АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/4819/16-ц Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц/774/531/К/17 Чайкін І.Б.
Категорія № 26 (І) Доповідач Бондар Я.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар: Чубіна А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку ст. 197 ч. 2 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату судового засідання, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Євраз Суха Балка» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 08 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Євраз Суха Балка» про встановлення факту сумісного проживання однією сім'єю та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Євраз Суха Балка» ( надалі - ПрАТ «Євраз Суха Балка») про встановлення факту сумісного проживання однією сім'єю та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 1999 році його мати почала проживати разом із ОСОБА_4, 22.12.2007 року вони уклали шлюб. У 2009 році ОСОБА_4 встановлено професійне захворювання. Позивач проживав разом із матір'ю та ОСОБА_4 однією сім'єю, вели спільне господарство, єдиний сімейний бюджет. ІНФОРМАЦІЯ_1 він помер. Всі витрати по захороненню були покладені на позивача та його матір. З часу смерті ОСОБА_4 він переносить моральні страждання, душевні переживання, значні моральні страждання він переживав коли ОСОБА_4 було встановлено онкозахворювання. Вважає, що йому підприємством спричинена моральна шкода в розмірі 250 000 гривень.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 08 грудня 2016 року позов ОСОБА_3. задоволено частково. Встановлено факт сумісного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1999 року по день смерті, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1. Стягнуто з ПрАТ «Євраз Суха Балка»на користь позивача у рахунок відшкодування моральної шкоди 70 000 гривень, без утримання податку з доходів фізичних осіб.Стягнуто з ПрАТ «Євраз Суха Балка» на користь держави судові витрати у розмірі 551 грн. 20 коп.

Додатковим рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 27 квітня 2017 року встановлено факт сумісного проживання однією сім'єю ОСОБА_3 та ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1999 року по день його смерті.

В апеляційній скарзі відповідач вважає рішення таким, що порушує норми матеріального та процесуального права, тому ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог.

Зокрема вважає, що суд першої інстанції дійшов висновку про факт проживання позивача із померлим однією сім'єю на припущеннях, позивачем не доведено спільних прав та обов'язків із померлим.

Позивачем не надано доказів на підтвердження факту заподіяння моральних страждань. Розмір стягнутої судом моральної шкоди не вмотивований та значно завищений.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача, просить рішення суду, як законне та обґрунтоване залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін та їх представників в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 з 1999 року сумісно проживав однією сім'єю із ОСОБА_4, по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1. Що підтверджується довідкою з місця проживання ( а.с.15).

ОСОБА_4 працював на підприємстві ПрАТ «Євраз Суха Балка», на посадах підземних робочих, відповідно до Висновку МСЕК від 17.07.2009 року ОСОБА_4 первинно встановлено 20% втрати професійної працездатності, у зв'язку з таким профзахворюванням як ХОЗЛ., безстроково. 09.06.2015 року висновком МСЕК ОСОБА_4 встановлено 90 % втрати професійної працездатності, у зв'язку із профзахворюванням. ( а.с. 9-10).

За виявленим професійним захворюванням складено акт від 22.06.2009 року розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання ОСОБА_4, відповідно до акту він виконував роботи в умовах впливу шкідливих факторів, які відносяться до 64 класу шкідливості (а.с.7).

Вказані обставини підтверджуються також Довідкою про причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням Серії АА № 0000154 ОСОБА_4 від 18.12.2015 року. ( а.с.14).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції керувався вимогами ст. ст. 1167, 1168 ЦК України встановив факт проживання позивача разом із померлим однією сім'єю і виходив з обов'язку відповідача відшкодувати на користь позивача моральну шкоду у зв'язку із смертю члена сім'ї.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка його завдала, за наявності його вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка його завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. (з подальшими змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення № 20-рп/2008 (справа про страхові виплати), зазначив, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Відповідно до ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується його чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Враховуючи встановлені судом першої інстанції факту проживання позивача разом із померлим однією сім'єю, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що вимоги позивача, про відшкодування моральної шкоди підприємством - ґрунтуються на законі та відповідають вимогам ч.2 ст. 1168 ЦК України. Таким чином, підлягає стягненню моральна шкода з підприємства на користь позивача.

Доводи представника відповідача в апеляційній скарзі щодо відсутності обов'язку підприємства відшкодовувати моральну шкоду синові померлого, суперечать положенням Рішення Конституційного Суду України від 08.10.2008р. 20-рп/2008 (справа про страхові виплати), в якому передбачено право громадян на відшкодовування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Не можуть бути прийняті до уваги посилання відповідача на те, що позивачем не доведено моральних страждань. Смерть рідної людини, не відновлювана втрата, що спричиняє страждання, хвилювання.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції в повному обсязі врахував вищевказаних обставини справи та роз'яснення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Вирішуючи питання щодо розміру компенсації позивачу завданої йому моральної шкоди, колегія суддів також враховує відповідну практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд). Зокрема в рішенні Нечипорук та Йонкало проти України, № 42310/04, 21.04.2011 року, Суд визнав вимогу заявників про відшкодування їм нематеріальної шкоди в розмірі 80000 євро надмірною і встановив відшкодування в розмірі 35000 євро, і лише першому заявникові, а в у справі Юрій Волков проти України № 45872 19.12.2013 року була встановлена Судом компенсація нематеріальної шкоди в розмірі 4500 євро, попри те, що заявник просив 30000 євро.

Колегія суддів, беручи до уваги глибину і тривалість моральних страждань позивача, характер психологічної травми, яку він отримав у зв'язку зі смертю особи, із якою разом проживав однією сімєю, конкретні обставини по справі, наслідки, що наступили, вважає що визначений розмір моральної шкоди, відповідає засадам розумності, виваженості.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Євраз Суха Балка відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 08 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: