Справа № 760/9043/16-ц
Провадження № 2/760/2038/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді - Лазаренко В.В.

з участю секретарів - Петраш Д.О., Кучерини Ю.С.,

Слободянюк А.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

18.05.2016 позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_3, в якому проситься стягнути з останнього матеріальну шкоду, завдану у результаті порушення автомобіля Тойота д.н.з. НОМЕР_1.

В обґрунтування позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди посилається на те, що 17.05.2013 з вини відповідача, який допустив порушення правил дорожнього руху, сталася дорожньо-транспортна пригода, у якій було пошкоджено зазначений автомобіль у результаті зіткнення з автомобілем ЗАЗ д.н.з. НОМЕР_4, яким керував відповідач. В наслідок ДТП автомобілю Тойота д.н.з. НОМЕР_1, яким на момент ДТП він керував на законній підставі, було завдано пошкодження, і як наслідок збитків власнику автомобіля, який визначений у звіті від 06.06.2013 №154, складеному оцінювачем ТОВ Український експертний центр «Експерт-Сервіс Авто» ОСОБА_4 як ринкова вартість транспортного засобу на момент ДТП у розмірі 32 006, 00 грн. З цих підстав, просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду у зазначеному розмірі, а також витрати, пов'язані з оцінкою пошкоджень автомобіля у розмірі 700,00 грн. Крім того, як вказує позивач, у результаті протиправних дій відповідача пов'язаних з пошкодженням автомобіля, Тойота д.н.з. НОМЕР_1, йому завдано моральної шкоди, яку він оцінює в 20 000, 00 грн. та просить стягнути на свою користь. В обґрунтування позовних вимог про відшкодування моральної шкоди посилається на те, що пошкодження автомобіля стало причиною його моральних та душевних страждань, оскільки вказаний автомобіль є джерелом його доходів. Також, після скоєння відповідачем ДТП позивач переніс психоемоційний стрес, багато часу витратив на збирання документів, необхідних для відшкодування заподіяної шкоди. Наслідки ДТП призвели до факторів, які стали джерелом негативних емоцій і душевних переживань, вплинули на реалізацію його намірів, його психічний стан та загалом призвели до порушення його нормальних життєвих зав'язків.

В судовому засіданні позивач та його представники підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував посилаючись на його необґрунтованість, вважав, що даний позов пред'явлений позивачем з пропуском позовної давності, у зв'язку з чим в задоволенні позову просив відмовити.

Заслухавши пояснення позивача, його представників, пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи і оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17.05.2013 в м. Києві по вул. Гетьмана, 20 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів ЗАЗ д.н.з. НОМЕР_4, ЗАЗ д.н.з. НОМЕР_1, НІСАН д.н.з. НОМЕР_2, СУЗУКІ д.н.з. НОМЕР_3.

Дана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача ОСОБА_3, що вбачається із постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 04.06.2013, відповідно до якої винні дії відповідача виразилися в порушенні п.п. 12.1, 13.1 ПДР України, який не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції внаслідок чого, зокрема, здійснив зіткнення з автомобілем Тойота д.н.з. НОМЕР_1, який рухався попереду, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається, що автомобіль Тойота д.н.з. НОМЕР_1 зареєстрований на праві власності за ОСОБА_5, що підтверджується відомостями свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_5 від 25.06.2005.

На момент ДТП позивач керував автомобілем Тойота д.н.з. НОМЕР_1 на підставі нотаріальної довіреності, виданої ОСОБА_5 28.04.2013

У результаті ДТП автомобіль Тойота д.н.з. НОМЕР_1 отримав ряд механічних ушкоджень, характер та локалізація яких відображені в довідці відділу ДАІ Солом'янського РУ ГУМВС України в м. Києві, фототаблиці №1 до звіту №154, протоколі огляду транспортного засобу від 24.05.2013, складених оцінювачем ТОВ Український експертний центр «Експерт-Сервіс Авто» ОСОБА_4.

Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що в результаті винних та протиправних дій відповідача, пошкоджено автомобіль Тойота д.н.з. НОМЕР_1, та відповідно завдано збитків та матеріальної шкоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно положень ст.ст. 1187, 1188 ЦК України діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів є джерелом підвищеної небезпеки.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Положеннями ч. 2 ст. 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного вбачається, що у результаті вчинення відповідачем правопорушення у останнього виник обов'язок відшкодувати завдану матеріальну шкоду. При цьому межі цивільно-правової відповідальності визначаються її компенсаційним характером, і у зв'язку з цим необхідністю еквівалентного відшкодування потерпілому завданої йому шкоди чи збитків, так як кінцева ціль застосування цивільно-правової відповідальності полягає у відновлені майнової сфери потерпілої сторони.

Так, з доданого до матеріалів справи звіту від 06.06.2013 №154, складеного оцінювачем ТОВ Український експертний центр «Експерт-Сервіс Авто» ОСОБА_4, права та фахова кваліфікація якого на проведення оцінки об'єктів в матеріальній формі засвідчені кваліфікаційним свідоцтвом оцінювача від 04.04.2009 МФ №6817 та від 30.01.2013 МФ №584-ПК, свідоцтвом про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів від 16.04.2009 №7425, сертифікатом суб'єкта оціночної діяльності від 28.10.2011 №12592/11, вбачається, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Тойота д.н.з. НОМЕР_1 в результаті його пошкодження в ДТП станом на 24.05.2013 складає 32 006, 00 грн. Розмір матеріального збитку, визначений оцінювачем відповідно до ринкової вартості ТЗ, оскільки сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу і втрати товарної вартості більша за ринкову вартість КТЗ.

