Справа № 333/741/17
Провадження № 2/333/1006/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.07.2017 р. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Боровікової А.І., при секретарі Носаченко О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Комунарський відділ реєстрації фізичних осіб Управління державної реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради про визнання втраченим права користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, -
Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що він, ОСОБА_1, на підставі Договору купівлі продажу квартири від 25.08.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Варавка В.М., зареєстрованого в реєстрі за №1838, є єдиним власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.
31.07.2004 р. позивач уклав шлюб з відповідачкою ОСОБА_4, яка 11.01.2005р. зареєстрована у належній позивачу квартирі за згодою останнього.
З липня 2011 року, після неодноразових сварок, сторони почали жити окремо, при цьому відповідачка ОСОБА_2 вивезла з вказаної квартири всі належні їй речі, після чого неодноразово обіцяла позивачу знятися з реєстраційного обліку, чого до теперішнього часу не зробила. Рішенням суду від 22.01.2015 р. шлюб між сторонами розірвано.
В підтвердження іншого міста мешкання відповідачки ОСОБА_2 позивач вказує на заяву останньої на ім'я начальника ВДВС ОСОБА_5 від 26.11.2014р, в якій зазначено її адресу, до якої вона виїхала на постійне місце проживання: АДРЕСА_2.
Далі позивач вказав, що перебування відповідачки на реєстраційному обліку в належній позивачу квартирі, створює для останнього перешкоди у здійсненні права власності, спричиняє збитки через необхідність сплати житлово-комунальних послуг.
Посилаючись на ст.ст. 319, 391 ЦК України, позивач просить суд визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою що втратила право користування квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги уточнив, просив суд усунути йому перешкоди у користуванні права власністю шляхом визнання відповідачки ОСОБА_2 такою, що втратила право користування в належній йому на праві власності квартирі за адресою: АДРЕСА_1, позов підтримав повністю, надав суду пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просив суд задовольнити позов.
Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з*явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, про при чини неявки суд не повідомила.
Керуючись ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення.
Вислухавши пояснення позивача, його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено:
Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23.05.2017р відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього сина ОСОБА_6, до ОСОБА_1, третя особа: орган опіки та піклування в особі районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, про усунення перешкод у користуванні квартирою, вселення, відшкодування моральної шкоди, відмовлено.

Вищевказаним рішенням суду встановлено:

Власником однокімнатної квартири АДРЕСА_1, житловою площею 19,0 кв. м. на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 25.09.2002 р. є ОСОБА_1.

31.07.2004 р. ОСОБА_7 уклав шлюб з ОСОБА_2

Відповідно до ст. 57 ч.1 п.1 СК України спірна квартира є приватною власністю ОСОБА_1, оскільки придбана ним до укладення шлюбу.

Згідно копії свідоцтва про народження 10 травня 2005 р. у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народився син ОСОБА_6 (а.с. 10), який відповідно до ст. 31 ЦК України є малолітньою особою.

Відповідно до ст. 405 ч.1 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Згідно зі ст. 156 ч.1 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно довідці Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради ОСОБА_2 зареєстрована в спірній квартирі з 11 січня 2005 р., малолітній ОСОБА_6 - з 10 червня 2005 р. (а.с. 11)

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25 листопада 2014 р. шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Відповідно до ст. 64 ч.2 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки.

Після розірвання шлюбу з ОСОБА_1 08.12.2014 р. ОСОБА_2 втратила статус члена сім'ї власника квартири, її малолітній син ОСОБА_6 залишився членом сім'ї власника квартири.

В серпні 2013 р. позивач разом із сином добровільно залишили спірну квартиру і з того часу в ній не мешкають.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, відповідно до ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України, право члена сім*ї власника квартири, який не є його співвласником, на користування цією квартирою обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним з ним проживанням у цій квартирі. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім*ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Дослідивши вищезазначені обставини, суд приходить до висновку, що відповідачка, як колишній член сім"ї позивача, у спірній квартирі не проживає з серпня 2013 р., тобто більше одного року, тому позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом визнання відповідачки такою, що втратив право користування останньою, суд вважає обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Водночас, відповідно до ст. 7 Закону України від 11.12.2003р. „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою) свідоцтва про смерть.

Виходячи з вищезазначених положень законодавства, суд не вбачає підстав для винесення рішення про зняття відповідача з реєстрації, оскільки останнє здійснюється на підставі рішення суду про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням.

Керуючись ст. 156 ЖК України, ст.ст. 405, 319, 391 ЦК України, ст.ст. 212-214, 224 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні належною йому на праві власності квартирою за адресою: АДРЕСА_1, шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення суду є підставою для Комунарського районного відділу у місті Запоріжжя Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області для зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів після отримання його копії.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.І. Боровікова