У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2017 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кадєтова О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 06 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 28 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частку половини будинку, як спільно нажитого майна подружжя,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що спірний будинок було придбано сторонами в період шлюбу за спільні сумісні кошти, проте право власності на це майно за договором купівлі-продажу від 17 травня 2011 року було оформлено на ОСОБА_2

Вказує, що після розірвання шлюбу відповідач не визнає її прав на спірне майно, вигнав з будинку, забрав ключі та документи про право власності, стверджуючи що будинок є його особистою власністю.

З урахуванням викладених обставин, просила в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за нею право власності на 1/2 частину половини будинку АДРЕСА_1.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 06 грудня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 28 березня 2017 року, позов задоволено. Визнано за ОСОБА_3, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Чугуєві Харківської області, проживаючої по АДРЕСА_2, право власності на 1/2 частку половини будинку АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 17 травня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Чугуївського міського нотаріального округу Слюніним О.М. за реєстровим № 902, як спільно нажитого майна подружжя. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, мотивуючи свої вимоги порушенням судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, виходив з того, що спірний будинок був придбаний під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі за спільні сімейні кошти подружжя, про що зазначено в договорі купівлі-продажу, а тому частки колишнього подружжя в спірному майні є рівними.

Доводи касаційної скарги щодо застосування судом касаційної інстанції наслідків пропуску строку позовної давності не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки відповідно до вимог ч. 3. ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, а тому нові матеріально-правові вимоги, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції, не приймаються та не розглядаються судом касаційної інстанції.

Інші доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи допущено неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,-

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частку половини будинку, як спільно нажитого майна подружжя.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.В. Кадєтова