Справа № 204/2955/17
Провадження № 2/204/1164/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2017 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Черкез Д.Л.

за участю секретаря Старостенко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляції та 3 % річних від суми боргу, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача: інфляцію на грошове зобовязання за період з 20.06.2015 року по 01.05.2017 року в розмірі 6 270,34 коп.; 3 % річних від простроченої суми грошового боргу за період з 20.06.2015 року по 15.05.2017 року у розмірі 1 743,66 грн., а також судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 09.07.2013 року ухвалою судової колегії по цивільним справам Свердловського обласного суду РФ було залишено без змін рішення (ухвалу) Октябрського районного суду м. Єкатеринбурга РФ від 29.05.2013 року про стягнення з відповідача на користь позивача витрати по оплаті послуг представника у сумі 35 000 рублів, витрати з оформлення нотаріальної довіреності у сумі 800 рублів, витрати на переліт у сумі 31 275,30 рублів. 19 червня 2015 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська було постановлено ухвалу, в резолютивній частині якої було визнано та дозволено примусово виконати на території України рішення (ухвалу) Октябрського районного суду м. Єкатеринбурга від 29.05.2013 року, було стягнено з відповідача на користь позивача судові витрати стягнуті за рішенням (ухвалою) Октябрського районного суду м. Єкатеринбурга від 29.05.2013 року по сплаті послуг представника у розмірі 13 998,25 грн., витрати по оформленню нотаріальної довіреності у розмірі 319,96 грн., витрати на політ у розмірі 12 508,56 грн., а також судові витрати у розмірі 3 741,75 грн., а всього 30 568,52 грн. Враховуючи вищенаведене, між позивачем та відповідачем виникло грошове зобовязання, яке на сьогоднішній час відповідачем перед позивачем не виконано. Зазначив, що гр. ОСОБА_2 відмовляється сплачувати на його користь борг, стягнутий вищенаведеними рішеннями судів, хоча має таку можливість, уникає з ним зустрічей, грубо порушуючи майнові права та законні інтереси позивача. З моменту ухвалення вищенаведених рішень судів відповідач знала про те, що вона має сплатити позивачу певну грошову суму, але на протязі майже 3-х років цього не робила, посилаючись на незрозумілі обставини. При цьому посилався на ст.ст. 509, 526, 625 ЦК України. Інфляцію та 3% річних необхідно розрахувати на суму боргу 30 568,52 грн. за період з 20.06.2015 року по теперішній час. Розмір інфляції становить: 1,205124202 * 30 568,52 грн. = 36 838,86 грн. 30 568,52 грн. = 6 270,34 грн. Сума боргу становить 30 568,52 грн., кількість днів прострочення за період з 20.06.2015 року по 15.05.2017 року 694 дні. Отже сума процентів становить 1 743,66 грн. (30 568,52 грн. * 3% * 694 / 365 = 1 743,66 грн.).У звязку з викладеним позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення інфляції та 3 % річних від суми боргу.

Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Згідно ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту ст. ст. 11,15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 17 травня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення інфляції та 3 % річних від суми боргу.

Частинами 2, 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 64 ЦПК України визначено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

Законом передбачений обовязок сторін подавати докази в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Згідно приписів ч. 1ст. 131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті.

В судовому засіданні встановлено, що позивач в обгрутування свої позовних вимог та доведення перед судом вказаних у позові обставин, не надав суду жодного доказу.

Так, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що Октябрьським районним судом м. Єкатеринбурга РФ 29.05.2013 року було ухвалено рішення (ухвалу) про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат по оплаті послуг представника у сумі 35 000 рублів, витрат з оформлення нотаріальної довіреності у сумі 800 рублів, витрат на переліт у сумі 31 275,30 рублів. Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська 19 червня 2015 року було постановлено ухвалу про визнання та дозвіл примусово виконати на території України рішення (ухвалу) Октябрського районного суду м. Єкатеринбурга від 29.05.2013 року, а також про стягнення з відповідача на користь позивача суми у розмірі 30 568,52 грн.

Також, позивачем не доведено, що вищевказані судові рішення, у разі, якщо вони і були винесені судами, набрали законної сили та були звернуті до виконання. Доказів, що відповідач ОСОБА_2 не виконала своїх зобовязань за вказаними судовими рішеннями або ухиляється від їх виконання, позивачем також суду не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази.

Позивач не повідомляв суд щодо наявності у нього складнощів з отримання доказів, з відповідними клопотаннями до суду не звертався.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Оскільки позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження обставин, на які він посилається у позовній заяві як на підставу своїх вимог, суд позбавлений можливості встановити чи мали місце обставини, викладені позивачем у позовній заяві, та вважає їх невстановленими.

Зггідно ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, дослідивши всебічно, безпосередньо та об'єктивно матеріали цивільної справи, з урахуванням того, що відповідно до ст. 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, а також враховуючи, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляції та 3 % річних від суми боргу, слід відмовити за недоведеністю.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи наведене, судові витрати по справі підлягають віднесення на сторону позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 3, 10, 11, 57-61, 64, 88, 137, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляції та 3 % річних від суми боргу відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.Л. Черкез