Справа №752/2141/17
Провадження № 2-о/752/122/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26.06.2017 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Овдій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2, ОСОБА_3, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Марініченко Олена Семенівна про встановлення факту проживання однією сім»єю,

в с т а н о в и в:

заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім»єю з ОСОБА_5, 1916 р., який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, у період з 1998 р. до моменту смерті та просив визнати його спадкоємцем 4 черги.

Заява обгрунтована тим, що 1989 року заявник разом з членами своєї сім'ї (дружиною -ОСОБА_6, доньками - ОСОБА_7 та ОСОБА_8) отримав житло, а саме квартиру АДРЕСА_2, що підтверджується ордером на житло НОМЕР_1 від 02.11.1989 року.

У вказану квартиру разом з членами сім'ї він вселився та був зареєстрований в 1989 році.

У вересні 1998 року в квартирі був зареєстрований громадянин ОСОБА_5.

11.12.1998 року він разом з членами своєї сім'ї (дружиною та двома доньками) та громадянином ОСОБА_5, приватизували квартиру АДРЕСА_3, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 11.12.1998 року, згідно якого, кожен отримав по 1/5 частині зазначеної квартири у приватну власність.

ОСОБА_5 являвся батьком покійної дружини ОСОБА_6, проте встановити факт родинних відносин на даний час є неможливим, оскільки жодних документів не збереглося.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Після смерті ОСОБА_5 заявник фактично прийняв спадщину, оскільки весь час проживав та був зареєстрований разом зі спадкодавцем.

Приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Марініченко О.С. було заведено спадкову справу, але у видачі свідоцтва про право на спадщину мені було відмовлено постановою від 26.01.2017 року, так як у мене відсутнє документальне підтвердження проживання однією сім'єю з померлим, а саме рішення суду, в зв»язку з чим заявник звернувся до суду.

В ході судового розгляду заявник підтримав подану заяву, просив її задовольнити, встановити факт його проживання однією сім»єю з ОСОБА_5 для реалізації спадкових прав та визнати його спадкоємцем 4 черги.

Заінтересовані особи: ОСОБА_3, ОСОБА_2 в ході судового розгляду не заперечували проти задоволення заяви.

Заінтересована особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Марініченко О.С. в судове засідання не з»явилась, про місце і час судового розгляду була повідомлена належним чином.

Вислухавши заявника та заінтересованих осіб, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що в 1989 року ОСОБА_1 разом з членами своєї сім'ї (дружиною -ОСОБА_6, доньками - ОСОБА_7 та ОСОБА_8) отримав житло, а саме квартиру АДРЕСА_2, що підтверджується ордером на житло НОМЕР_1 від 02.11.1989 року.

У вказану квартиру разом з членами сім'ї заявник вселився та був зареєстрований в 1989 році.

У вересні 1998 року в квартирі був зареєстрований громадянин ОСОБА_5.

11.12.1998 року ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_5 отримали Свідоцтвом про право власності на житло, а саме на АДРЕСА_1 в рівних долях.

ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_6 - дружини заявника, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом реєстрації серті у м.Києві.

Після смерті ОСОБА_5 заявник фактично прийняв спадщину, оскільки весь час проживав та був зареєстрований разом з ним.

Судом встановлено, що заявник звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Марініченко О.С. за заявою про прийняття спадщини, на підставі якої була заведена спадкова справа, але у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено постановою від 26.01.2017 року, в зв»язку з відсутністю документального підтвердження проживання однією сім'єю з померлим.

Відповідно до ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факти родинних відносин між фізичними особами.

В судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з роз"ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих та майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ; встановлення факту не пов»язується з наступним вирішенням спору про право.

Звертаючись до суду заявник просить встановити факт його проживання однією сім»єю з ОСОБА_5, оскільки у інший спосіб неможливо підтвердити факт родинних відносин померлого ОСОБА_5, заявникаа та його дружини ОСОБА_6, яка також померла в ІНФОРМАЦІЯ_6

За приписами частини 2 статті 3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім'ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв'язках. Обов'язковою умовою для визнання їх членами сім'ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Пунктом 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено наступне, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного Кодексу про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Згідно статті 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 1264 Цивільного кодексу України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно частини 1 статті 1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають.

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

Факт проживання заявника з ОСОБА_5 однією сім»єю в період з 1998 р. по момент сметрі підтверджується довідкою Центру комунального сервісу № 33 та довідкою форми № 3 про склад сім»ї, яка видана 23.04.2017 р. КК «Центр комунального сервісу м.Києва, а також поясненнями заявника та заінтересованих осіб.

Враховуючи викладені обставини, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність заявником факту його проживання однією сім»єю з ОСОБА_5 в період з 1998 р. по день його смерті, в зв»язку з чим заява в цій частині підлягає задоволенню.

Не підлягають задоволенню вимоги заявника щодо визнання його спадкоємцем четвертої черги, оскільки черговість прийняття спадщини, а також коло осіб, які входять до складу відповідної чарги, визначені законом і встановлення зазначених побставин в судовому порядку не вимагається.

У разі наявності спору між спадкоємцями щодо черговості прийняття спадщини, заявник не позбавлений можливості звернутись до суду в позовному провадженні з відповідним позовом про захист свого права.

З огляду на викладене, вимоги заявника підлягають задоволенню частково.

Керуючись ст.ст.234, 256, 259 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2, ОСОБА_3, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Марініченко Олена Семенівна про встановлення факту проживання однією сім»єю задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, однією сім»єю з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, у період з 1998 року до моменту смерті.

В іншій частині відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя