Номер провадження: 22-ц/785/5635/17Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого Ващенко Л.Г.

суддів Вадовської Л.М., Плавич Н.Д.

при секретарі Ярахмедові Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 травня 2017 року у цивільній справі за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_2 про звільнення земельної ділянки шляхом приведення обєкту самочинної реконструкції у попередній стан,

ВСТАНОВИЛА:

05.12.2016 року, Одеська міська рада (далі-ОМР) звернулась із позовом про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом приведення обєкта самочинного будівництва у попередній стан.

Позов обґрунтовано тим, що відповідачка є власником квартири АДРЕСА_1 і самочинно здійснила реконструкцію квартири шляхом прибудови приміщення площею 21,06 м2. до спірної квартири на земельній ділянці, яка належить ОМР.

Факт самочинного будівництва підтверджується письмовими приписами КП ЖКС «Пересипський» (далі-ЖКС), однак відповідачка не виконала приписи ЖКС і розпорядження Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради (далі-Суворовська РА) щодо усунення порушень у сфері містобудування.

Посилаючись на те, що ОМР не приймала рішення про передачу відповідачці у власність або у користування земельної ділянки з метою здійснення реконструкції квартири відповідачки, що свідчить про самовільне зайняття земельної ділянки, позивач просив позов задовольнити.

Представник позивача підтримав позов у судовому засіданні в суді першої інстанції.

Відповідачка не визнала позов у судовому засіданні в суді першої інстанції, подала письмові заперечення на позов у яких зазначила, що вона придбала не упорядковану квартиру і здійснила роботи, внаслідок яких квартира стала придатна для проживання.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 16.05.2017 року позов задоволено: суд зобовязав відповідачку власними силами і за свій рахунок звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом знесення самочинної прибудови до квартири відповідачки з приведенням квартири до попереднього стану. З відповідачки на користь ОМР суд стягнув судові витрати у вигляді судового збору.

В апеляційній скарзі відповідачка просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення про відмову у позові, посилаючись на незаконність рішення суду, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне зясування обставин справи, недоведеність вимог і порушення судом вимог ст. 376 ч.7 ЦК України.

У засіданні колегії суддів: представник відповідача скаргу підтримала; представник позивача заперечував проти скарги.

Рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін на підставі ст. 308 ЦПК України.

За змістом ст. 308 ч.1 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд постановив рішення із дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Позивач просив зобовязати відповідачку звільнити самовільно зайняту нею земельну ділянку шляхом приведення обєкта самочинного будівництва у попередній стан, зазначаючи, що відповідачка є власником квартири АДРЕСА_1 і самочинно здійснила реконструкцію квартири шляхом прибудови до спірної квартири на земельній ділянці, яка належить ОМР, приміщення площею 21,06 м2 (а.с.1-4).

Суд, задовольняючи позов виходив з того, що відповідачка здійснила самочинну реконструкцію і звела прибудову на земельній ділянці, яка знаходиться у комунальній власності територіальної громади м. Одеси в особі ОМР і яка, у встановленому законом порядку, не передавалась у власність або у користування відповідачки (а.с.63-67).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції у цій частині зважаючи на наступне.

Суд першої інстанції встановив, що відповідачка, на підставі договору купівлі-продажу від 16.07.2010 року, є власником квартири АДРЕСА_1 загальною площею 19,7 м2 і самочинно здійснила реконструкцію квартири шляхом прибудови приміщення площею 21,06 м2 до спірної квартири на земельній ділянці, яка належить ОМР (а.с.8-15,18-22).

Квартира відповідачки розташована в одноповерховому будинку на 1 поверсі. Самочинна прибудова площею 21,06 м2 прибудована до квартири відповідачки на земельній ділянці, яка є комунальною власністю територіальної громади м. Одеси в особі ОМР (а.с.20-22).

Субєктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної і державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані обєкти комунальної власності (ст. ст. 80, 83 ЗК України).

Земельна ділянка по вул. Вапняній,18 у м. Одесі, на якій відповідачка збудувала самочинну будівлю, у встановленому законом порядку, відповідно до вимог ст. 26 ч.1 п.34 Закону України «Про місцеве самоврядування», а саме: на підставі рішення ОМР, у користування або у власність відповідачці ОСОБА_2 не виділялась.

Всупереч ст. 28 Закону України «Про архітектурну діяльність», у встановленому законом порядку, відповідачка не отримувала дозвільні документи на виконання робіт, повязаних з реконструкцією чи капітальним ремонтом обєкта архітектури.

Наведене свідчить про те, що відповідачка самочинно зайняла земельну ділянку, яка належить ОМР і здійснила на цій земельній ділянці самочинне будівництво (ст. 376 ч.1 ЦК України).

Зважаючи на те, що відповідачка, здійснюючи самочинне будівництво, порушила право власності ОМР на земельну ділянку, власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, у тому числі шляхом повернення самочинно зайнятої земельної ділянки та приведення її у придатний для використання стан, включаючи знесення будівель і споруд (ст. 391 ЦК України, ст. ст. 152, 212 ЗК України), суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позову ОМР.

Доводи відповідачки у скарзі про те, що: ОМР не довела факту порушення прав інших осіб внаслідок самочинної забудови; суд повинен був встановити чи були вручені відповідачці приписи про усунення порушень, та чи можлива перебудова обєкта, а також та чи відмовлялась вона від такої перебудови; розпорядження ОМР від 05.10.2016 року не може бути передумовою звернення ОМР до суду з даним позовом; ОМР не довела підстав, передбачених ст. 376 ч.4 ЦК України, для знесення самочинної будівлі, - не заслуговують на увагу.

Належними і допустимими доказами встановлено, що відповідачка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, яка є власністю ОМР, при цьому, земельна ділянка, у встановленому законом порядку, не виділялась відповідачці у користування або у власність.

У даному випадку, встановлено пряме порушення права ОМР на земельну ділянку, а тому доведення порушення прав інших осіб, у даному випадку, не вимагається.

За самочинне будівництво відповідачка притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 150 КУАП України і 13.09.2016 року була попереджена про необхідність приведення обєкта самочинного будівництва до первинного стану, що підтверджується письмовими доказами і визнала сама відповідачка (а.с.11-13).

05.10.2016 року Суворовська РА видала розпорядження про усунення порушень відповідачкою у сфері містобудівної діяльності (а.с.8).

У грудні 2016 року ОМР звернулась із позовом до суду за захистом її порушеного права на земельну ділянку (а.с.1-4).

В період з вересня 2016 року по грудень 2016 року (протягом 3 місяців), відповідачка не виконала приписи та розпорядження.

Відсутність даних про вручення відповідачці розпорядження Суворовської РА, в силу ст. 3 ЦПК України, не є підставою для відмови ОМР у зверненні до суду за захистом її порушених прав.

В суді заявлені вимоги про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом приведення обєкта самочинної реконструкції у попередній стан з підстав ст. ст. 376 ч.1, 391 ЦК України, ст. ст. 80, 83, 152, 212 ЗК України.

ОМР не заявляла вимог з підстав ст. 376 ч.7 ЦК України про зобовязання відповідачку, яка здійснила самочинне будівництво, провести відповідну перебудову.

Помилкове посилання суду першої інстанції в рішенні на ст. 376 ч.7 ЦК України, в силу ст. 308 ч.2 ЦПК України, не є підставою для скасування рішення суду.

Інших, правових доводів, апеляційна скарга не містить.

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову, колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу, а рішення суду залишає без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України із розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

ОСОБА_3

ОСОБА_4