Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/2400/17

номер провадження 2/695/1343/17

02 листопада 2017 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Середи Л.В.

за участю секретаря Оніщенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноші цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають спільну дитину: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з позивачкою та перебуває на її повному утриманні.

Так як батько добровільно допомоги на утримання дочки не надає, то ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення з батька дитини аліментів на її утримання у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, направивши до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явився, з невідомих суду причин, хоча викликався належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, які знаходяться у матеріалах справи.

Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини позивача та відповідача, суд розглядає справу за відсутності сторін.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення.

При цьому суд виходить з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про народження (серії І-СР № 148066 від 03.05.2012 року) батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, є ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Таким чином суд вважає доведеним, що відповідач є батьком вказаної дитини, а тому, відповідно до вимог чинного законодавства та міжнародних правових актів на нього також покладається обовязок щодо належного його утримання та матеріального забезпечення.

Так, згідно із ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХІІ і набула чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Отже, кожній дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, який зобов`язані забезпечувати обоє батьків.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч. 2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як вбачається із ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідач є працездатним, а тому може і зобовязаний надавати допомогу на утримання дитини, так як доказів про своє скрутне матеріальне становище суду теж не надав.

Оскільки відповідач має задовільний стан здоровя, на своєму утриманні непрацездатних членів сімї не має, є працездатним доказів щодо непрацездатності не надав, хоча мав для цього час, доказів про своє скрутне матеріальне становище суду не надав, а тому суд вважає, що відповідач може і зобовязаний надавати допомогу на утримання дитини. Разом з тим, суд вважає, що розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, має бути співмірним із встановленим розміром прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також з обов'язком обох батьків утримувати свою дитину, а тому суд вважає, що аліменти на утримання дитини підлягають стягненню з відповідача у частці від заробітку.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до повного задоволення.

Суд також приходить до висновку про стягнення з відповідача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судових витрат.

На підставі зазначеного та керуючись

ст., ст. 182, 184, 192 СК України та ст. 10,

ст., ст. 88, 209, 212, 213 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини задоволити у повному обсязі.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, жителя ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_1, жительки АДРЕСА_1, аліменти на утримання дитини: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 29 серпня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 640,0 гривень.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу аліментів за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через Золотоніський міськрайонний суд протягом 10 днів з моменту проголошення рішення.

Суддя : Середа Л.В.