Справа № 443/1109/17 Провадження № 2/443/833/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" жовтня 2017 р. Жидачівський районний суд Львівської області

в складі: головуючої судді Ціпивко І.І.

з участю секретаря судового засідання Башти Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жидачів в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулая до суду з позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Свої вимоги мотивує тим, що спірний житловий будинок належав на праві власності колгоспному двору, головою якого був чоловік. Після смерті чоловіка вона залишилася проживати у будинку, користується ним, підтримує у належному стані. В даний час вона звернулася до нотаріуса з приводу прийняття спадщини, однак постановою № 438/02-31 від 18.08.2017 року державний нотаріус Жидачівської державної нотаріальної контори відмовив їй у видачі свідоцтва про праву на спадщину на вказане майно у зв"язку з тим, що спадкове майно є власністю членів колгоспного двору, частки яких не визначені, а померлий не є його останнім членом. Оскільки в нотаріальній конторі йому не може бути видане свідоцтво про право на спадщину, тому вона звернулася до суду з даним позовом та просить визнати за нею право власності на спадкове майно.

Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Просить позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, подали до суду заяви про визнання позову, просять розгляд справи проводити без їх участі.

Згідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та додані до неї письмові документи, об`єктивно оцінивши докази по справі в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. ст.11,59,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 15.12.1988 р., виданого на підставі рішення виконкому Жидачівської районної ради народних депутатів № 401 від 01.12.1988 р., жилий будинок в АДРЕСА_1 належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого являється ОСОБА_5. Жилий будинок зареєстрований Стрийським МБТІ та записаний в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 45 від 15.12.1988 р. Витягом з погосподарської книги с. Лютинка Жидачівського району Львівської обалсті встановлено, що будинковолодіння АДРЕСА_1 рахувається за: ОСОБА_5, 1956 р.н. - голова колгоспного двору, помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року; ОСОБА_1, дружина, член двору; ОСОБА_6, дочка, член двору; ОСОБА_7, дочка, член двору; ОСОБА_8, дочка, член двору.

У відповідності до ст.17 ЗУ «Про власність» майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності (із змінами внесеними згідно з Постановою ПВС України №15 від 25.05.1998 року) визначено, що до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відтак, враховуючи те, що станом на 15 квітня 1991 року членами колгоспного двору були: ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, виходячи із рівності часток усіх членів колгоспного двору, кожному із них фактично належала 1/5 частина колгоспного двору.

Судом встановлено та підтверджено документально той факт, що ОСОБА_5, помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Після смерті члена колгоспного двору ОСОБА_5 відкрилася спадщина на 1/5 частину житлового будинку АДРЕСА_1

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» п.6, "а" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили право на частку в його майні. Згідно з п.6 "г" даної постанови, відповідно до ст.4 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону "Про власність" загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01.07.1990 року.

Згідно ч.1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом, спадкоємці першої черги є в рівних частках, діти ( у тому числі усиновлені), дружина, батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно щоб спадкоємець її прийняв.

Судом встановлено той факт, що ОСОБА_1 постійно проживала разом із померлим ОСОБА_5, до дня його смерті, а відтак вважається такою, що прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_5 у вигляді житлового будинку.

Інші спадкоємці за законом, які згідно витягу погосподарських книг по с. Лютинка, будинковолодіння по АДРЕСА_1 станом на 30.06.1990 року проживали у будику: ОСОБА_6 - дочка, ОСОБА_7 - дочка, ОСОБА_8 - дочка, від належних їм часток у майні колгоспного двору та від права на спадкування частки, яка належала їх батькові ОСОБА_5 - відмовилися в користь позивачки ОСОБА_1.

З Постанови № 438/02-31 від 18.08.2017 року, вбачається факт відмови нотаріуса Жидачів-ської державної нотаріальної контори у видачі позивачу як спадкоємцю по закону після смерті чоловіка ОСОБА_5, свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що спадкове майно є власністю членів колгоспного двору, частки яких не визначені, а померлий не є його останнім членом.

Враховуючи вищевикладене та з врахуванням неможливості оформлення позивачем своїх спадкових прав у нотаріальній конторі, суд вважає за можливе задовольнити його вимоги в повному обсязі, оскільки у нього відсутні інші способи захисту цивільних прав та інтересів.

Таким чином, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та обгрунтованими, оскільки позивачка, являючись спадкоємцем по закону після смерті чоловіка має право на оформлення своїх спадкових прав, а тому позов слід задоволити та визнати за нею право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року в с. Лютинка Жидачівського району Львівської області.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити повністю. Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, та який складається із: житлового будинку А-1, (загальною площею 66.7 кв м, житловою площею 40.4 кв м та допоміжною площею 26.3 кв м), сходів а, сходів а, сараю Б, убиральні В, воріт 1, огорожі 2, колодязя к, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року в с. Лютинка Жидачівського району Львівської області.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання, через Жидачівський районний суд Львівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ І.І. Ціпивко