Ухвала

іменем україни

26 червня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євграфової Є.П., Кадєтової О.В., Карпенко С.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про знесення самовільно побудованих приміщень та усунення перешкод у користуванні майном, за касаційною скаргою ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_7, на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13 липня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Львівської області від 26 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом, у якому просила зобов'язати ОСОБА_5, ОСОБА_6 усунути перешкоди у користуванні належною їй на праві приватної власності 1/3 частини житлового будинку АДРЕСА_1 разом з допоміжними спорудами та нежитловими приміщеннями, приналежними до будинку, шляхом зобов'язання ОСОБА_5, ОСОБА_6 забезпечити їй та члену її сім'ї ОСОБА_8 безперешкодний доступ до цих приміщень. Також просила зобов'язати ОСОБА_5, ОСОБА_6 знести за власний рахунок прибудови, зазначені в технічному паспорті будинку літ. «а-2», розміром 6,55 м х 3, 95 м, сарай, зазначений літ. «Г», розміром 3,2 м х 2 м до житлового будинку АДРЕСА_1

На обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона разом з відповідачами є співвласником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Відповідачі без її згоди як співвласника та без належних дозволів здійснили самовільно прибудову, позначену на технічному паспорті будинку літ. «а-2», а також сарай літ. «Г»; кухню, позначену в технічному паспорті «2-2» переобладнали у житлове приміщення. Про вказані самовільні перепланування та перебудови, здійснені в будинку, вказано в технічному паспорті на житловий будинок. Всі ці дії вони вчинили всупереч її волі та порушуючи вимоги законодавства.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 26 січня 2017 року, позов задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_5 та ОСОБА_6 усунути перешкоди у користуванні належною ОСОБА_4 на праві приватної власності 1/3 частини житлового будинку АДРЕСА_1 разом з допоміжними спорудами та нежитловими приміщеннями, приналежними до будинку, шляхом зобов'язання ОСОБА_5 та ОСОБА_6, забезпечити ОСОБА_4 безперешкодний доступ до приміщень житлового будинку АДРЕСА_1 з допоміжними спорудами та нежитловими приміщеннями, приналежними до будинку.

У частині позовних вимог про надання ОСОБА_8 безперешкодного доступу до приміщень житлового будинку АДРЕСА_1 з допоміжними спорудами та нежитловими приміщеннями, приналежними до будинку, відмовлено.

У частині позовних вимог про зобов'язання ОСОБА_5, ОСОБА_6 знести за власний рахунок прибудови, зазначені в технічному паспорті будинку літ. «а-2», розміром 6,55 м х 3, 95 м, сарай, зазначений літ. «Г», розміром 3,2 х 2 м до житлового будинку АДРЕСА_1

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_7, просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Зобов'язуючи ОСОБА_5 та ОСОБА_6 усунути перешкоди у користуванні належною ОСОБА_4 на праві приватної власності 1/3 частини житлового будинку АДРЕСА_1 з допоміжними спорудами та нежитловими приміщеннями, приналежними до будинку, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дійшов висновку про доведеність факту здійснення з боку ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перешкод у користуванні ОСОБА_4 належною їй частиною будинку та прибудинкових споруд.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині позовних вимог ОСОБА_4 про знесення самочинного будівництва, суд правильно виходив із того, що знайшло підтвердження наявність об'єктів самочинного будівництва за адресою: АДРЕСА_1, а саме: сараю літ. «Г», прибудови «а-2», переобладнання кухні літ. 2-2 у житлову кімнату площею 15,8 кв. м, однак, за спливом значного періоду часу (з 1973 року) встановити, ким саме було вчинено самовільне будівництво не надається можливим.

Крім того, як вбачається матеріалів справи, зокрема спадкового договору, відповідач ОСОБА_6 набув право власності на частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, лише 10 липня 2007 року, а згідно з технічним паспортом на даний житловий будинок, самовільне будівництво було вчинено в 1973, 1982 роках відповідно, що свідчить про те, що ОСОБА_6, не будучи співвласником будинку у зазначені роки, не міг вчинити самовільне будівництво, отже він не є належним відповідачем у даній справі.

Щодо відмови в позові про надання ОСОБА_8 безперешкодного доступу до приміщень житлового будинку АДРЕСА_1 з допоміжними спорудами та нежитловими приміщеннями, приналежними до будинку, суд правильно виходив із того, що останній не є співвласником даного житлового будинку.

При цьому суд правильно застосував норми матеріального права на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами (ст. 212 ЦПК України).

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити та залишити ухвалені судами рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_7, відхилити.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13 липня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Львівської області від 26 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є.П. Євграфова

О.В.Кадєтова

С.О.Карпенко