АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/5873/16-ц Головуючий в 1 інстанції
Провадження 22-ц/774/1005/К/17 ОСОБА_1
Категорія № 48 (ІІ ) Доповідач Бондар Я.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильська А.П., Зубакова В.П.

секретар: Чубіна А.В.,

за участі: представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 09 грудня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розділ майна, що набуто подружжям за час шлюбу,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя.

У грудні 2016 року позивач подала заяву про забезпечення позову. В якій посила суд забезпечити позов шляхом накладання арешту на усе рухоме та нерухоме майно.

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 09 грудня 2016 року заяву задоволено. Накладено арешт на квартиру №10, що розташована в будинку №33 по пр. Миру в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, зареєстроване право власності за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 31.10.2014 року. Накладено арешт на рухоме майно у вигляді автомобіля марки «Porsche Kayenne», реєстраційний номер НОМЕР_2, 2004 року випуску, номер двигуна НОМЕР_3, номер кузова НОМЕР_4 та на автомобіль марки «Opel astra», реєстраційний номер НОМЕР_5, 2006 року випуску.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_3 посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ухвалу суду скасувати.

Зокрема вважає, що судом не обґрунтовано необхідність вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладання арешту на майно. Крім того, вважає, що підпис особи в заяві про забезпечення позову не відповідає підпису позивача в позовній заяві.

В запереченнях на апеляційну скаргу позивач просить ухвалу суду, як законну та обґрунтовану, на її думку, залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, суд першої інстанції керувався ст.ст.151-153 ЦПК України та виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробить неможливим виконання рішення суду.

Однак, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду в повному обсязі, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 п. п. 1, 2 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом 2 ст. 152 ЦПК України передбачено, що у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Забезпечення позову - це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим.

Метою забезпечення позову є негайні, проте, тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання шкоди позивачу.

Надаючи оцінку прийнятому процесуальному рішенню колегія суддів керується роз'ясненнями Верховного Суду України, наданими в п. 4 Постанови Пленуму № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», яким судам роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Наведені роз'яснення Верховного Суду України судом першої інстанції були враховані лише частково.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності звязку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Враховуючи, що між сторонами дійсно виник спір про поділ майна, що нажито сторонами у період шлюбу та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, колегія суддів, враховуючи розумність, обґрунтованість і адекватність вимог заявника, з метою забезпечення збалансованості інтересів сторін, вважає що найбільш доцільним буде забезпечення позовні вимоги шляхом заборони відповідачу ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження спірного рухомого та не рухомого майна, що в свою чергу не обмежить його право користування.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне змінити застосований судом першої інстанції засіб забезпечення позову з арешту на заборону відчуження, цим створиться неможливість відчуження спільного майна, проте відповідач має можливість володіти та користуватися своїм майном.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 09 грудня 2016 рокуслід змінити на підставі ст..ст. 307, 312 ЦПК України, в частині способу забезпечення позову у вигляді арешту та ввести заборону на відчудження, реєстрацію та перереєстрацію квартиру №10, що розташована в будинку №33 по пр. Миру в м. Кривому Розі Дніпропетровської області та зареєстроване право власності за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 31.10.2014 року на рухоме майно у вигляді автомобіля марки «Porsche Kayenne», реєстраційний номер НОМЕР_2, 2004 року випуску, номер двигуна НОМЕР_3, номер кузова НОМЕР_4 та на автомобіль марки «Opel astra», реєстраційний номер НОМЕР_5, 2006 року випуску, до набрання законної сили рішення суду по справі.

За розгляд апеляційної скарги відповідачем було сплачено судовий збір, згідно квитанції, що міститься в матеріалах справи ( а.с.29) за неналежним розрахунковим рахунком , тому судовий збір необхідно достягнути з відповідача на рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,задовольнити частково.

Ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 09 грудня 2016 року - змінити в частині визначеного способу забезпечення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розділ майна, що набуто подружжям за час шлюбу з арешту на заборону відчуження, реєстрацію та перереєстрацію квартири №10, що розташована в будинку №33 по пр. Миру в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, на яку зареєстроване право власності за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 31.10.2014 року.

Заборонити відчуження, реєстрацію та перереєстрацію рухомого майна у вигляді автомобіля марки «Porsche Kayenne», реєстраційний номер НОМЕР_2, 2004 року випуску, номер двигуна НОМЕР_3, номер кузова НОМЕР_4 та автомобіля марки «Opel astra», реєстраційний номер НОМЕР_5, 2006 року випуску, що зареєстровані на імя ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1), до набрання законної сили рішення суду по справі.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір за розгляд справи в апеляційному суді у сумі 320 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: