Ухвала

іменем україни

26 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

КузнєцоваВ.О., Євграфової Є.П., Карпенко С.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про зміну розміру аліментів на утримання дитини, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Згурівського районного суду Київської області від 16 червня 2016 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області від 09 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ј частини всіх видів заробітку на тверду грошову суму в розмірі до 800 грн щомісячно з урахуванням індексації, посилаючись на те, що відповідач майнової допомоги не надає, не сплачує аліменти, які були з нього стягнуті за рішенням суду та офіційно ніде не працює.

Рішенням Згурівського районного суду Київської області від 16 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області від 09 серпня 2016 року позов задоволено.

Змінено розмір аліментів, присуджених рішенням Згурівського районного суду Київської області від 17 травня 2011 року та стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 800 грн, з урахуванням індексації, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з моменту набрання рішенням законної сили й до досягнення дитиною повноліття.

Допущено негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.

Вирішено питання щодо судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати оскаржувані рішення та вирішити питання по суті, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення судів ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування не встановлено.

Судами встановлено, що ОСОБА_5 є батьком неповнолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з матір'ю ОСОБА_4

З ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього сина рішенням Згурівського районного суду Київської області від 17 травня 2011 року стягнуто аліменти у розмірі ј частини від усіх видів заробітку, починаючи з 27 квітня 2011 року й до досягнення дитиною повноліття.

Існує заборгованість по аліментам, що підтверджується довідкою ВДВС.

ОСОБА_5 офіційно не працює.

За змістом ст. 180 СК Українибатьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частина перша ст. 192 СК Українипередбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Сімейний кодекс Українипередбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, обґрунтовано виходив з наявності підстав для зміни розміру стягнутих з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини з ј частини всіх видів заробітку на тверду грошову суму - 800 грн щомісячно, оскільки змінився матеріальний стан відповідача, який тривалий час не працює, має заборгованість по сплаті аліментів.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони узгоджуються з матеріалами та обставинами справи.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_5 висновків судів не спростовують.

Матеріали витребуваної справи не свідчать про те, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Оскаржувані рішення судів ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Згурівського районного суду Київської області від 16 червня 2016 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області від 09 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Кузнєцов

Є.П.Євграфова

С.О.Карпенко