Справа № 541/2842/16-ц
Номер провадження 2/541/212/2017
23 червня 2017 року м. Миргород
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
судді - Городівського О. А.,
за участю секретаря - Ніколаєнко М. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миргород цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до
про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
13 грудня 2016 року з вищевказаною позовною заявою до Миргородського міськрайонного суду звернувся ОСОБА_1.
На підтвердження позовних вимог позивачка посилається на те, що він є власником будинковолодіння АДРЕСА_1 У вказаному будинку зареєстрована ОСОБА_2, яка не є співвласником вказаного будинковолодіння та не проживає в ньому з 17.06.2016.
На даний час наявність реєстрації відповідача в будинку обмежує права позивача, що стало підставою для звернення до суду.
В судове засідання ОСОБА_1 не з'явився, надав суду заяву, в якій виклав прохання провести розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав.
Відповідач, ОСОБА_2, в судове засідання не з'явилася, про час та місце проведення судового засідання був повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила, заперечень, пояснень щодо позову не надавала, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Відповідно до положень ст. ст 77, 224 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи.
Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, заслухавши покази свідків, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.
Встановлено, що ОСОБА_1 є одноособовим власником будинковолодіння АДРЕСА_1 Його право власності підтверджується договором дарування від 30.08.1996, зареєстрованого у Лубенському бюро технічної інвентаризації за № 3347 (а.с.5-6).
Відповідач ОСОБА_2 доводиться позивачу колишньою дружиною, що підтверджується копією рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 16.09.2016 по цивільній справі № 541/1728/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу (а.с.8).
ОСОБА_2 зареєстрована в будинку позивача, що підтверджується адресною довідкою № 67 від 26.12.2016 (а.с.21).
Відповідно до акту обстеження будинокволодіння складеного депутатами Петрівцівської сільської ради Миргородського району ОСОБА_2 за адресоюАДРЕСА_2 не проживає з 17.06.2016 року (а.с.11).
Свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4 в своїх показах, наданих в судовому засіданні повідомили суду, що вони знають позивача та його сім'ю тривалий час. Відповідач ОСОБА_2, що є колишньою дружиною позивача ОСОБА_1, виїхала з будинку в червні 2016 року, не залишивши в в будинку власних речей.
Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. закріплено принцип непорушності права власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись своїм майном , на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ґрунтуються на законі, а тому ОСОБА_2 необхідно визнати такою, що втратила право на користування приміщенням будинковолодіння АДРЕСА_1
Згідно ч. 1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.
Керуючись ч. 1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 10, 11, 213, 215, 224, 225, 226,232 ЦПК України, суд
Задовольнити позовну заяву ОСОБА_1.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування приміщенням, будинковолодіння АДРЕСА_1
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в сумі 551 грн. 20 коп.
Відповідач може подати заяву про перегляд заочного рішення протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення через Миргородський міськрайонний суд до Апеляційного суду Полтавської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя О. А. Городівський