АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3329/17 Головуючий 1 інст. Григор`єв Б.П.
Справа № 641/534/17 Доповідач - Кругова С.С.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2017 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Колтунової А.І.,

ОСОБА_1,

секретаря Прологаєвої А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 30 березня 2017 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Харків Екоресурс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

У січні 2017 року ТОВ «Харків Екоресурс» звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за надання послуг з виведення побутових відходів у розмірі 495 грн. 53 коп.

Рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 30 березня 2017 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Харків Екоресурс» заборгованість за надання послуг з вивезення побутових відходів у розмірі 495 грн. 53 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В обгрунтування скарги посилається на неповне зясування судом обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що між позивачем та відповідачем договір про надання послуг з вивезення побутових відходів не укладався.

Позивачем не надано доказів, які б підтверджували отримання відповідачем послуг з вивезення побутових відходів.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надавались послуги з вивезення побутових відходів, проте відповідачем вказані послуги не оплачувались, що відповідно до ст.ст. 526, 625 ЦК України є підставою для стягнення вказаної заборгованості.

З таким висновком суду, колегія суддів погоджується, з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 та є споживачем послуг з вивезення побутових відходів (особовий рахунок № 76231).

Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради №940 від 28 грудня 2011 року ТОВ «Харків Екоресурс» визначено виконавцем послуг з вивезення побутових відходів у м. Харкові.

На виконання вимог чинного законодавства ТОВ «Харків Екоресурс» у офіційному друкованому засобі масової інформації Харківської міської ради газеті «Харьковские Известия» від 26 лютого 2013 року опубліковано для власників та мешканців житлових будинків приватної власності договір про надання послуг з вивезення побутових відходів.

Відповідно до вказаного договору виконавець ТОВ «Харків Екоресурс» зобов'язується згідно графіка надавати споживачам послуги з вивезення побутових відходів на підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 28.12.2011р. № 940 та відповідно до схеми санітарного очищення, затвердженої рішенням 18 сесії Харківської міської ради 4-го скликання від 24.12.2003р. № 284/03 зі змінами та доповненнями, а споживач зобов'язується своєчасно оплачувати послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором. Оплата послуг здійснюється щомісячно. Платежі вносяться не пізніше 15-го числа періоду, що настає за розрахунковим.

Між Українським державним підприємством поштового зв'язку (далі - УДППЗ) «Укрпошта» та ТОВ «Харків Екоресурс» 25 лютого 2012 року укладено договір про надання послуги з доставки рекламної та/або інформаційної продукції, згідно якого УДППЗ «Укрпошта» здійснило доставку споживачам примірника газети «Харьковские Известия», в якому був надрукований договір про надання послуг з вивезення побутових відходів від 26.02.2013р.

Відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону України Про житлово-комунальні послуги процедура погодження умов договору відбувається протягом одного місяця з дня внесення проекту договору однією із сторін.

Згідно ч. 3 ст. 205 ЦК України у випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

До набрання чинності цим договором від відповідача не надходило жодних заяв про його незгоду з умовами опублікованого договору. Впродовж місяця з дня опублікування проекту договору від 27 листопада 2012 року відповідач про свою відмову укласти договір про надання послуг з вивезення побутових відходів ТОВ Харків Екоресурс у письмовому вигляді не направив.

За таких обставин відповідач прийняв пропозицію ТОВ Харків Екоресурс на укладення договору про надання послуг з вивезення побутових відходів.

Надання позивачем послуг з вивезення побутових відходів за місцем проживання відповідача підтверджується графіком планово-подворового вивезення твердих побутових відходів від приватних домоволодінь Комінтернівсього району м. Харкова.

Відповідач допустив заборгованість з оплати наданих послуг з вивезення побутових відходів.

Відповідно до частини першої статті 1 ЦК України особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників, регулюються цивільним законодавством.

Пунктом 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені.

Як убачається з преамбули, Закон України «Про житлово-комунальні послуги» визначає лише основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки.

За визначенням, наданим у статті 1 цього Закону, житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг (стаття 3).

Відповідно до частини першої статті 4 зазначеного Закону законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

Згідно з частиною другою статті 4 ЦК України основним актом цивільного законодавства України є цей Кодекс. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Якщо суб'єкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж цей Кодекс, він зобов'язаний одночасно подати проект закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Поданий законопроект розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проектом закону про внесення змін до Цивільного кодексу України.

З огляду на те, що в процесі прийняття спеціального закону Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зміни до ЦК України Верховною Радою України не розглядалися та не приймалися, стосовно спірних правовідносин норми спеціального закону не можуть конкурувати з нормами основного акта цивільного законодавства.

Разом з тим відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов'язання повинне виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань.

Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням.

Отже, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням.

З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав та обов'язків сторін, на боржників покладено певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому відповідає право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) вимагати сплати грошей за надані послуги.

Отже, з огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов'язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобовязання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобовязання.

За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов'язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України.

Крім того, застосування положень частини другої статті 625 ЦК України до спірних правовідносин також узгоджується із закріпленими в пункті 3 частини першої статті 96 ЦПК України нормами, відповідно до яких однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості.

Як вбачається з розрахунку, наданого ТОВ Харків Екоресурс, який відповідач не спростував, з 1 січня 2015 року по 1 січня 2017 року він не здійснював оплату послуг з вивезення побутових відходів, у звязку з чим виникла заборгованість у сумі 383,87 грн.

Зобовязання сплатити послуги з вивезення побутових відходів, яке виникло на підставі публічного договору є грошовим.

З огляду на це, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобовязання стягненню також підлягають інфляційні витрати за час прострочення, 3% річних від простроченої суми.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_2 не користувався послугами ТОВ Харків Екоресурс з вивезення побутових відходів, а утилізує їх самостійно не підтверджено жодним доказом.

Впродовж місяця з дня опублікування проекту договору від 27 листопада 2012 року ОСОБА_2 не заявлено про свою відмову від укладення вказаного договору.

Висновки суду узгоджуються з правовими позиціями висловленими Верховним Судом України в постановах у справах № 6-59цс13 та №6-2023цс15.

Так, за результатами перегляду цих справ суд дійшов висновку, що за відсутності оформлених договірних відносин, але в разі існування прострочення виконання грошового зобов'язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України .

Отже, доводи апеляційної скарги щодо неукладення договору і не отримання послуг від позивача, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 30 березня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий С.С. Кругова

Судді А.І. Колтунова

ОСОБА_1