У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Демяносова М.В., МаляренкаА.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про стягнення неустойки та витрат на правову допомогу, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 26 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 12 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що 11 серпня 2014 року між ним та відповідачем укладено договір підряду № 3, згідно з яким останній повинен був до 26 серпня 2014 року виконати роботи по заливці наливної підлоги відповідно до переліку та в обсягах, вказаних у рахунку-фактурі. У той самий день він сплатив відповідачу 8 198 грн 86 коп., що становило 100 % загальної вартості замовлення. Відповідач умови договору не виконав, тому 19 вересня 2014 року ОСОБА_4 надіслав йому листа з пропозицією повідомити про причини невиконання робіт, однак відповіді не отримав.

07 травня 2015 року він знову звернувся до відповідача, в листі вимагав невідкладно приступити до виконання робіт, на що отримав відповідь від 18 травня 2015 року, в якій відповідача фактично відмовився найближчим часом виконати роботи, запропонував іншу дату виконання, але і в цей строк нічого не зробив.

Вказані обставини встановлені судовим рішенням від 14 березня 2016 року.

Просив стягнути з відповідача пеню за період з 01 липня по 01 серпня 2016 року (тобто 31 день) у розмірі 125 грн та 4 640 грн витрат на правову допомогу.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 26 жовтня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 12 січня 2017 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 11 серпня 2014 року між ОСОБА_4 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 укладено договір підряду № 3.

Згідно з п. 1.1 вказаного договору підрядник взяв на себе зобов'язання по виконанню заливки наливної підлоги малого гаража та побутової кімнати відповідно до переліку та обсягах, наведених у проекті та кошторисі, які є невід'ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 2.1 договору ціна договору становила 8 198 грн 86 коп. без ПДВ. Розрахунок ціни договору підтверджувався відповідним кошторисом.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що терміном початку робіт є 11 серпня 2014 року, а закінчення - 26 серпня 2014 року.

Позивачем на виконання умов договору сплачено загальну вартість послуг у розмірі 8 198 грн 86 коп.

Згідно зі ст. ст. 837, 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Частиною 2 ст. 849 ЦК України передбачено, що якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Із матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_4 протягом 2014−2016 років неодноразово звертався до Конотопського міськрайонного суду Сумської області з позовними заявами у зв'язку з невиконання відповідачем умов договору підряду.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 16 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 02 червня 2015 року, позов ОСОБА_6 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 пеню за період з 27 серпня по 06 листопада 2014 року у розмірі 199 грн 33 коп. та 1 тис. грн на відшкодування моральної шкоди (а. с. 21, 22).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_6 про стягнення з відповідача пені за порушення строку виконання зобов'язань за договором, суд першої інстанції, з висновками якого погодилися й суди апеляційної та касаційної інстанцій, керувався тим, що позивач надав суду змінений ним примірник договору підряду, в якому було невірно наведено зміст п. 6.2 та п. 6.3 щодо обов'язків та відповідальності сторін.

У зв'язку з цим, суди, при розгляді справ за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 виходили з передбаченого п. 6.3 договору підряду розміру пені - однієї облікової ставки НБУ від ціни договору за кожний день прострочення.

Зазначені обставини в силу вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України є преюдиційними.

Згідно з п. п. 10.1, 10.2 договору підряду від 11 серпня 2014 року № 3 цей договір набирає чинності з моменту підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором. Дія даного договору може бути припинена достроково за ініціативою будь-якої зі сторін за умови погодження іншими сторонами.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 30 листопада 2015 року відмовлено ОСОБА_4 у задоволенні його вимог до ОСОБА_5 у частині зобов'язання відповідача виконати роботи зі створення наливної підлоги належних йому об'єктів: сараю (побутової кімнати) та гаража згідно з переліком та в обсягах, наведених у рахунку-фактурі від 11 серпня 2014 року № 1. При цьому апеляційний суд встановив, що 08 жовтня 2015 року договір підряду між сторонами був розірваний. На надані позивачем 29 вересня 2015 року банківські реквізити відповідач 08 жовтня 2015 року повернув ОСОБА_7 кошти за договором підряду у розмірі 8 198 грн 86 коп. шляхом їх перерахування на банківський рахунок позивача (платіжне доручення № 26).

Таким чином, суди обґрунтовано відмовили у позові, оскільки сторони дійшли згоди про припинення дії договору підряду станом на 08 жовтня 2015 року, тому відсутні правові підстави для стягнення пені за період з 01 липня по 01 серпня 2016 року. Суди правильно відмовили у відшкодуванні витрат на правову допомогу, оскільки ОСОБА_4 відмовлено у позові, крім того у матеріалах справи відсутні акти виконаних робіт, розрахунок вартості правової допомоги та документи, які підтверджують сплату таких витрат, тому суди зробили правильний висновок про відмову у стягненні витрат на правову допомогу.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами першої й апеляційної інстанцій при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а судові рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 26 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 12 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

СитнікО.М. Демяносов М.В. Маляренко А.В.