Щодо правозастосування ст.ст. 1166, 1187 ЦК України Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові від 01.03.2013 №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» надав роз'яснення, в яких у п. 13 вказав, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну; у п. 11 вказав, що за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред'явлена безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом статті 1191 ЦК особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові.

Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що у відповідності до положень ст.ст. 1166, 1187 ЦК України, відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу завдану матеріальну шкоду у розмірі 32 006, 00 грн. У зв'язку з цим, суд дійшов висновку, що наявні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди у зазначеному розмірі.

Згідно ст. 22 ЦК України, передбачено право особи на відшкодування збитків, завданих у результаті порушення її цивільного права.

Відповідно до зазначеної норми права, збитками є 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

На основі наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що в результаті протиправних дій відповідача, які призвели до порушення законних прав позивача, останньому завдано збитків, що вбачається з наступного.

23.05.2013 між ТОВ УЕЦ «Експерт-Сервіс Авто», що є суб'єктом оціночної діяльності та ОСОБА_2 укладено договір про проведення оцінки вартості майна.

За вказаним договором ТОВ УЕЦ «Експерт-Сервіс Авто» надано позивачу послуги щодо проведення оцінки вартості автомобіля Тойота д.н.з. НОМЕР_1 з метою визначення матеріального збитку.

Відповідно до акту здачі-приймання наданих послуг від 06.06.2013, квитанції до прибуткового касового ордеру від 24.05.2013 №33 позивачем за понесені витрати пов'язані із залученням оцінювача у розмірі 700, 00 грн.

Таким чином, оскільки в результаті протиправних дій відповідача, які призвели до порушення права позивача, останньому завдано зазначених збитків, і відповідно до вимог закону відповідач зобов'язаний відшкодувати їх у повному обсязі, суд дійшов висновку, що наявні підстави для задоволення позовних вимог про відшкодування збитків.

При вирішенні позову в частині вимог про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з такого.

Стаття 23 ЦК України закріплює загальні положення про відшкодування моральної шкоди як способу захисту суб'єктивних цивільних прав.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у принижені часті, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до роз'яснень, викладених в п.п. 2, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», особа має право на відшкодування моральної шкоди лише у випадках прямо передбачених законодавством. Умовами для покладення на особу відповідальності за шкоду, заподіяну іншій особі, є протиправна дія чи бездіяльність, наявність шкоди, причинний зв'язок між дією (бездіяльністю) і негативними наслідками та вина заподіювача.

Судом встановлено, що неправомірні, винні дій відповідача ОСОБА_3, які полягали у порушенні правил дорожнього руху, що спричинили пошкодження автомобіля Тойота д.н.з. НОМЕР_1, призвели до змін у його життєвих і виробничих стосунках, оскільки тривалий час останній був позбавлений можливості експлуатувати транспортний засіб, крім того внаслідок вказаних дії відповідача позивач був змушений витрачати свій час та докладати додаткові зусилля для відновлення попереднього стану своїх порушених прав щодо ремонтом автомобіля та відстоювання своїх прав у суді.

Таким чином, суд знаходить підставними вимоги позивача щодо стягнення з відповідача моральної шкоди.

В той же час розмір моральної шкоди, який просить стягнути позивач є необґрунтованим. Зокрема, позивачем не вказано, з яких обставин він виходив при визначенні розміру моральної шкоди у розмірі 20 000, 00 грн., та якими доказами вони підтверджуються.

У зв'язку з зазначеним, при визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер, тривалість порушення та його наслідки, ступінь вини відповідача, та вважає, що характеру та обсягу моральних переживань позивача, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у її житті, у відповідності до вимог розумності і справедливості відповідає розмір моральної шкоди у грошовому еквіваленті 5 000, 00 грн., у зв'язку з чим приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача про відшкодування моральної шкоди в цій частині.

При вирішенні порушеного представником позивача питання про застосування до вимог позивача позовної давності, суд враховує наступне.

Згідно положень ст.ст. 256, 257 ЦК України, особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, у межах строку позовної давності, загальна тривалість якого встановлюється в три роки.

У відповідності до ч.ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

З обставин справи вбачається, що про порушення своїх прав позивач дізнався 17.05.2013.

Даний позов пред'явлений 13.05.2016, в межах трирічного строку позовної давності.

Враховуючи обставини викладені вище, суд приходить до висновку що доводи представника відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності є безпідставними.

Таким чином, у урахування висновків суду наведених вище, в цілому позов належить задовольнити частково.

Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати з оплати судового збору в сумі 551, 20 грн.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 32`006,00 грн., моральну шкоду в сумі 5`000,00 грн., витрати пов'язані із залученням спеціаліста в сумі 700,00 грн., витрати з оплати судового збору в сумі 551,20 грн., а всього - 38`257,20 гривень.

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які приймали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Лазаренко