Справа № 360/1701/16-ц Головуючий у І інстанції Унятицький Д. Є.
Провадження № 22-ц/780/3365/17 Доповідач у 2 інстанції Таргоній Д. О.
Категорія 4 05.07.2017
УХВАЛА

Іменем України

05 липня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Приходька К.П.,

за участю секретаря Дрозда Р.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бородянського районного суду Київської області від 10 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні спільною частковою власністю.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів,

УСТАНОВИЛА:

у вересні 2016 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Бородянського районного суду від 14 січня 2016 року будинок по АДРЕСА_1 визнаний спільною сумісною власністю їх батьків, у зв'язку з чим за нею було визнано право власності на 1/6 частину даного будинку в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6 У відповідачки ОСОБА_4 залишилося у власності 5/6 частин даного будинку.

04 грудня 2015 року між нею та відповідачкою ОСОБА_4 укладена мирова угода про тимчасове користування житловим будинком по АДРЕСА_1 до вирішення питання розподілу домоволодіння в натурі, відповідно до якої їй у тимчасове відокремлене користування виділені кімната: 1-4, коридор 1-5, коридор ІІ, а літня кухня "В", "К", погріб під приміщенням сараю "Г", криниця та вбиральня "Д" залишені у їх спільному користуванні.

Хоча між нею та сестрою не було сварок з приводу користування належним їм домоволодінням та відсутні спори з приводу користування приміщеннями в будинку, співмешканець ОСОБА_4 - ОСОБА_3 17 лютого 2016 року безпричинно вчинив сварку, штовхнув її у груди та нецензурно ображав. Крім цього, він перекривав подачу води та доступ тепла до приміщень в яких вона проживає з донькою та онукою.

Відповідач ОСОБА_5 відгородив частину земельної ділянки, яка згідно з мировою угодою знаходиться в її користуванні та утримує на ній свої кури, чим порушує її права як землекористувача.

У зв'язку з зазначеними обставинами, позивач просила зобов'язати відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не чинити їй перешкоди в користуванні домоволодінням АДРЕСА_1 відповідно до мирової угоди від 04 грудня 2015 року та рішення Бородянського районного суду від 14 січня 2016 року, зокрема в користуванні літньою кухнею, водопостачанням, газопостачанням та електропостачанням до цього будинку. А також, зобов'язати відповідача ОСОБА_5 не чинити їй перешкод в користуванні земельною ділянкою біля будинку АДРЕСА_1 та звільнити земельну ділянку від своїх курей.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 10 травня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_7 звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду встановленим по справі обставина та порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Вважає, що судом першої інстанції не враховано положення ст. 386 ч. 2 ЦК України, що надають право власнику, який передбачає можливість порушення свого права власності іншою особою, звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити право власника, або з вимогою про вчинення дій для запобігання такому порушенню.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанцій відповідає вказаним вимогам закону.

Так, відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку про недоведеність позовних вимог, оскільки в судовому засіданні встановлено, що на момент розгляду справи зі сторони відповідачів відсутні перешкоди в користуванні позивачкою земельною ділянкою та приміщеннями відповідно до мирової угоди, рішення суду не може стосуватися захисту прав, що можуть бути порушені в майбутньому, тому підстав для задоволення позову не вбачається.

Колегія суддів з такими висновками погоджується, оскільки вони відповідають встановленим по справі обставинам та ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Так, судом першої інстанції встановлено, що рішенням Бородянського районного суду від 14 січня 2016 року будинок АДРЕСА_1 визнаний таким, що належав на праві спільної сумісної власності ОСОБА_8 та ОСОБА_6, а їх частки були рівними. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частину будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 (а.с.13-14).

Ухвалою Бородянського районного суду від 04 грудня 2015 року визнана мирова угода, укладена між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, за умовами якої сторони домовились про вирішення питання тимчасового користування житловим будинком АДРЕСА_1 до вирішення питання розподілу домоволодіння в натурі. ОСОБА_2 виділені в користування: кімната 1-4 площею 10,4 кв.м., коридор 1-5 площею 7,5 кв.м., коридор ІІ площею 3,6 кв.м.,- загальною площею 21,5 кв.м. ОСОБА_4 залишено в користування всі інші приміщення житлового будинку АДРЕСА_1: котельня 1-2 площею 4,0 кв.м., коридор 1-1 площею 5,1 кв.м., кухня 1-8 площею 8,1 кв.м., житлові кімнати 1-7 площею 8,3 кв.м., 1-3 площею 10,1 кв.м., 6 площею 16,2 кв.м., коридо І площею 4,0 кв.м., всього загальною площею 55,8 кв.м., частина літньої кухні, а саме приміщення літньої кухні «К» та «Б», частина погребу під сараєм «Г», частина сараю «Г», колодязь, навіс «И», навіс «Е», гараж «Ж». сарай «З». (а.с.11-12).

З матеріалів справи вбачається, що між позивачкою ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3, який проживає у будинку з дозволу ОСОБА_4, а також сусідом ОСОБА_5 періодично виникали конфлікти.

Судом першої інстанції досліджено висновки Бородянського відділу поліції щодо цих конфліктів.

У той же час, надаючи оцінку доказам, дослідженим в ході судового розгляду, а також поясненням свідків, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що наявність таких конфліктів не доводить факт створення відповідачами перешкод позивачу у користуванні житловими приміщеннями та земельною ділянкою.

Відповідно до положень ч. 2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов'язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків, відшкодування моральної шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу Державної влади, органу місцевого самоврядування. Суд може захистити цивільне право або інтереси іншим способом, що встановлений договором або Законом.

За змістом вказаної норми особа, яка вважає, що її право порушене, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, який, як правило, визначається спеціальним законом (Цивільний Кодекс чи інший акт цивільного законодавства), що регламентує конкретні цивільні правовідносини.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, з яким погоджується колегія суддів, що порушених прав позивача-апелянта, які б підлягали захистові в цій справі не встановлено, а рішення суду не може стосуватися захисту прав, які можуть бути порушені в майбутньому, тому в позові слід відмовити.

Нових доказів або обставин, які б могли призвести до скасування рішення суду, передбачених вимогами ст. 309 ЦПК України не встановлено.

Апеляційна скарга не обґрунтована та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 318 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 10 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: