Справа № 462/5624/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 22-ц/783/2950/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2017 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Юзефович Ю.І.,

з участю: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 02 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3 до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про відшкодування майнової та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2016 року позивачі звернулися до суду з позовом про відшкодування майнової та моральної шкоди і просили стягнути в їхню користь з ОСОБА_7 7500 грн. майнової шкоди та 60000 грн. моральної шкоди, з ОСОБА_8 40000 грн. моральної шкоди.

Свої доводи обґрунтовували тим, що вони є власниками земельної ділянки на вул. Доробок, 22 у м. Львові, у 2005 році здійснили надбудову над житловим будинком на даній земельній ділянці, виготовили та погодили проект на відповідність нормативним вимогам та звіт про обстеження будівлі, відповідно до якого будинок готовий до експлуатації. Позивачі неодноразово звертались до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради із заявами про погодження технічної експлуатації надбудови, тамбуру, долучали до заяв необхідну технічну документацію, але адміністрація вимагала інші, не передбачені чинним законодавством документи та прийняла розпорядження, яким зобовязала позивачів демонтувати надбудову, тамбур та фундамент до будинку. У липні 2011 року Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради подала до суду позов про демонтаж надбудови, тамбуру, фундаменту на вул. Доробок, 22 у м. Львові, а позивачі, в свою чергу, оскаржили розпорядження адміністрації про демонтаж, спори по яких тривали пять років. 18 липня 2012 року судом визнано дане розпорядження протиправним та скасовано його, а 11 червня 2015 року судом відмовлено Залізничній районній адміністрації Львівської міської ради у задоволенні позову про демонтаж надбудови, тамбуру, фундаменту на вул. Доробок, 22 у м. Львові.

Зазначають, що такими незаконними діями Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, її посадовими особами ОСОБА_9, ОСОБА_10 позивачам було створено перешкоди у погодженні технічної експлуатації будинку, здійсненні права власності, чим завдано матеріальної та моральної шкоди, оскільки вони змушені були захищати свої порушені права в судовому порядку, витрачаючи кошти на оплату послуг адвокатів, листування з районною адміністрацією, виготовлення документів, проїзд в судові засідання, що також негативно вплинуло на стан їхнього здоровя.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 02.03.2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила позивач ОСОБА_3, просить його скасувати з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що діями відповідачів, в тому числі й прийняттям незаконного розпорядження районної адміністрації про демонтаж, було штучно створено перешкоди у погодженні технічної експлуатації будинку, здійсненні права власності на новозбудоване майно, чим завдано майнову та моральну шкоду. Захищаючи свої порушені права, позивачі подавали позови до суду та користувались послугами адвокатів, несли судові витрати, що завдавало їм матеріальної шкоди. Вважає, що суд не дав належної правової оцінки доказам, які сторона позивачів подала на підтвердження законності та обґрунтованості своїх вимог.

В судове засідання позивачі та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали, а тому справу розглянуто апеляційним судом відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України у їхній відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони відповідача в заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування шкоди за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України, порушене, невизнане та оспорюване право особи підлягає захисту у встановлений законом спосіб.

Статтями 1173, 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування (їх посадовими або службовими особами) при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (цих осіб).

Відповідно до ч.2 ст.17 КАС України, спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, є підвідомчістю адміністративних судів.

Таким чином, з аналізу зазначених вище норм матеріального та процесуального закону вбачається, що у справі про відшкодування матеріальної та моральної шкоди на підставі ст.ст.1173, 1174 ЦК України, яка розглядається судом в порядку цивільного судочинства, на підтвердження факту неправомірності (незаконності) дій, рішень та/або бездіяльності органу місцевого самоврядування (його посадових осіб), особа, яка вважає, що такими діями (рішеннями) та/або бездіяльністю їй завдано шкоди, повинна надати, зокрема, судове рішення про визнання таких дій (рішень) та/або бездіяльності незаконними, оскільки загальним судам цивільної юрисдикції такі справи непідвідомчі, а підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Оскільки свою вимогу про відшкодування матеріальної та моральної шкоди позивачі повязують із незаконністю (протиправністю) дій та/або бездіяльності органу місцевого самоврядування та його посадових осіб, однак, судового рішення на підтвердження протиправності таких дій та/або бездіяльності відповідачів позивачі не надали, тому правових підстав для задоволення їхньої вимоги про відшкодування в порядку ст.ст.1173, 1174 ЦК України матеріальної та/або моральної шкоди немає.

Посилання позивачів на постанову Залізничного районного суду м. Львова від 18.07.2012 року, якою визнано протиправним та скасовано розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради №469 від 15.06.2011 року, як на доказ протиправності дій (рішень) відповідачів, є безпідставними, оскільки постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2013 року, яку залишено без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16.07.2015 року, вказану постанову Залізничного районного суду м. Львова від 18.07.2012 року скасовано та у задоволенні позову відмовлено. (а.с. 59, 60).

Крім того, як правильно вказав у своєму рішенні суд першої інстанції, звернення до суду у встановленому законом порядку за захистом порушених, невизнаних, оспорюваних прав однієї сторони не є підставою для цивільно-правової відповідальності перед іншою стороною в процесі у виді відшкодування їй майнової та/або моральної шкоди.

Таким чином, суд першої інстанції по суті правильно вирішив справу, не допустив порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 02 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

ОСОБА_11