У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.
суддів:Євтушенко О.І., Кадєтової О.В.,Ізмайлової Т.Л., Карпенко С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Великолепетиський маслозавод» до ОСОБА_6, Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», третя особа - Великолепетиська державна нотаріальна контора, про визнання договору іпотеки недійсним, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 5 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 28 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року Приватне акціонерне товариство «Великолепетиський маслозавод» (далі - ПрАТ «Великолепетиський маслозавод») звернулося до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що йому на праві власності належить комплекс будівель та споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1. Право власності на зазначене майно підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, що видане виконавчим комітетом Великолепетиської селищної ради Херсонської області 24 листопада 2004 року, а також підтверджено рішенням Господарського суду Херсонської області від 25 червня 2009 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 07 травня 2012 року.

Позивач зазначає, що 23 квітня 2007 року між Акціонерним комерційним інвестиційним банком «УкрСиббанк» (надалі - АКІБ «УкрСиббанк») та ОСОБА_6 було укладено договір про надання споживчого кредиту, на забезпечення виконання умов якого ОСОБА_6 24 квітня 2007 року передала в іпотеку комплекс будівель та споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, право власності на який, на момент укладення договору іпотеки, було визнано за ОСОБА_6 на підставі постанови Запорізького апеляційного господарського суду від 23 березня 2007 року, яку було скасовано постановою Запорізького апеляційного господарського суд від 23 червня 2009 року та якою було відмовлено ОСОБА_6 у визнанні за нею права власності на спірне нерухоме майно.

12 грудня 2011 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (надалі - ПАТ «УкрСиббанк») та Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» уклали договір факторингу, за яким на користь останнього було передано право вимоги за кредитним договором, укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_7 23 квітня 2007 року. Відповідно до п. 1.4. договору факторингу одночасно з відступленням прав вимоги до фактора перейшли усі права клієнта за усіма договорами забезпечення.

Позивач вважає, що оскільки ОСОБА_6 не є власником майна, яке передано нею в іпотеку, тобто договір іпотеки суперечить вимогам ст. 576 ЦК України та ст. 5 Закону України «Про іпотеку», тому просив визнати недійсним договір іпотеки № б/н від 24 квітня 2007 року, укладений між ОСОБА_6 та АКІБ «УкрСиббанк»; зобов'язати Великолепетиську державну нотаріальну кантору зняти заборону відчуження зі спірного нерухомого майна, а також провести державну реєстрацію припинення обтяження спірного нерухомого майна.

Рішенням Великолепетиського районного суду Херсонської області від 5 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 28 березня 2016 року, позов задоволено.

Визнано недійсним договір іпотеки № б/н від 24 квітня 2007 року, укладений між ОСОБА_6 та АКІБ «УкрСиббанк».

Зобов'язано Великолепетиську державну нотаріальну контору зняти заборону відчуження нерухомого майна, яка була накладена на підставі договору іпотеки від 24 квітня 2007 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого за зобов'язаннями ОСОБА_6 є ТОВ «Кей-Колект») та ОСОБА_6, посвідченого 24 квітня 2007 року державним нотаріусом Великолепетиської державної нотаріальної контори Ващенко А.М., за реєстровим № 708, зареєструвавши зняття вказаної заборони в єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, номер запису про державну реєстрацію іпотеки - 1483227 від 24 липня 2007 року, номер запису про державну реєстрацію обтяження - 1483337 від 24 квітня 2007 року.

Зобов'язано Великолепетиську державну нотаріальну контору провести державну реєстрацію припинення обтяження нерухомого майна іпотекою, яке було накладено на підставі договору іпотеки від 24 квітня 2007 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6, посвідченого 24 квітня 2007 року державним нотаріусом Великолепетиської державної нотаріальної контори Ващенко А.М., за реєстровим № 708, зареєструвавши зняття вказаної заборони в єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, номер запису про державну реєстрацію іпотеки - 1483227 від 24 липня 2007 року, номер запису про державну реєстрацію обтяження - 1483337 від 24 квітня 2007 року.

Стягнуто з ТОВ «Кей-Колект» на користь ПАТ «Великолепетиський маслозавод» судові витрати у розмірі 243 грн 60 коп.

У касаційній скарзі ТОВ«Кей-Колект», просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвали нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що оскільки ОСОБА_6 незаконно набула право власності на спірне нерухоме майно на підставі судового рішення, яке в подальшому було скасовано та відмовлено ОСОБА_6 у задоволенні позовних вимог, тому договір іпотеки, предметом якого є спірне нерухоме майно, укладено всупереч вимог ч. 1 ст. 5 Закону України «Про іпотеку», ст. ст. 317, 328, 575, 576 ЦК України, що є підставою для визнання договору іпотеки недійсним.

Зазначені висновки судів відповідають вимогам матеріального і процесуального закону та зроблені при повному з'ясуванні всіх обставин справи.

Судами попередніх інстанцій установлено, що 23 квітня 2007 року між ОСОБА_6 та АКІБ «УкрСиббанк» укладено договір про надання споживчого кредиту, згідно з яким банк надав позичальнику кредит у сумі 400 000,00 грн. зі сплатою 17,5% за користування грошовими коштами на строк до 23 квітня 2018 року.

Для забезпечення повернення ОСОБА_6 кредитних коштів за кредитним договором, 24 квітня 2007 року між банком та ОСОБА_6 був укладений договір іпотеки, за яким ОСОБА_6 передала в іпотеку банку нерухоме майно, а саме комплекс будівель та споруд розташованих по АДРЕСА_1.

У пункті 1.1 договору іпотеки зазначено про те, що предмет іпотеки є власністю іпотекодавця на підставі постанови Запорізького апеляційного господарського суду, справа №6/1-пн-07 від 23 березня 2007 року. Право власності зареєстроване КП «Каховське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради 27 березня 2007 року, реєстраційний номер 8854121, номер запису 121 в книзі 1.

Постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 23 червня 2009 року було скасовано постанову від 23 березня 2007 року в справі за позовом ОСОБА_6 до ВАТ «Великолепетиський маслозавод», КП «Каховське державне бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності на нерухоме майно та ухвалено нову постанову про відмову в задоволенні позову ОСОБА_6 про визнання за нею права власності на нерухоме майно, а саме комплекс будівель та споруд розташованих по АДРЕСА_1.

Отже, нерухоме майно, а саме комплекс будівель та споруд розташованих по АДРЕСА_1 є власністю ПрАТ «Великолепетиський маслозавод», що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, видане Виконавчим комітетом Великолепетиської селищної ради Херсонської області 24 листопада 2004 року, яке є дійсним по теперішній час.

Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 5 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.

Згідно із ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів» роз'яснено, що відповідно до статей 215, 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією із сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Вирішуючи даний спір, з урахуванням вищевказаних вимог закону та обставин справи, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку щодо задоволення позовних вимог, оскільки ОСОБА_6, на момент укладення договору іпотеки, не мала прав власника на розпорядження спірним нерухомим майном, оскільки рішення, на підставі якого вона стала власником цього майна було скасовано, тому договір іпотеки, суперечить ч. 1 ст. 5 Закону України «Про іпотеку», у зв'язку з чим наявні правові підстави, передбачені ч. 1 ст. 203 та ч. 1 ст. 215 ЦК України, для визнання недійсним договору іпотеки від 24 квітня 2007 року, укладеного між ОСОБА_6 та АКІБ «УкрСиббанк».

Крім того, суди дійшли правильного висновку щодо задоволення позовних вимог про зобов'язання Великолепетиської державної нотаріальної кантори зняти заборону відчуження зі спірного нерухомого майна, а також провести державну реєстрацію припинення обтяження спірного нерухомого майна, оскільки договір іпотеки визнано недійсним, а вказані вимоги є взаємопов'язаними.

Інші доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що судами правильно встановлені та належно перевірені обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для їх зміни чи скасування немає.

Установивши, що оскаржувані рішення відповідають вимогам статей 213, 214 ЦПК України, та керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», відхилити.

Рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 28 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: О.І. Євтушенко Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова С.О. Карпенко