Дата документу 17.10.2017
Справа № 334/1380/17
Провадження № 2/334/1766/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2017 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Добрєва М.В.,

при секретарі Матвієнко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа відділ по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітніх дітей,

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, з тих підстав, що з 29 липня 2011 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. У шлюбі у них народилось двоє синів: ОСОБА_3, 22.12.2013р.н. та ОСОБА_4, 14.07.2015р.н. Вказує, що причиною розірвання шлюбу є те, що подружні відносини з відповідачем не підтримуються, спільного господарства не ведуть з травня 2015 року. Перебувати у подальших шлюбних відносинах не бажає, примирення між ними неможливе, збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Просить шлюб розірвати, місцем проживання синів визначити її місце проживання.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилася, однак до суду подала письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує в повному обсязі, просила позов задовольнити та справу розглянути у її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, однак до суду подав письмову заяву в якій вказав, що позов визнає, а саме згідний на розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. Просив розгляд справи провести у його відсутності.

Представник відділу по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, судове засідання не зявився, подав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав:

Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя.

Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України).

Судом встановлено, що сторони 29 липня 2011 року зареєстрували шлюб. У шлюбі у них народилось двоє синів: ОСОБА_3, 22.12.2013р.н. та ОСОБА_4, 14.07.2015р.н. Сімейне життя у сторін не склалося, подружні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть з травня 2015 року. На теперішній час проживають окремо. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення, а тому шлюб слід розірвати.

В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи вимоги Сімейного кодексу України та те, що позивачка не просила залишити їй дошлюбне прізвище, суд вважає, що після розірвання шлюбу позивачці слід залишити шлюбне прізвище «Дорофєєва».

Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Враховуючи те, що позивачка просила місцем проживання малолітніх синів визначити її місце проживання, а відповідач визнав позовні вимоги в цій частині, суд, вважає, що місцем проживання малолітніх: ОСОБА_3, 22.12.2013р.н. та ОСОБА_4, 14.07.2015р.н., слід визначити місце проживання їх матері ОСОБА_1.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У відповідності до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Згідно із п. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави, підлягають стягненню судові витрати, у вигляді судового збору в розмірі 640грн.

На підставі ст.ст. 110, 112, 113, 160 СК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 61, 88, 174, 213-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 29 липня 2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 529 - розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачці залишити шлюбне прізвище «Дорофєєва».

Місцем проживання малолітньогоОСОБА_3, 22.12.2013р.н, визначити місце проживання його матері ОСОБА_1, за адресою АДРЕСА_1.

Місцем проживання малолітньогоОСОБА_4, 14.07.2015р.н., визначити місце проживання його матері ОСОБА_1, за адресою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН) на користь держави судові витрати в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00коп.

Рішення суду є документом, що підтверджує факт розірвання шлюбу судом після набрання ним законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особа, без участі якої було постановлено рішення, має право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Відповідно до ст.115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу РАЦС для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Суддя: Добрєв М. В.