Єдиний унікальний номер 239/566/16-ц Номер провадження 22-ц/775/1727/2017
Єдиний унікальний номер 239/566/16-ц
Номер провадження 22-ц/775/1727/2017
Головуючий у 1 інстанції Грідяєва М.В. Доповідач Біляєва О.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2017 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Біляєвої О.М.,

суддів Кішкіної І.В., Новікової Г.В.,

за участю секретаря судового засідання Ротар Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті апеляційну скаргу Державного підприємства «Обєднана Компанія «Укрвуглереструктуризація» на рішення Новогродівського міського суду Донецької області від 14 серпня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Обєднана Компанія «Укрвуглереструктуризація» про стягнення одноразової допомоги,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Новогродівського міського суду Донецької області від 14 серпня 2017 року позов задоволений частково.

Стягнути з Державного підприємства «Обєднана Компанія «Укрвуглереструктуризація» на користь ОСОБА_1 10413 грн 67 коп. одноразової допомоги.

В іншій частині позову відмовити.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення і відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

В обґрунтування скарги зазначив, що суд відкрив провадження у справі за позовною заявою, яка подана без додержання вимог, викладених у ст.ст. 119, 120 ЦПК України; що відповідно до статті 207 ЦПК є підставою для залишення позову без розгляду. При ухваленні рішення суд дійшов помилкового висновку про предявлення позову з додержанням позовної давності, при цьому не урахував, що належним відповідачем є ДП «Донвуглереструктуризація», з якого ОСОБА_1, маючи право на пенсію, вперше звільнилася, і не перевірив виплату цим підприємством вихідної допомоги.

Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не зявились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позов, виходив з того, що ОСОБА_1 більше 20 років пропрацювала на підприємствах вугільної промисловості, на день звільнення мала право на пенсію, а тому відповідно до пункту 7.4 Колективного договору та п. 12.15 Галузевої угоди має право на отримання одноразової допомоги у розмірі тримісячного заробітку.

Такого висновку суд дійшов з урахуванням встановлених обставин, додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

За правилом статті 238 КЗпП України при розгляді трудових спорів у питаннях про грошові вимоги, крім вимог про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи (стаття 235), орган, який розглядає спір, має право винести рішення про виплату працівникові належних сум без обмеження будь-яким строком.

Статтею 18 КЗпП України визначено, що положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обов'язковими як для власника або уповноваженого ним органу, так і для працівників підприємства, установи, організації.

У справі, яка переглядається, установлено, що ОСОБА_1 перебувала з відповідачем у трудових відносинах і була звільнена 21 червня 2016 року на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію. Стаж роботи позивача у вугільній галузі становить понад 20 років.

ОСОБА_1 з 17 липня 2013 року довічно призначено пенсію за віком.

Також установлено, що ОСОБА_1 зверталася до відокремленого підрозділу «Донецька виконавча дирекція з ліквідації шахт» Державного підприємства «Обєднана Компанія «Укрвуглереструктуризація» з вимогою про виплату їй у звязку зі звільненням одноразової допомоги згідно з Генеральною угодою.

Відповідно до листа-відповіді відповідача від 31 травня 2016 року № 09/300 підприємство вважає, що перше звільнення ОСОБА_1 було під час трудових відносин із Державним підприємством «Донвуглереструктуризація» відокремлений структурний підрозділ «Донецька дирекція по виконанню проектів ліквідації шахт». Отже, виплату вихідної допомоги має здійснити зазначене підприємство (ас. 11).

Згідно з пунктом 7.4 Колективного договору між адміністрацією та трудовим колективом відокремленого підрозділу «Донецька виконавча дирекція по ліквідації шахт» Державного підприємства «Обєднана компанія «Укрвуглереструктуризація» на 2015-2018 роки, який затверджений протоколом загальних зборів трудового колективу від 22 квітня 2015 року № 1 і діяв на момент звільнення ОСОБА_1 з роботи, працівнику, який має право на пенсію за віком чи по інвалідності (незалежно від віку), при першому його звільненні з підприємства (незалежно від причин звільнення, крім звільнення за порушення законодавства, трудової дисципліни та правил техніки безпеки) сплачується одноразова допомога, розмір якої залежить від стажу роботи у галузі та середнього заробітку, але не менше: для жінок при стажі роботи в галузі понад 7,5 років середньомісячний заробіток; 12,5 років двомісячний заробіток; 17,5 років - три середньомісячних заробітку.

Про сплату цієї допомоги вноситься відповідний запис до трудової книжки.

Аналогічні положення містить пункт 12.15 Галузевої угоди, укладеної між Міністерством енергетики та вугільної промисловості України та іншими державними органами, власниками (обєднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості.

Положення Угоди є обовязковими для застосування при укладанні угод, колективних договорів і індивідуальних трудових договорів для всіх підприємств, що перебувають у сфері дії сторін, незалежно від форм власності та господарювання (у тому числі тих, що здійснюють свою діяльність на умовах договорів, укладених у рамках державно-приватного партнерства), а також під час розгляду трудових спорів.

