні обмеження на використання земельної ділянки; висновок органу у справах будівництва і архітектури про наявні обмеження на використання земельної ділянки; журнал польових вимірювань; кадастровий план земельної ділянки, складений за результатами зйомки; збірний кадастровий план суміжних землевласників і землекористувачів; відомість обчислення площі земельної ділянки; відомість обробки теодолітного ходу та вирахування координат поворотних точок меж земельної ділянки; експлікація земельних угідь згідно з формою 6-зем (п.1.16);

- кадастровий план земельної ділянки складається в масштабі, який забезпечує чітке зображення всіх елементів і написів. На план наносяться: межі земельної ділянки з описом суміжних землевласників і землекористувачів; поворотні точки меж земельної ділянки; лінійні проміри між точками по межах земельної ділянки; річки, озера, канали, шляхи, лісосмуги, інші елементи ситуації; межі будинків і споруд, розташованих на земельній ділянці; межі вкраплених земельних ділянок сторонніх землевласників і землекористувачів (додається їх список); межі угідь та зон обмежень щодо використання земельної ділянки (п.2.6);

- державні акти на право постійного користування землею видаються міськими, селищними, сільськими радами (п.3.1);

- державна реєстрація державних актів, що посвідчують право постійного користування землею здійснюється районною, міською, селищною, сільською радою (п.3.3);

- державні акти, що посвідчують право постійного користування землею реєструються у Книзі реєстрації державних актів на право постійного користування землею (громадянами) (п.3.5);

- книги реєстрації державних актів на право постійного користування землею ведуться відповідними радами (п.3.8).

Виходячи з аналізу вказаних норм, суд доходить висновку, що позивачі правомірно висунули вимоги за позовом, бо саме виконком та Рада несуть відповідальність за прийняття рішення про передачу земельної ділянки у приватну власність та видачу державного акту на право приватної власності на землю, а також ведення книги реєстрації таких актів.

Суд зазначає, що ні в самому оскаржуваному рішенні, ні в додатках до нього немає визначеного ст. 51 ЗК України 1990 року (в редакції, яка діяла на момент прийняття рішення) проекту відведення з погодженнями суміжних власників, землевпорядних організацій, місця її розташування.

Наданий відповідачем ОСОБА_3 у судовому засіданні ОСОБА_2 від 13.01.2000 року, який складений комісією у складі: голови комісії начальника відділу земельних ресурсів Оріхівського району ОСОБА_11, членів комісії - інженера-землеврядника Білогірївської сільської ради ОСОБА_12, головного спеціаліста Оріхівського госпрозрахункового бюро ОСОБА_13, голови КСП «Восток» ОСОБА_14, голови ФГ «Логос» ОСОБА_3 ділянку площею 46,5 га сильнозмитої ріллі перевести і використовувати як «покращені сіножаті» і відповідно використовувати при оренді фермерським господарством «Логос» (а.с. 94).

Відповідно до вищезазначеного ОСОБА_2 головним спеціалістом Оріхівського госпрозрахункового бюро ОСОБА_13 було виготовлено Схему розміщення ділянки поля бригади №1 КСП «Восток», що переводиться до покращених сіножатей.

Таким чином, в вищевказаному акті зазначено, що комісія рекомендує спірну земельну ділянку площею 46,5 га використовувати саме при оренді ФГ «Логос» та даний акт підлягає розгляду та затвердження виконкомом Білогірївської сільської ради і після затвердження набирає законної сили, тоді як в рішенні Білогір'ївської сільської ради Оріхівського району Запорізької області за № 4 від 25.02.2000 року, а саме в пункті 6 зазначеного рішення, вказано, що спірна земельна ділянка передається на праві постійного користування землею ФГ «Логос».

Крім того, судом встановлено, що і в самому оскаржуваному рішенні і в ОСОБА_2 від 13.01.2000 року, зазначається, що спірна земельна ділянка площею 46,5 га перебувала у власності колишнього КСП «Восток», проте будь-яких рішень Білогірївською сільською радою Оріхівського району Запорізької області по вилученню цієї земельної ділянки із власності КСП «Восток» не приймалося, відповідно до ст.ст. 27,28 Земельного кодексу України 1990 року (в редакції, яка діяла на момент прийняття рішення).

Також, суд зазначає, що відповідно до рішення Білогір'ївської сільської ради Оріхівського району Запорізької області за № 4 від 25.02.2000 року, а саме пункту 6 зазначеного рішення, спірна земельна ділянка площею 46,5 га передається на праві постійного користування фермерському господарству «Логос», тоді як державний акт на право постійного користування землею виданий на імя фізичної особи, а саме - ОСОБА_3.

Будь-яких інших документів з приводу технічної документації зі складання державного акта на право постійного користування землею (відповідно до чинного на той момент Земельного кодексу України та Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затверджена наказом Державного комітету України по земельних ресурсах N 43 від 4 травня 1999 року), а ні позивачами, а ні відповідачами, а ні третіми особами до суду надано не було.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивачів скасування пункту 6 рішення №4 Білогір'ївської сільської ради Оріхівського району Запорізької області дев'ятої (позачергової) сесії двадцять третього скликання від 25 лютого 2000 року в частині надання фермерському господарству «Логос» на умовах постійного користування ділянку площею 46,5 га із покращених сіножатей для ведення сільськогосподарського виробництва, як таке що постановлене в порушення чинного законодавства України, визнання недійсним та скасування Державного акту на право постійного користування землею серії І-ЗП за № 001372, виданого 09.03.2000 року на ім'я ОСОБА_3 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №1, на підставі рішення Білогір'ївської сільської ради Оріхівського району Запорізької області за № 4 від 25.02.2000 року є обґрунтовані, базуються на нормах закону, а тому підлягають задоволенню.

Щодо строку позовної давнини, то суд враховує, що відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Стаття 257 ЦК України встановлює, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Про те, що спірна земельна ділянка перебуває у праві постійного користування фермерського господарства «Логос» позивачі довідалися лише у 2016 році, а до суду звернулися в березні 2016 року, тобто не пропустивши строк позовної давності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,57-61,209,212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до Малотокмачанської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, ОСОБА_3, третя особа: Оріхівська районна державна адміністрація Запорізької області, фермерське господарство «Логос» про скасування рішення, визнання недійсним та скасування державного акту - задовольнити.

Скасувати пункт 6 рішення №4 Білогір'ївської сільської ради Оріхівського району Запорізької області дев'ятої (позачергової) сесії двадцять третього скликання від 25 лютого 2000 року в частині надання фермерському господарству «Логос» на умовах постійного користування ділянку площею 46,5 га із покращених сіножатей для ведення сільськогосподарського виробництва, як таке що постановлене в порушення чинного законодавства України.

Визнати недійсним та скасувати Державний акт на право постійного користування землею серії І-ЗП за № 001372, виданого 09.03.2000 року на ім'я ОСОБА_3 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №1, на підставі рішення Білогір'ївської сільської ради Оріхівського району Запорізької області за № 4 від 25.02.2000 року.

Повний текст рішення виготовлений 24.10.2017 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Запорізької області через Оріхівський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі, якщо рішення було ухвалене без участі особи, яка його оскаржує,- протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_15