Справа № 373/428/17 Головуючий у І інстанції Рева О. І.
Провадження № 22-ц/780/3216/17 Доповідач у 2 інстанції Лівінський С. В.
Категорія 33 03.07.2017
УХВАЛА

Іменем України

03 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Лівінського С.В.

суддів: Березовенко Р.В.

Таргоній Д.О.

за участю секретаря судового засідання Спеней І.С.

розглянувши справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» до ОСОБА_3 про відшкодування збитків за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 21 квітня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача і просить стягнути з неї 8371,72 грн завданих збитків та 1600 грн понесених судових витрат.

Свої вимоги обґрунтував тим, що 28.05.2006 позивач уклав з ним договір про користування електричною енергією. Відповідно до п. 1.1 цього договору він постачає електричну енергію, а відповідач своєчасно оплачує спожиту ним електроенергію. Цим же договором передбачено обов'язок відповідача дотримуватися нормативно-технічних документів та договору.

Відповідно до п. 37 Правил користування електричною енергією для населення (надалі також - Правила), 28.05.2016 представниками позивача під час обстеження електроустановок споживача за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено, що відповідач порушила п. 42 Правил користування електричною енергією для населення, змонтувавши на опорі № 23 лінії 2, яка йде від трансформаторної підстанції № 715, перед лічильником розетку, до якої приєднала провід, що накинутий на повітряну лінію електромережі 0,4кВ.

На виконання п. 53 Правил уповноваженими представниками позивача було складено відповідний акт в якому було зафіксовано порушення. З цим актом було ознайомлено відповідача та запрошено на засідання комісії з його розгляду.

Пояснив, що 08.06.2016 за участю відповідача комісія з числа уповноважених позивачем осіб, відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією здійснила розрахунок вартості не облікованої електроенергії у розмір 8371,72 грн.

Відповідач добровільно зазначену суму не сплатила, а тому просив стягнути її в примусовому порядку разом із понесеними судовим витратами.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 21 квітня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Позивач ПАТ «Київобленерго» з судовим рішенням не погодився і подав апеляційну скаргу. Просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. При цьому стверджував, що суд не надав належної оцінки доказам по справі, не встановив фактичні обставини по справі та не надав їм належну правову оцінку та порушив норми матеріального права.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, що відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що вона підлягає відхиленню.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи таке.

27 жовтня 2006 року сторонами було укладено договір № 027714 про користування електричною енергією побутовим споживачем, на підставі якого відповідача було підключено до електромережі із застосуванням приладу обліку уповноваженими представниками позивача.

Відповідно до п. 1 договору, енергопостачальник узяв на себе зобов'язання надійно постачати споживачеві електричну енергію до потужності 3 кВт, а споживач зобов'язався оплачувати одержану електричну енергію з обумовленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені договором.

Пунктом 9 договору межа розподілу(точка електромережі, стосовно якої розподіляється електромережа між споживачем та енергопостачальником) встановлена на ізоляторах опори від якої виконано підключення Л-2, КТП-715.

Згідно з п. 11 договору споживач, крім іншого, зобов'язався дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про користування електричною енергією, забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх внутрішніх електромереж, електроустановок та побутових електроприладів, узгоджувати з енергопостачальником нові підключення та переобладнання внутрішньої електропроводки, здійснювані з метою збільшення споживання електричної потужності.

Відповідно до п. 20 договору, споживач, поряд з іншим, несе відповідальність за порушення правил користування електричною енергією, розкрадання електричної енергії, самовільне підключення до електромережі і споживання електричної енергії без приладів обліку.

28 травня 2016 року позивачем було складено акт № К 028747 про те, що відповідачем вчинено накид проводів на ПЛ 0,4 на опорі № 23 Л 2, від ТП-715.

08 червня 2016 року комісією з розгляду вказаного акту зроблено висновок, що згідно п. 53 Правил та п. 3.1.5. Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, акт підлягає розрахунку.

Вартість не облікованої енергії за цим розрахунком становить 8371,72 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є не обґрунтованими, а в діях відповідача відсутні порушення Правил користування електричною енергією для населення.

Розглядаючи спір, колегія суддів з даним висновком районного суду погоджується за такого.

Правовідносини між сторонами у справі, регулюються Законом України "Про електроенергетику", в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 № 1357, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі також Правила) та договором про користування електричною енергією побутовим споживачем № 027714 від 27 жовтня 2006 року(далі також договір).

Так, статтею 26 Закону України "Проелектроенергетику" визначено, що споживання електричної енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником (ч. 1). Споживач енергії зобов'язаний додержуватись вимог нормативно-технічних документів та договору(ч. 2). Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Правила користування електричною і тепловою енергією для населення затверджуються Кабінетом Міністрів України(ч. 4).

Згідно з ч. ч. 1-2 ст. 27 Закону України "Проелектроенергетику" правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність. Правопорушеннями в електроенергетиці, окрім іншого, є: крадіжка електричної і теплової енергії, самовільне підключення до об'єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку; порушення правил користування енергією.

Пунктом 42 Правил установлено, що споживач електричної енергії, поряд з іншим зобов'язаний дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та договору, забезпечувати належний технічний стан та безпечну

експлуатацію своїх електроустановок та побутових електроприладів.

Положеннями пункту 48 Правил визначено, що споживач несе відповідальність згідно із законодавством за: порушення правил користування електричною енергією; розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку.

Доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права являються безпідставними.

Суд першої інстанції, на думку колегії суддів, повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, належність, допустимість, достовірність кожного наданого сторонами доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, в тому числі й тим, на які посилається позивач в апеляційній скарзі, та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відмови в задоволенні позову.

Відповідно до положень ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. ст. 57, 212 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відео записів, висновків експертів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Крім того, у ч. 4 ст. 60 ЦПК України визначено, що доказування (а, отже, і рішення суду) не може ґрунтуватися на припущеннях.

Всупереч твердженням апелянта, ним в порушення вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України не доведено перед судом належними і допустимими доказами обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог та заперечень в апеляційній скарзі.

Не зважаючи на доводи апелянта, сам факт виявлення позивачем накиду проводів на повітряну лінію 0,4 на опорі № 23 Л 2, від ТП-715, що знаходиться поза межами домоволодіння відповідача, не свідчить про розкрадання ОСОБА_3 електричної енергії, порушення позивачем положень Закону України "Про електроенергетику", Правил чи договору, а також про порушення нею зобов'язання в розумінні положень ст. ст. 6, 626-631, 526 ЦК України.

Не дає підстав для притягнення відповідача до визначеної позивачем цивільної відповідальності, всупереч його позиції по справі, й та обставина, що ОСОБА_3 не заперечувала самого факту накиду проводів на повітряну лінію електропередач, вчиненого іншими особами вмежах балансової належності та експлуатаційної відповідальності позивача, до укладення договору між сторонами.

Інші твердження позивача, зазначені в апеляційній скарзі, дублюють його позовні вимоги, яким міськрайонний суд під час розгляду справи надав відповідну правову оцінку.

Також вони зводяться до аналізу наявних у справі доказів, встановлення та їх переоцінку і наведених висновків суду теж не спростовують та не дають підстав для зміни або скасування правильного по суті і справедливого рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Тому, керуючись ч. 3 ст. 209, ст. ст. 218, 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» відхилити.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 21 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя С.В. Лівінський

судді: Р.В. Березовенко

Д.О. Таргоній