Справа № 369/2947/17
Провадження № 2/369/2076/17
РІШЕННЯ

Іменем України

13.10.2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

головуючої судді Ковальчук Л.М.,

при секретарі Рябець А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Шпитьківська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, про усунення перешкод у здійсненні права власності,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Шпитьківська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, про усунення перешкод у здійсненні права власності, посилаючись на те, що вона вважала, що дії її сусіда ОСОБА_2 перешкоджають їй у здійсненні права власності на земельну ділянку площею 0,0817 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер НОМЕР_1 з огляду на наступне.

05 вересня 2014 року між нею і її матір»ю ОСОБА_3 був укладений Договір дарування житлового будинку АДРЕСА_2 та Договір дарування земельної ділянки, на якій він розташований, площею 0,0817 га, кадастровий номер НОМЕР_2. Вказані договори були посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шаповаленком А.І., та зареєстровано право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Під час здійснення обмірів фасадних частин її земельної ділянки (коли ще власником земельної ділянки була її мати) та ділянки їхнього сусіда ОСОБА_2 було встановлено, що фактичні розміри її земельної ділянки є меншими, аніж згідно правовстановлюючих документів. Так, фактично огорожа та ворота ОСОБА_2 знаходиться не на межі її з ОСОБА_2 земельних ділянок, а на її лише ділянці, залишаючи частину її ділянки сусіду.

Вона з сім»єю неодноразово намагались зняти огорожу і ворота та встановити їх на межу між їхніми ділянками, однак цього не давав зробити відповідач. Він постійно погрожував, фізично не давав зняти огорожу та постійно чинив перешкоди. Неодноразово вона зверталась до правоохоронних органів, від яких отримала рекомендацію звертатись до суду.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 просила зобов»язати ОСОБА_2 усунути перешкоди в здійсненні належного ОСОБА_1 права власності на її земельну ділянку площею 0,0817 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 (кадастровий номер НОМЕР_1) шляхом демонтажу існуючої огорожі та встановленні її на межі між земельною ділянкою ОСОБА_1 та земельною ділянкою ОСОБА_2, а також демонтажу воріт, та стягнути з ОСОБА_2 на її користь судовий збір.

У травні 2017 року позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву, в якій уточнила свої позовні вимоги про усунення перешкод в здійсненні права власності земельною ділянкою. Позивач ОСОБА_1 вказувала, що дії її сусіда ОСОБА_2 перешкоджають в здійсненні її права приватної власності на земельну ділянку площею 0,0817 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 кадастровий номер НОМЕР_1 з огляду на наступне.

05 вересня 2014 року між нею і її матір»ю ОСОБА_3 був укладений Договір дарування жилого будинку АДРЕСА_2 та Договір дарування земельної ділянки, на якій він розташований, площею 0,0817 га, кадастровий номер НОМЕР_1. Вищезазначені договори були посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шаповаленком А.І. та зареєстровано право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Земельна ділянка має наступні межі: 30 м-по межі із землевласником ОСОБА_2, 27,20 м-по межі із землями загального користування (АДРЕСА_5 м-по межі із землевласником ОСОБА_5, 26,17 м-по межі із землевласником ОСОБА_6.

29 квітня 2014 року комісією з питань земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області було здійснено обміри фасадних частин її земельної ділянки (на цей час власником ще була її мати) та ділянки їхнього сусіда ОСОБА_2 та встановила, що фактичні розміри її земельної ділянки є меншими, аніж згідно правовстановлюючих документів. Так, фактично огорожа знаходиться не на межі її з ОСОБА_2 земельних ділянок, а на її лише ділянці, залишаючи частину її ділянки сусіду.

Вона з сім»єю неодноразово намагались зняти огорожу і встановити її на межу між їхніми ділянками, однак цього не давав зробити відповідач. Він постійно погрожував, фізично не давав зняти огорожу та постійно чинив перешкоди.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 просила зобов»язати ОСОБА_2 усунути перешкоди в здійсненні ОСОБА_1 права користування та розпорядження своїм майном, а саме земельною ділянкою площею 0,0817 га, розташованою за адресою: АДРЕСА_3, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1 шляхом здійснення ОСОБА_2 демонтажу незаконно встановлених на її земельній ділянці воріт та огорожі і перенесення воріт та огорожі на межі між її земельною ділянкою та земельною ділянкою ОСОБА_2, провести виконання рішення за рахунок відповідача, та стягнути з ОСОБА_2 на її користь судовий збір.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з»явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності. В судовому засіданні 15 вересня 2017 року представник позивача позов підтримав і просив його задовольнити.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 і представник відповідача не з»явились, про дату, час і місце розгляду справи представник відповідача повідомлявся належним чином, представник відповідача подав суду клопотання про розгляд справи у відсутності відповідача і його представника. В судовому засіданні 15 вересня 2017 року представник відповідача позов не визнав і заперечував проти його задоволення.

У судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи третя особа повідомлялась належним чином, суду надана заява, в якій представник третьої особи просив розглянути справу у відсутності представника третьої особи і відмовити у задоволенні позову.

Суд, з"ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до п. п. 1, 3 Договору дарування житлового будинку від 05 вересня 2014 року дарувальник ОСОБА_3 подарувала (тобто передала безоплатно), а обдаровувана ОСОБА_1 прийняла у власність житловий будинок АДРЕСА_6 Вищевказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,0817 га, кадастровий номер НОМЕР_1.

Згідно п. 1 Договору дарування земельної ділянки від 05 вересня 2014 року дарувальник ОСОБА_3 передала безоплатно, а обдаровувана ОСОБА_1 прийняла у власність земельну ділянку АДРЕСА_7 цільове призначення земельної ділянки-для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1. Опис меж земельної ділянки: від А до Б-землевласник ОСОБА_6; від Б до В землевласник ОСОБА_2; від В до Г землі загального користування АДРЕСА_8 землевласник ОСОБА_5.

Відповідно до складеного Акту комісії у складі голови комісії з питань земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища, адміністративно-територіального устрою, забезпечення законності, правопорядку, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян, депутата Шпитьківської сільської ради ОСОБА_7 та членів комісії: землевпорядника Шпитьківської сільської ради ОСОБА_8 від 29 квітня 2014 року було проведено обстеження земельної ділянки, що розташована в АДРЕСА_9 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, право власності на яку належить заявнику, і комісією встановлено, що згідно запису земельно-шнурової книги Шпитьківської сільської ради наказом директора радгоспу «Шпитьківський» ОСОБА_9 № 236 від 23 серпня 1988 року працівникові цього радгоспу ОСОБА_2 було виділено земельну ділянку площею 0,07 га під будівництво нового житлового будинку по АДРЕСА_10 Цей наказ затверджено рішенням виконавчого комітету Шпитьківської сільської ради народних депутатів від 23 серпня 1988 року № 91. При виділенні земельної ділянки під забудову в 1988 році ОСОБА_2 по межі ОСОБА_3 (АДРЕСА_11) на той час стояла огорожа із залізобетонними стовпчиками, яка на момент обстеження комісією 29 квітня 2014 року знаходиться на тому самому місці. При винесенні земельної ділянки ОСОБА_2 на місцевість було враховано прохання жителя АДРЕСА_12 ОСОБА_10 залишити проїзд з АДРЕСА_13 до тильної сторони його земельної ділянки для обробітку городу сільськогосподарськими машинами та завезення органічних добрив. При розробці Плану забудови садиби ОСОБА_2 Технічним бюро при районному архітекторі Києво-Святошинського району Київської області, затвердженого архітектором Києво-Святошинського району Е.Г. Цандер 27 жовтня 1988 року, було враховано такі умови: 1. По фасадній частині земельної ділянки ОСОБА_2 вподовж АДРЕСА_14 дренажний трубопровід, який було прокладено з метою недопущення затоплення прилеглих територій дощовими водами та талим снігом. В зв»язку з цим було заборонено будівництво господарських споруд зі сторони вулиці. 2. Гараж було спроектовано в тильній частині земельної ділянки ОСОБА_2 з урахуванням проїзду до гаражу та земельної ділянки ОСОБА_10.

Проїздом з розміром по фасаду 4 м та довжиною 30 м з 1988 року та до теперішнього часу користується ОСОБА_2 для під»їзду до гаражу, а також користувався покійний ОСОБА_10 для заїзду до його земельної ділянки для обробітку городу та завезення органічних добрив. ОСОБА_3 ніколи раніше не заявляла про будь-які претензії чи вимоги стосовно своєї межі та не користувалася згаданим проїздом. ОСОБА_3 надала комісії копію свого державного акта на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_15 Фасадна сторона її земельної ділянки згідно наданої копії становить 27,20 м..

Комісією здійснено обміри фасадних частин земельних ділянок ОСОБА_3 та ОСОБА_2 і встановлено, що садиба ОСОБА_3 фактично становить 23,10 м, згідно державного акту-27,20 м.; 2. Садиба ОСОБА_2 становить фактично 26,70 м, згідно державного акту-22,70м, в плані забудови-23 м (фасад садиби), 4 м. (проїзд).

Оскільки фактичні розміри садиби ОСОБА_3 є меншими, ніж на плані меж її земельної ділянки, що відображено у державному акті на право власності на земельну ділянку, комісією зроблено висновок, що під час приватизації земельної ділянки ОСОБА_3 зроблено помилку і до загальної площі її земельної ділянки включено частину земельної ділянки, якою вона не користувалась, якою з 1988 року користується ОСОБА_2.

Відповідно до складеного Акту комісії у складі землевпорядника Шпитьківської сільської ради ОСОБА_12, члена комісії з питань земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища, адміністративно-територіального устрою, забезпечення законності, правопорядку, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян-депутата Шпитьківської сільської ради ОСОБА_8, депутата сільської ради ОСОБА_13, зроблено висновок, що оскільки під час приватизації земельної ділянки, що зараз належить ОСОБА_1, допущено помилку, і до загальної площі її земельної ділянки включено частину земельної ділянки, якою не користувалася її мати, що є проїздом загального користування, комісія просить не чинити ОСОБА_1 перешкод своїм сусідам у користуванні проїздом загального призначення.

19 серпня 2015 року ОСОБА_1 сільським головою Шпитьківської сільської ради було надано відповідь, що її наміри переставити забор, змінивши межі використовуваної нею земельної ділянки, Шпитьківська сільська рада розглядає як створення перешкод у використанні земельної ділянки загального користування-проїзду, тому вимагає припинити такі дії.

З матеріалів справи також вбачається, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 квітня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_1, треті особи: Управління Держземагентства у Києво-Святошинському районі Київської області, Реєстраційна служба Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шаповаленко А.І., про визнання незаконними та скасування рішення, державного акту на право власності на землю, державної реєстрації земельної ділянки, державної реєстрації права власності на земельну ділянку, визнання недійсним договору дарування земельної ділянки позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано незаконним та скасовано рішення Шпитьківської сільської ради УІ сесії 6 скликання від 25 жовтня 2011 року в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд пл. 0,0817 га в АДРЕСА_16 та виготовлення державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_3, визнано недійсним та скасовано державний акт на ім»я ОСОБА_3 на право власності на земельну ділянку, скасовано державну реєстрацію земельної ділянки, скасовано державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на земельну ділянку, визнано недійсним договір дарування земельної ділянки від 05 вересня 2014 року та скасовано рішення про державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 16 червня 2015 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 квітня 2015 року скасовано і ухвалено нове рішення. Відмовлено ОСОБА_2 в задоволенні позову до ОСОБА_3, Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_1, треті особи Управління Держземагентства у Києво-Святошинському районі Київської області, Реєстраційна служба Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шаповаленко А.І., про визнання незаконними та скасування рішення, державного акту на право власності на землю, державної реєстрації земельної ділянки, державної реєстрації права власності на земельну ділянку, визнання недійсним договору дарування земельної ділянки. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 121,80 грн..

В рішенні апеляційного суду Київської області від 16 червня 2015 року вказано, що при перевірці правильності висновків суду першої інстанції щодо доведеності позову колегія суддів не може погодитись із висновками, що ОСОБА_2 виділялась земельна ділянка площею 0,8 га, оскільки з наявних в матеріалах справи рішень Шпитьківської сільської ради і плану забудови садиби вбачається, що ОСОБА_2 виділялось 0,7 га, а довідка Шпитьківської сільської ради від 07 травня 2014 року, якою стверджується про виділення 0,8 га, даних обставин не спростовує. Під час розгляду апеляційної скарги позивач не заперечував тих обставин, що рішенням ради було затверджено наказ директора радгоспу «Шпитьківський» за № 236 від 23 серпня 1988 року на виділення земельної ділянки в розмірі 0,07 га під забудову, в подальшому саме в такому розмірі земельну ділянку було передано у власність в порядку приватизації позивачу. Колегія суддів врахувала, що в плані забудови садиби від 27 жовтня 1988 року графічно позначено земельну ділянку площею 120 кв.м., іменовану проїздом, однак жодним документом дана земельна ділянка в користування ОСОБА_2 не передавалась. Доказів належності спірної земельної ділянки позивачу на праві власності або на праві користування позивачу не надано. Отже, висновки суду, що позивач був законним користувачем проїзду площею 0,012 га, а отже, його права порушені оскаржуваним рішенням сільської ради, не підтверджені доказами, наявними в матеріалах справи. Отримання ОСОБА_3 спірної земельної ділянки у власність не порушує прав позивача у зв»язку з відсутністю у позивача ОСОБА_2 прав користування частиною спірної земельної ділянки. В рішенні апеляційного суду було також вказано, що при порушенні порядку передачі у власність ОСОБА_3 земельної ділянки, зокрема, у разі надання земельної ділянки більшого розміру, правом звернення до суду із відповідним позовом наділена сільська рада, а не суміжний землекористувач, права якого в межах користування власною земельною ділянкою даним чином не порушуються.

