Справа № 308/2915/17
У Х В А Л А

Іменем України

31 жовтня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого Собослоя Г.Г.,

суддів Фазикош Г.В., Бисаги Т.Ю.,

секретарі Сочка І.І.,

з участю: ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 07 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Дубрівської сільської ради про визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, який мотивує тим, що 24.01.1971 року помер її батько ОСОБА_3 після смерті якого відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку, що знаходиться за адресою: Ужгородський р-н., с. Дубрівка, вул. Центральна,80. Заповіту батько не залишив, тому, спадкоємцями за законом першої черги були: син ОСОБА_4, донька ОСОБА_1, дружина ОСОБА_5 16.08.2009 року померла її мати ОСОБА_5, яка на момент смерті прийняла спадщину у вигляді 1/3 частки житлового будинку №80 (на даний момент №87), але не оформила своїх спадкових прав. Заяву про прийняття спадщини на частину спадкового майна, що відкрилась після смерті її матері ОСОБА_5 вона не подавала, оскільки їй було відомо про те, що за життя її мати - ОСОБА_5 на випадок своєї смерті зробила заповіт, яким заповіла все належне їй майно брату позивача - ОСОБА_4, який повідомив їй, що спадщину, яка відкрилась після смерті матері він прийняв.

ОСОБА_4, який помер 15.04.2015 року, прийняв спадщину у вигляді 1/3 частки житлового будинку №87, яка відкрилась після смерті матері, але не за заповітом, а на підставі закону, при цьому спадкових прав також не оформив, про що ОСОБА_1 дізналася 02.02.2017 року.

Позивач подала заяву до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, за померлою матірю ОСОБА_5, однак нотаріусом Ужгородської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_6 їй у цьому відмовлено з тих підстав, що нею пропущено шестимісячний строк подачі заяви про прийняття спадщини.

Причинами пропуску нею строку для прийняття спадщини вважає те, що вона не знала і не могла знати що така спадщина існує, так як обґрунтовано вважала, що це майно успадковане її братом ОСОБА_4 за заповітом ОСОБА_5

Посилаючись на вказані обставини просила визначити їй додатковий строк, один місяць, для подання до державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за законом за померлою 16.08.2009 року ОСОБА_5

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 07.07.2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Дубрівської сільської ради про визначення додаткового строкудля подання заяви про прийняття спадщини відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду, оскільки таке постановлено з порушенням норм процесуального та матеріального права, так як підстав передбачених чинним законодавством для відмови у задоволенні позовних вимог відсутні.

ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні просили задовольнити апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

Інші сторони в судове засідання не зявилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень, однак їх неявка, у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та її представника, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що 16.08.2009 року померла ОСОБА_5, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ №216100 від 30.08.2016 року.

Як слідує з довідки Дубрівської сільської ради № 396 від 29.08.2016 року, за життя ОСОБА_5 залишила на імя сина ОСОБА_4 заповіт, посвідчений у виконавчому комітеті Дубрівської сільської ради.

Як встановлено судом, після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина за заповітом на житловий будинок, що знаходяться за адресою: Ужгородський р-н., с. Дубрівка, вул. Центральна,87.

Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків(спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Із змісту ст. ст. 1223,1233 ЦК України слідує, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно із ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

У встановлений законом строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, донька останньої - ОСОБА_1 не звернулася.

Постановою державного нотаріуса Ужгородської районної державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 07.03.2017 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно за померлою ОСОБА_5, у звязку із пропуском строку для прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкоємців та успадковане майно, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

До такого висновку дійшов Верховний Суд України у постанові № 6-85цс12 від 26.09.2012 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що незнання позивача про неприйняття спадщини, після смерті матері, її братом ОСОБА_4, не свідчить про поважність пропуску строку на прийняття такої, у розумінні ч.1 ст. 1272 ЦК України.

Крім того, як встановлено в судовому засіданні апеляційної інстанції з пояснень позивача, спадкоємцями за померлим ОСОБА_4 є його діти: ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які до участі у справі не залучалися та права яких на спадкування за померлим батьком, можуть бути порушені.

Враховуючи наведені обставини, оцінюючи всі зібрані докази в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 07 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: