АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5398/17 Справа № 199/2112/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Свистунова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Свистунової О.В.

суддів Красвітної Т.П., Варенко О.П.

за участю секретаря Гулієва М.І.о

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2017 року

по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа - ОСОБА_2 про визнання договору поруки таким, що припинив свою дію,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, які було уточнено у квітні 2016 року в частині застосування до розрахованої заборгованості гривневого еквіваленту.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 19.03.2007 року між Закритим акціонерним товариством ОСОБА_4 банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство ОСОБА_4 банк «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №DN80FJ00000043, відповідно до умов якого банк зобовязався надати позичальнику кредит у сумі 68712,00 доларів США, а відповідач зобовязалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором - до 18.03.2027 року.

У забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором DN80FJ00000043 від 19.03.2007 року між Закритим акціонерним товариством ОСОБА_4 банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство ОСОБА_4 банк «ПриватБанк» та ОСОБА_5 був укладений договір поруки №1 №DN80FJ00000043, відповідно до умов якого ОСОБА_5 відповідає перед кредитором за виконання зобовязань ОСОБА_5 за кредитним договором DN80FJ00000043 від 19.03.2007 року, як солідарний боржник, в тому ж розмірі, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

ОСОБА_2 належним чином не виконувала умови кредитного договору DN80FJ00000043 від 19.03.2007 року, порушивши графік погашення заборгованості за кредитом, у звязку з чим станом на 10.03.2016 року заборгованість по кредиту становить 216496,25 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом 57266,36 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом 45739,77 доларів США, заборгованість по комісії за користуванням кредитом 13335,42 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобовязання договором.

Оскільки, на вимоги позивача відповідачі заборгованість не погасили, від виконання своїх зобов'язань ухиляються, позивач просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 «ПриватБанк» заборгованість станом на 10.03.2016 року за кредитним договором від № DN80FJ00000043 від 19.03.2007 року у сумі 216496,25 доларів США, а також понесені витрати по справі.

Відповідач ОСОБА_5 заперечував проти позовних вимог та звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання договору поруки таким, що припинив свою дію, посилаючись на те що, кредитором на підставі ст. 1050 ЦК України було змінено строк кредитування, про що було повідомлено ОСОБА_5 у листі-вимозі вих. № від 23.09.2010 року, та в шестимісячний термін із позовом про стягнення кредиту банк до відповідача ОСОБА_5, як до поручителя, не звернувся, тому, відповідно до вимог ст. 559 ЦК України, договір поруки №1 №DN80FJ00000043 від 19.03.2007 року припинив свою дію, а позовні вимоги щодо солідарного стягнення з ОСОБА_5 кредитної суми є такими, що не підлягають задоволенню.

Також, відповідач ОСОБА_5 вважає незаконним та таким, що порушує права споживачів, нарахування банком комісії за обслуговування кредиту, просив суд застосувати строк позовної давності до позовних вимог за основним позовом, який сплинув з моменту дострокового повернення кредитних коштів - 23.09.2012 року, встановленого предявленим листом-вимогою від 23.08.2012 року №30.1.0.0/2-030, направленого відповідачці ОСОБА_5

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2017 року у задоволенні позовних вимогПублічного акціонерного товариства ОСОБА_4 банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено.

Позов ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 банк «ПриватБанк», третя особа ОСОБА_2, про визнання договору поруки таким, що припинив свою дію - задоволено.

Визнано таким, що припинив свою дію договір поруки №1 №DN80FJ00000043 від 19 березня 2007 року, укладений між Публічним акціонерним товариством ОСОБА_4 банк «ПриватБанк» та ОСОБА_5.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 банк «ПриватБанк» 640,00 гривень судового збору на користь держави.

У апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги, а у задоволенні зустрічного позову відмовити, оскільки вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в межах заявлених вимог та на підставі тих доказів, що надані були сторонами під час розгляду справи по суті, у достатньо повному обсязі з'ясував права і обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону.

У судовому засіданні встановлено, що 19.03.2007 року між Закритим акціонерним товариством ОСОБА_4 банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство ОСОБА_4 банк «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №DN80FJ00000043, відповідно до умов якого банк зобовязався надати позичальнику кредит у сумі 68712,00 доларів США, а відповідачка зобовязалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором - до 18.03.2027 року.

У забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором DN80FJ00000043 від 19.03.2007 року між Закритим акціонерним товариством ОСОБА_4 банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство ОСОБА_4 банк «ПриватБанк» та ОСОБА_5 був укладений договір поруки №1 №DN80FJ00000043, відповідно до умов якого ОСОБА_5 відповідає перед кредитором за виконання зобовязань ОСОБА_5 за кредитним договором DN80FJ00000043 від 19.03.2007 року, як солідарний боржник в тому ж розмірі, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_5 умов кредитного договору DN80FJ00000043 від 19.03.2007 року, станом на 10.03.2016 року згідно з наданим позивачем розрахунком утворилась заборгованість по кредиту у розмірі 216 496,25 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом 57266,36 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом 45739,77 доларів США, заборгованість по комісії за користуванням кредитом 13335,42 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобовязання договором.

Судом також встановлено, що листом-вимогою від 23.08.2012 року за №30.1.0.0./2-030, направленою відповідачці ОСОБА_5, позивачем було повідомлено про дострокове повернення кредитних коштів за кредитним договором № DN80FJ00000043 від 19.03.2007 року, та встановлений тридцяти денний термін з дня отримання листа.

Доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції було невірно визначено правову природу вимоги кредитора та початок строку позовної давності, колегія суддів не може прийняти до уваги, зважаючи на наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За частинами першою, пятою статті 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Як зазначалося вище, сторони кредитного договору встановили, як строк дії договору, так і строки виконання зобовязань за щомісячним погашенням платежів.

Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

Сторони домовилися, що в разі порушення позичальником строків сплати процентів, та/або кредиту як в повному обсязі, так і частково більш ніж на тридцять календарних днів кредитор має право вимагати дострокового погашення кредиту, нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій у повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення позичальнику, а позичальник, зі свого боку, зобовязується достроково погасити в повному обсязі кредит, нараховані проценти та можливі штрафні санкції протягом тридцяти календарних днів з дати одержання зазначеного письмового повідомлення кредитора.

Отже, перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов'язання, тобто строку виконання зобов'язання в повному обсязі (кінцевий строк) або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Матеріалами справи та поясненнями сторін в ході розгляду справи підтверджується, що на адресу відповідача ОСОБА_2 банком було направлено 29.11.2012 року вимогу про повернення суми кредиту у повному обсязі, а також процентів, комісії та штрафних санкцій, нарахованих на день повернення кредиту, в тридцяти денний строк з дня отримання вимоги. (а.с.182).

Таким чином, пред'явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобов'язання та зумовлює перебіг позовної давності.

Позов банку до відповідача ОСОБА_2 про звернення стягнення на заставлене майно, який рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2014 року, набравши законної сили, залишено без задоволення, не перериває перебіг строку позовної давності у зазначених правовідносинах.

У зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитним договором банк використав право достроково вимагати з позичальника повернення заборгованості за кредитним договором, надіславши лист-вимогу 23.08.2012 року № 30.1.0.0./2-030 боржнику про дострокове негайне повернення всієї суми кредиту й пов'язаних з ним платежів (відсотків) (а. с. 81) та лист-вимогу від 29.11.2012 року про повернення суми кредиту у повному обсязі, а також процентів, комісії та штрафних санкцій, нарахованих на день повернення кредиту, в тридцяти денний строк з дня отримання вимоги. (а.с.182).

Отже, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про негайне повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня після одержання такої вимоги.

Банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором у березні 2016 року.

Тому, суд першої інстанції прийшов правильного висновку, приймаючи до уваги загальний трирічний строк позовної давності до позовних вимог про стягнення кредитних коштів, що позивачем було пропущено строк позовної давності.

Також, колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта щодо незгоди припинення дії договору поруки, оскільки, предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, процентів за користування кредитом та пені, кредитор, відповідно до ч. 2 ст.1054 ЦК України, змінив строк виконання основного зобовязання і зобовязаний був предявити позов до поручителя протягом шести місяців з цієї дати.

Матеріалами справи підтверджено, що з письмовою вимогою до поручителя ОСОБА_5 про повернути суму кредиту в повному обсязі, нараховані проценти, комісії та штрафні санкції в тижневий термін з дати одержання цього повідомлення, банк звернувся 23.09.2010 року (а.с.161, 180).

Із зазначеним позовом, у тому числі і до поручителя банк звернувся до суду 24.03.2016 року.

У Правовій позиції від 24 вересня 2014 року у справі за № 6-106цс14 зазначено, що у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за основним договором строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобовязання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобовязання або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

За умови предявлення банком боржнику й поручителю вимог про дострокове виконання зобовязання з повернення кредиту, змінюється в односторонньому порядку строк виконання основного зобовязання й порука припиняється, якщо кредитор не предявить вимоги до поручителя протягом шести місяців від зміненої дати виконання основного зобовязання.

Таким чином, банк відповідно до положень статті 1050 ЦК України та ззгідно основного договору скористався правом на повернення кредиту достроково, чим змінив дату виконання основного зобовязання.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків у рішенні суду першої інстанції, протирічать вимогам законодавства, яке регулює спірні правовідносини, матеріалам справи, зводяться до переоцінки доказів по справі.

Судом першої інстанції у досить повному обсязі зясовані права та обовязки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, справа розглянута у рамках позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що згідно до ст. 308 ЦПК України правових підстав для скасування рішення не має, а тому, доводи апеляційної скарги підлягають відхиленню, а рішення суду першої інстанції, у оскаржуваній частині, залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено у касаційному порядку.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді Т.П.Красвітна

ОСОБА_6