Справа № 345/1305/17
Провадження № 22-ц/779/1572/2017
Головуючий у 1 інстанції Сухарник І. І.
Суддя-доповідач Василишин
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Василишин Л.В.,

суддів: Мелінишин Г.П., Пнівчук О.В.

секретаря Турів О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсною реєстрації по місцю проживання, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного від 21 серпня 2017 року, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсною реєстрації по місцю проживання.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 19 вересня 2008 року ОСОБА_4 став одноосібним власником квартири АДРЕСА_1, після чого зареєстрував у квартирі свою дружину ОСОБА_2 та сина ОСОБА_3

Вказувала, що рішенням Калуського міськрайонного суду від 30 листопада 2009 року вищевказаний договір купівлі-продажу визнаний недійсним, а право власності на дану квартиру повернуто їй у одноосібну власність.

Посилаючись на те, що в період незаконного володіння ОСОБА_4 спірною квартирою до неї були зареєстровані відповідачі, просила визнати недійсною реєстрацію по місцю проживання ОСОБА_3, ОСОБА_2 АДРЕСА_2.

Рішенням Калуського міськрайонного від 21 серпня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі на дане рішення ОСОБА_1 посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, на порушення норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що з 03 листопада 2009 року в звязку із визнанням договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 недійсним ОСОБА_2 та ОСОБА_3 втратили право на користування житлом.

ОСОБА_4 став співвласником спірної квартири з 08 листопада 2011 року і тільки з цього моменту ОСОБА_4 набув права на вселення та реєстрацію членів своєї сімї, однак її позовні вимоги стосуються незаконної реєстрації відповідачів проведеної 10 червня 2009 року та 30 червня 2009 року.

У звязку з наведеним, просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримав з наведених мотивів.

ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їхній представник ОСОБА_6 апеляційну скаргу заперечили, посилаючись на її безпідставність.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є колишньою дружиною відповідача ОСОБА_3

ОСОБА_4 є чоловіком відповідача ОСОБА_2 та батьком відповідача ОСОБА_3

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 13 вересня 2008 року ОСОБА_2, яка діяла від імені ОСОБА_1 продала ОСОБА_4 двокімнатну квартиру № 6, загальною площею 76,3 кв.м. по вул. Підвальна, 4А у м. Калуші.

Як вбачається з будинкової книги для прописки громадян, що проживають у ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані у вказаній квартирі з 10 червня 2009 року та з 01 липня 2009 року відповідно.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 30 листопада 2009 року позов ОСОБА_1 задоволено, визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4, укладений 13 вересня 2008 року між ОСОБА_2, яка діяла від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_4, який 13 вересня 2008 року посвідчено приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу ОСОБА_7

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 15 жовтня 2010 року визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 за позовом про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на нього, за якою: за ОСОБА_3 визнано право власності на 40/100 квартири АДРЕСА_5, а за ОСОБА_1 60/100 цієї квартири.

З витягу про державну реєстрацію прав від 08 вересня 2011 року вбачається, що ОСОБА_4 згідно договору дарування від 22 серпня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_7 є власником 40/100 квартири по вул. Підвальна в м. Калуші.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання» (в редакції чинній на момент реєстрації відповідачів) реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання» (в редакції чинній на момент реєстрації відповідачів) для реєстрації особа подає: письмову заяву.

Згідно із ч. 1 ст. 7 цього Закону (на момент визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним) зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

За змістом заяви про реєстрацію місця проживання, форма якої встановлена Постановою Кабінету Міністрів України від 28 липня 2004 року № 985 «Про затвердження зразків документів, необхідних для реєстрації місця проживання в Україні», чинної на час реєстрації відповідачів, у разі відсутності в особи документів, що підтверджують її право на проживання в житлі, обовязковою є згода наймача та усіх повнолітніх членів сімї (чи власника/співвласників житла) на реєстрацію місця проживання.

Згідно з пунктом 7.1. Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України від 22 листопада 2012 року № 1077, реєстрація місця проживання особи скасовується в разі її проведення з порушенням вимог законодавства.

В спірному випадку, підставою звернення ОСОБА_1 з позовом, стало здійснення відповідачами реєстрації за місцем проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2 у червні та липні 2009 року. Оскільки, як стверджує позивач, договір купівлі-продажу квартири судовим рішенням від 30 вересня 2009 року визнано недійсним, - таку реєстрацію також слід визнати недійсною.

Разом з тим, сторона позивача не навела норм матеріального права, які б вказували на правовий наслідок визнання недійсним договору - визнання недійсною реєстрації місця проживання.

Колегія суддів звертає увагу і на те, що згідно норм зазначеного Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання», здійснення реєстрації за місцем проживання та зняття з такої є врегульованою законом процедурою, що здійснюється відповідним державним органом. Доказів щодо звернення з цього приводу сторона апелянта не представила.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, на час здійснення реєстрації дії відповідачів відповідали вимогам закону з огляду на наявність у останніх права на користування спірною квартирою.

Тому слід вважати, що висновок суду першої інстанції про безпідставність заявлених вимог є правильним.

Рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Калуського міськрайонного від 21 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання нею законної сили.

Головуюча Л.В. Василишин

Судді: Г.П. Мелінишин

ОСОБА_8