Установивши, що позивач ОСОБА_1 вперше звільнилася з відокремленого підрозділу «Донецька виконавча дирекція з ліквідації шахт» Державного підприємства «Обєднана Компанія «Укрвуглереструктуризація», має право на пенсію за віком, загальний стаж її роботи у вугільній галузі становить понад 20 років, звільнена за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію на підставі ст. 38 КЗпП України, а також ураховуючи положення п. 7.4 Колективного договору та п. 12.15 Галузевої угоди, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення на користь позивача одноразової допомоги у розмірі тримісячного заробітку.

Доводи апеляційної скарги, що позивач, право на пенсію у якої виникло у 2013 році, звільнена з підприємства не вперше, оскільки раніше була звільнена з Державного підприємства «Донвуглереструктуризація» відокремлений структурний підрозділ «Донецька дирекція по виконанню проектів ліквідації шахт», колегія суддів відхиляє, оскільки зазначене підприємство є окремою юридичною особою, на яку не поширюється дія колективного договору, укладеного між адміністрацією та трудовим колективом відокремленого підрозділу «Донецька виконавча дирекція по ліквідації шахт» Державного підприємства «Обєднана компанія «Укрвуглереструктуризація» на 2015-2018 роки, і відповідач у справі не є правонаступником Державного підприємства «Донвуглереструктуризація».

Помилкове посилання суду, що позивач прийнята на роботу до відповідача в порядку переведення і останній є правонаступником Державного підприємства «Донвуглереструктуризація», на правильність висновків про порушення підприємством законного права працівника на отримання вихідної допомоги не вплинуло.

Разом з тим, при обчисленні розміру вихідної допомоги суд не застосував належні положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 08 грудня 1995 року № 100, з відповідними змінами та доповненнями (далі Порядок).

Абзацом третім пункту 2 Порядку визначено, що у всіх випадках збереження середньої заробітної плати, крім оплати часу відпусток або виплати компенсації за невикористані відпустки, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата.

Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, яка мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (пп. 5, 8 Порядку).

Проте у розрахунку середньомісячного заробітку суд виходив з виплат за останні 6 календарних місяця, що передують події, з якою повязана відповідна виплата.

Установлено, що за останні 2 місяці роботи, що передують звільненню ОСОБА_1, а саме квітень-травень 2016 року, позивачу нараховані 3454 грн 34 коп. і 3691 грн 21 коп. відповідно (ас. 12, 133). Фактично відпрацьовано у квітні 2016 року 14 днів, у травні 2016 року 13 днів (ас. 141).

При цьому при визначенні середньоденного заробітку суд не ураховує суму заробітної плати, зазначеної у довідці відповідача № 04/421 від 19 жовтня 2017 року за відрахуванням податків (ас. 141).

Отже, розмір середньоденної заробітної плати складає 264 грн 65 коп. = ( 3454 грн 34 коп. + 3691 грн 21 коп.) : 27 дн., а середньої заробітної плати 3572 грн 78 коп. = (264 грн 65 коп. х 27 дн./2).

Відповідно розмір вихідної допомоги, на яку має право ОСОБА_1, дорівнює 10718 грн 34 коп. (3572 грн 78 коп. х 3 міс.).

Проте підстави для зміни оскарженого рішення відсутні, оскільки відповідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Право апеляційного суду вийти за межі доводів апеляційної скарги передбачено частинами 3 і 4 ст. 303 ЦПК, але апеляційний суд не може вийти за межі самої апеляційної скарги.

Так, на рішення суду апеляційна скарга подана відповідачем, який просить скасувати рішення суду в частині задоволених вимог і ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позову. Позивач з рішенням суду погодилася і в апеляційному порядку не оскаржила.

Апеляційний суд позбавлений процесуального права вийти за межі апеляційної скарги відповідача і стягнути суми більші, ніж визначені судом першої інстанції і з якими погодилася позивач, оскільки підприємство взагалі не визнає стягнення на користь ОСОБА_1 будь-яких сум і просить рішення суду в цій частині скасувати і відмовити у позові.

За таких обставин колегія суддів визнає, що, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно зі ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України. Правильно встановивши обставини справи, суд ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

Доводи скарги про порушення позивачем строку звернення до суду не ґрунтуються на законі, оскільки відповідно до вимог частини другої ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Не можна також погодитись з доводами скарги, що позов предявлено до неналежного відповідача. Так, матеріалами справи підтверджується, що довіреність на представлення інтересів відповідача видана юридичною особою (ас. 58), в інтересах якої представник подавав заперечення на позовну заяву, заяви про розгляд справи за його відсутності, інформацію, додаткові пояснення тощо (ас. 56-57, 61, 68, 69, 73, 74-75).

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи, зокрема щодо невідповідності позовної заяви вимогам статей 119, 120 ЦПК України, не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство повязує можливість прийняття рішення щодо скасування або зміни оскарженого судового рішення.

За таких обставин апеляційний суд відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись п. 1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Обєднана Компанія «Укрвуглереструктуризація» відхилити.

Рішення Новогродівського міського суду Донецької області від 14 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.М.Біляєва

Судді І.В.Кішкіна

ОСОБА_2