АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5800/17 Справа № 205/3319/17 Головуючий у 1 й інстанції - Скрипник К. О. Доповідач - Макаров М.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Деркач Н.М., Петешенкової М.Ю.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2017 року про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИТИ:

У травні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Разом із позовом ОСОБА_4 подав заяву про забезпечення позову за якою просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на будинок за адресою АДРЕСА_1, який зареєстровано на ОСОБА_2 та був придбаний за час шлюбу і належить сторонам на праві спільної сумісної власності

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2017 року заяву задоволено та накладено арешт на домоволодіння АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_2

З такою ухвалою не погодилась ОСОБА_2, звернулась з апеляційною скаргою, за якою просила суд ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити позивачу у задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, районний суд виходив з того, що є всі підстави та невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, у зв'язку з чим необхідно накласти арешт на домоволодіння.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення суду може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог і повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне звернення до цього може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб (ст.152 ЦПК України).

За змістом ст.152 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У відповідності до роз'яснень, даних у п.4 постанови Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову суд першої інстанції взагалі не навів обґрунтованих доводів, щодо задоволення такої заяви та не навів правових обґрунтувань свого висновку, а також не перевірив вимоги позивача щодо такого забезпечення позову, який просить застосувати останній.

За таких обставин, колегія суддів, відповідно до п.3 ст.312 ЦПК України, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а ухвала суду скасуванню з передачею питання про забезпечення позову до суду першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2017 року про забезпечення позову - скасувати та передати питання до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Н.М. Деркач

М.Ю. Петешенкова