Справа № 629/876/17
Номер провадження 2/629/725/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.07.2017 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Попова О.Г.,
за участю секретаря судового засідання Габор В.В.,
представника позивача - ОСОБА_1,
відповідача ОСОБА_2,
представника відповідача ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Лозова Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_5 про розірвання договору про сумісну господарську діяльність,
Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому з урахуванням уточнень просить розірватидоговір про сумісну господарську діяльність від 28 липня 2012 року, додатковий договір про внесення змін до Договору про сумісну господарську діяльність від 11 грудня 2013 року, укладені між ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2. Стягнути з відповідачів на його користь понесені судові витрати: судовий збір в сумі 640 грн., витрати на правову допомогу в сумі 5000 грн.
У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити з підстав, зазначених у позові.
Відповідач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, у задоволенні позову просили відмовити.
Третя особа ОСОБА_5 у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно, причину неявки суду не повідомив.
Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 28 липня 2012 року між ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було укладено та нотаріально посвідчено договір про сумісну господарську діяльність, відповідно до якого сторони зобов'язалися спільно діяти для досягнення загальної господарської мети: виробництво сільськогосподарської продукції на території Мечебилівської сільської ради Барвінківського району Харківської області (а.с. 8).
11 грудня 2013 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було укладено додатковий договір про внесення змін до договору про сумісну господарську діяльність від 28 липня 2012 року, яким строк дії основного договору подовжено до 11 грудня 2025 року або до розірвання його сторонами (а.с. 2).
Відповідно до п. 1.2. договору про сумісну господарську діяльність, в користуванні сторін знаходяться: земельна ділянка площею 5,3736 га, яка належить ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ХР № 064109, виданого Барвінківською райдержадміністрацією Харківської області 10 грудня 2002 року; земельна ділянка площею 5,5603 га, яка належить ОСОБА_5 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ХР № 064108, виданого Барвінківською райдержадміністрацією Харківської області 10 грудня 2002 року; сільгосптехніка, яка належить ОСОБА_2 та його ж грошові кошти.
Пунктами 1.3, 1.4 договору визначено, що для досягнення загальної мети сторони діють шляхом об'єднання зусиль, грошових коштів, майна та інше. Внесене учасниками майно в відсотковому відношенні становить: ОСОБА_2 - 80%, ОСОБА_4 - 10 %, ОСОБА_5 -10%. Майно та майнові права, що виникли внаслідок спільної господарської діяльності сторін, вважаються такими, що належить сторонам на праві сумісної власності у вищезазначених долях.
Згідно розділу 2 договору, сторони зобовязуються: виконати відповідну кількість робіт самостійно або із використанням можливостей інших осіб (фізичних або юридичних); своєчасно проводити взаємні платежі та розрахунки; самостійно контролювати строки та якість виконання робіт, а також проводити обопільний контроль за господарською діяльністю сторін. Фінансування робіт здійснюється за рахунок сторін відповідно до п.1.3. цього договору.
Відповідно до ст. 1130 ЦК України, за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об'єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об'єднання вкладів учасників.
Умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності (ст. 1131 ЦК України).
Відповідно до положень ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним, відповідно до цієї ж норми права, є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Додаткові підстави розірвання договору про спільну діяльність, крім визначених у ст. 651, також передбачені ст. ст. 1141, 1142 Цивільного кодексу України.
Пунктами 4.2, 4.3 спірного договору про сумісну господарську діяльність визначено, що договір може бути розірваний за згодою сторін при взаємному рішенні матеріальних питань шляхом прийняття додаткової угоди. Всі розбіжності, не врегульовані сторонами, розглядаються у відповідності з діючим законодавством України у судовому порядку.
Підставою для розірвання договору позивач зазначає невиконання сторонами жодних умов договору.
Вказує, що відповідач всупереч умовам п. 1.2. вказаного договору не надавав у сумісну (спільну) діяльність будь-яких грошових коштів та не залучав для обробітку земельних ділянок позивача та третьої особи сільськогосподарську техніку. Нотаріальна заява позивач та третьої особи щодо отримання від відповідача грошових коштів в сумі 78 650,00 грн. не може розглядатися, як доказ виконання відповідачем умов п. 1.2. спірного договору з причин того, що кошти були отримані в рахунок орендної плати за користування земельними ділянками позивача та третьої особи на виконання умов договору оренди. Отже, з одного боку земельні ділянки задіяні у договорі про сумісну (спільну) діяльність та знаходяться нібито в оренді у відповідача, але з боку відповідача не здійснюється жодних дій щодо своєчасного та належного виконання будь-якого з зазначених договорів.
Позивач зазначає, що він та третя особа самостійно та за власні ресурси здійснювали комплекс сільськогосподарських робіт з вирощування на належних їм земельних ділянках сільськогосподарських культур. Одночасно з цим, сторони спірного договору не отримували будь-якого прибутку у розумінні прибутку від спільної діяльності та як слід не здійснювали розподіл отриманого прибутку, як того вимагають умови договору та приписи діючого законодавства щодо договорів про спільну (сумісну) діяльність. Позивач з причин не виконання з боку відповідача умов спірного договору не отримував прибуток на який розраховував укладаючи договір про сумісну (спільну) діяльність. Крім того, позивач та третя особа зазнають постійних втрат на збереження родючості земельної ділянки та підтримання її у належному стані, відповідно до цільового призначення. Вважає відповідача таким, що в односторонньому порядку відмовився від виконання умов договору (одностороння відмова від зобов'язання).
Позивач вважає, що здійснення сумісної (спільної) діяльності призводить не тільки до негативного фінансового результату такої діяльності, а й до нехтування своїх договірних зобов'язань відповідачем, що призводить до порушення прав позивача та не виконання основної мети укладення такого договору.
Посилаючись на вказані обставини, позивач до позовної заяви додав лише копії договору про сумісну господарську діяльність та додатковий договір про внесення змін до нього.
Відповідно до вимог ст. ст. 59, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Частиною 3 ст. 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Оскільки позивачем в обґрунтування позовних вимог не додано жодного доказу, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні позовних вимог належить відмовити у зв'язку з його недоведеністю.
Керуючись ст.ст. 651, 1130, 1131 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О.Г. Попов

Повний текст рішення виготовлений 07 липня 2017 року.