Колегія суддів також відхилила доводи позивача ОСОБА_2 про те, що спірною земельною ділянкою площею 0,012 га він користується як проїздом до гаражу. Так, в разі неможливості вирішити питання можливості користування будинком або надвірними спорудами в межах власної земельної ділянки позивач не позбавлений можливості встановити земельний сервітут відповідно до вимог ст. 100 ЗК України. При цьому колегія суддів врахувала, що доказів такої неможливості користування належним позивачу гаражем не надано, крім того, позивачу земельна ділянка для обслуговування будинку та надвірних будівель і споруд вже була надана у власність в межах і розмірі без врахування площі проїзду.

Відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У наданій відповіді ОСОБА_2 13 червня 2017 року Шпитьківська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області повідомила, що проїздом з розміром по фасаду 4 м та довжиною 30 м з 1988 року і до теперішнього часу користується ОСОБА_2 для під»їзду до гаражу, а також користувався покійний ОСОБА_10 для заїзду до його земельної ділянки. ОСОБА_2 і його сім»я щодня використовує проїзд для входу (заїзду) на подвір»я з моменту виділення йому земельної ділянки по АДРЕСА_17. ОСОБА_1 чинить перешкоди у використанні проїзду шириною 4 м, довжиною 30 м..

Згідно вимог ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно вимог ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов»язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; Г) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до вимог ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій, сіл, селищ, міст, районів та областей.

Згідно вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Суд, з"ясувавши дійсні обставини справи, давши оцінку зібраним доказам в їх сукупності, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивач ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України довела заявлені позовні вимоги, що неправомірними діями відповідача ОСОБА_2 порушуються її права як власника земельної ділянки, і також в обгрунтування своїх доводів надала належні докази, а тому позов підлягає задоволенню, і відповідача ОСОБА_2 слід зобов»язати усунути перешкоди в здійсненні ОСОБА_1 права користування та розпорядження своїм майном, а саме земельною ділянкою площею 0,0817 га, розташованою за адресою: АДРЕСА_3, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1 шляхом здійснення ОСОБА_2 демонтажу незаконно встановлених на її земельній ділянці воріт та огорожі і перенесення воріт та огорожі на межі між її земельною ділянкою та земельною ділянкою ОСОБА_2 за рахунок відповідача ОСОБА_2.

Доводи представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, в поданих до суду поясненнях, що під час приватизації земельної ділянки ОСОБА_3 зроблено помилку і до загальної площі її земельної ділянки включено частину земельної ділянки, якою з 1988 року користується ОСОБА_2, і яка є проїздом загального користування, не спростовують висновків суду про задоволення позову, оскільки частина земельної ділянки, яку просила позивач ОСОБА_1 зобов»язати відповідача ОСОБА_2 усунути завдані їй перешкоди у здійсненні права і користування земельною ділянкою, належить позивачу ОСОБА_1 на праві власності.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

У зв»язку з цим підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн., що відповідає вимогам ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 317, 391 ЦК України, ст. ст. 152, 158 Земельного кодексу України, ст. ст. 3, 60, 61, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Зобов»язати ОСОБА_2 усунути перешкоди в здійсненні ОСОБА_1 права користування та розпорядження своїм майном, а саме земельною ділянкою площею 0,0817 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, шляхом здійснення ОСОБА_2 демонтажу незаконно встановлених на земельній ділянці ОСОБА_1 воріт та огорожі і перенесення воріт та огорожі на межі між земельною ділянкою ОСОБА_1 та земельною ділянкою ОСОБА_2 за рахунок ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн..

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду або шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в разі відсутності в судовому засіданні осіб, які брали участь у справі, під час проголошення судового рішення.

Суддя Ковальчук Л.М.