Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

25 жовтня 2017 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Смоляра А.О.

при секретарі Зарубі Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить стягнути з відповідача на його користь матеріальні збитки в розмірі 31899,04 грн. витрати на проведення оцінки матеріального збитку в сумі 15000 та моральну шкоду в розмірі 5000 грн., на відшкодування шкоди, завданої йому у ДТП 08.11.2016р. з вини відповідача, мотивуючи тим, що вина відповідача в даній ДТП встановлена постановою суду, у даній ДТП був пошкоджений належний йому автомобіль Renault 11, 1987 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, розмір шкоди визначено висновком про вартість матеріального збитку. Також просить стягнути з відповідача на відшкодування завданої йому моральної шкоди 5000грн., мотивуючи тим, що він отримав моральну шкоду, яка проявилась у душевних стражданнях, яких він зазнав у звязку із повним знищенням його майна.

Представник позивача надав суду клопотання про розгляд справи без його участі, в якій також зазначив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, але до суду подав заяву в якій просив справу розглянути без його участі з урахуванням поданих заперечень, проти позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди у відповідності до висновку №45, який складений 28.03.2017 на загальну суму 29714 грн. не заперечував.

За положеннями ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксація процесу технічними засобами не здійснюється.

Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини.

Згідно копії технічного паспорту, власником автомобіля марки Renault 11, 1987 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_1

Факт скоєння ДТП відповідачем підтверджується безпосередньо копією постанови від 19.07.2016р. Черкаського районного суду Черкаської області про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Згідно висновку експерта №45 судової авторознавчої експертизи за результатами проведення судової авто товарознавчої експертизи по цивільній справі № 707/2201/16-ц від 28.03 2017 вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля марки Renault 11, 1987 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 що належить ОСОБА_1, внаслідок пошкодження останнього під час дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 08.11.2015 року в цінах на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди становить 29714 грн.00 коп.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 р. за №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Таким чином, позивач має право вимоги до відповідача про стягнення матеріальних збитків в розмірі 29714 грн. і дану вимогу визнано стороною відповідача, а тому суд задовольняє вимоги в цій частині позовних вимог.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача коштів в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 000 грн., суд вважає таку вимогу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, але відповідно до п.4 Постанови Пленуму ВС України від 31.03.1995р. за №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

При цьому, обов'язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ст. ст. 10, 60 ЦПК України.

В свою чергу, завдання моральної шкоди позивачу, не підтверджується жодними належними та допустими доказами, а тому у стягненні моральної шкоди з відповідача, на користь позивача слід відмовити.

Крім того, вимога позивача щодо стягнення з відповідача 1500 грн. витрат на проведення оцінки матеріального збитку, не може бути задоволена, оскільки вказані витрати не є матеріальною шкодою, витратами на правову допомогу або судовими витратами, а тому не підлягають відшкодуванню.

Враховуючи те, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, судові витрати, відповідно до ст.88 ЦПК України, мають бути розподілені пропорційно до частини задоволених позовних вимог.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 224 Цивільно-процесуального кодекс України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки в сумі 29714 (двадцять девять тисяч сімсот чотирнадцять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 490 гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Черкаської області через Черкаський районний суд Черкаської області шляхом подання апеляційної скарги у десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: ОСОБА_3