Справа № 171/613/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2017 р. м. Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області в складі

головуючого судді - Кодрян Л.І.

за участю секретаря - Титаренко Л.Б.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Апостолове цивільну справу за позовом прокурора в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України в особі 26 об'єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту, 19 окремого мостового загону 26 об'єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов'язаних з навчанням та утриманням у вищому військовому навчальному закладі, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України в особі 26 об'єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту, 19 окремого мостового загону 26 об'єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування витрат пов'язаних з навчанням та утриманням у вищому військовому навчальному закладі.

В обґрунтування своїх вимог прокурор посилався на те, що 01 серпня 2013 року відповідно до «Положення про проходження служби у Державній спеціальній службі транспорту», затвердженого Указом Президента України від 03 лютого 2009 року № 60/2009 року, між Міністерством транспорту та зв'язку України в особі Державної спеціальної служби транспорту та ОСОБА_1 було укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у державній спеціальній службі транспорту на посаді курсанта строком на 4 роки. 01.08.2013 року відповідача зараховано до списків особового складу кафедри, на всі види забезпечення та призначено на посаду курсанта. 31 серпня 2015 року відповідача відраховано з університету, 03 вересня 2015 року ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу кафедри військової підготовки, знято з усіх видів забезпечення та направлено до Апостолівського РВК Дніпропетровської області для зарахування на військовий облік. Таким чином вказаний контракт достроково розірвано на підставі п."и" ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу».

Прокурор зазначив, що у відповідності до ч. 10 ст. 25 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу», Порядку відшкодувань курсантами витрат, повязаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року № 964, відповідач ОСОБА_1 повинен відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з його грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням.

В зв'язку з наведеним, в позовній заяві прокурор просив суд стягнути з відповідача витрати пов'язані з навчанням та утриманням у вищому військовому навчальному закладі на загальну суму 14 688 грн. 52 копійок на користь Міністерства інфраструктури України , а саме стягнути на користь Мінінфраструктури України в особі 26 об'єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту фактичні витрати, пов'язані з грошовим забезпеченням ОСОБА_2 у вищому навчальному закладі у сумі, у сумі 4175 грн. 55 коп. та стягнути на користь Мінінфраструктури України в особі 19 окремого мостового загону 26 об'єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту фактичні витрати, пов'язані з продовольчим забезпеченням ОСОБА_2 у вищому військовому начальному закладі, у сумі 8604 грн. 90 коп., витрати на речове забезпечення курсанта - 1890 грн. 65 копійок та витрати на медичне забезпечення - 17 грн. 42 коп. Просив стягнути з відповідача судовий збір сумі 1600 гривень.

Прокурор в судове засідання не з'явився, в своїй заяві просив суд розглядати справу без участі прокурора, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Позивачі в своїй заяві просили суд розглядати справу без участі їх представника, позовні вимоги підтримали.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, показав, що для розірвння контракту у нього була поважана причина, а саме просив відрахувати його з навчального закладу за станом здоров'я, в повному обсязі в задоволенні позову просив відмовити.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про оборону України», участь в обороні Держави разом із Збройними Силами України беруть у межах своїх повноважень інші військові формування, утворені відповідно до законів України, Державна спеціальна служба транспорту, а також відповідні правоохоронні органи.

Відповідно до п.1 Положення про Міністерство інфраструктури України, затвердженого Указом Президента України від 12 травня 2011 року №581/2011, Міністерство інфраструктури України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст.1 Закону України «Про державну спеціальну службу транспорту» № 1449-IV встановлено, що Державна спеціальна служба транспорту є спеціалізованим державним органом транспорту у системі центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, дорожнього господарства, туризму та інфраструктури, призначеним для забезпечення стійкого функціонування транспорту в мирний час та в умовах воєнного і надзвичайного стану .

Статтею 5 вищенаведеного Закону визначено, що структурні підрозділи Державної спеціальної служби транспорту складаються з працівників і військовослужбовців.

Згідно з приписами ст. 17 Закону України № 1449-IV фінансування Державної спеціальної служби транспорту здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України в межах обсягів бюджетних призначень.

Таким чином, позивачі є бюджетними установами у розумінні ст. 2 Бюджетного кодексу України, а тому повністю утримуються із державного бюджету України, в зв'язку з чим, невиконання або неналежне виконання військовослужбовцями Державної спеціальної служби транспорту умов укладених із ними контрактів про проходження військової служби у вказаному органі виконавчої влади та його структурних підрозділах завдає шкоди економічним інтересам держави у вигляді витрачених на їх навчання бюджетних коштів.

В зв'язку з наведеним, суд приходить до переконання, що наявні підстави для представництва прокурором інтересів держави в суді.

Судом встановлено, що 01.08.2013 року наказом начальника кафедри військової підготовки спеціалістів Державної спеціальної служби транспорту (по стройовій частині) №166 - ОСОБА_1 зараховано на перший курс кафедри військової підготовки спеціалістів Держспецтрансслужби денної форми навчання за програмою підготовки на посади осіб офіцерського складу. З 01 серпня 2013 року зараховано до списків особового складу кафедри, на всі види забезпечення та призначено на посаду курсанта. (а.с. 7).

Між Державною спеціальною службою транспорту в особі начальника кафедри військової підготовки спеціалістів Держспецтрансслужби Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту та курсантом ОСОБА_1 укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Державній спеціальній службі транспорту, який набрав чинності з 01.08.2013 року, за умовами якого відповідач, серед іншого зобов'язався проходити військову службу (навчання) на кафедрі військової підготовки спеціалістів Держспецтрансслужби Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту ім. академіка В.Лазаряна (а.с. 6).

Наказом від 31 серпня 2015 року відповідача відраховано з університету відповідно до п. 36 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Державній спеціальній службі транспорту» (через небажання продовжувати навчання) з підстав передбачених п. «и» частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» на підставі рапорту курсанта, подання начальника кафедри військової підготовки (а.с. 9).

На підставі наказу від 03.09.2015 року № 195 - ОСОБА_1 з 03 вересня 2015 року виключено зі списків особового складу кафедри військової підготовки всіх видів забезпечення а з котлового забезпечення з 04 вересня 2015 року. Вказано, що сума витрат пов'язаних з утриманням під час навчання курсантом на кафедрі складає 14 688 гривень 52 копійки (а.с. 8).

Частиною 10 ст. 25 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» визначено, що Курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п'яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів "е", "є", "ж", "і", "и" частини шостої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку

Пунктом 3 «Порядку відшкодування курсантами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних складах», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 ) № 964, визначено, що відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної відпустки та у зворотному напрямку, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів.

На виконання п. 3 вищевказаного нормативно-правового акту Міністерством оборони України, Міністерством фінансів України, Міністерством внутрішніх справ України, Міністерством транспорту та зв'язку України, Адміністрацією Державної прикордонної служби України, Управлінням Державної охорони України, Службою безпеки України видано спільний наказ «Про затвердження Порядку розрахунку витрат, пов'язаних з у утриманням курсантів у вищих навчальних закладах» від 16 липня 2007 № 419/831/240/605/537/219/534, яким врегульовано механізм відшкодування курсантами витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, у разі відмови у разі дострокового розірвання контракту про проходження військової служби (навчання) через небажання продовжувати навчання.

На підтвердження позовних вимог прокурор надав розрахунок фактичних витрат, пов'язаних з утриманням ОСОБА_1 з серпня 2013 року по вересень 2015 року, який проведений кафедрою військової підготовки спеціалістів Державної спеціальної служби транспорту:

- витрати на грошове забезпечення курсанта склали - 4175,55 грн.;

- витрати на харчування курсанта - 8604,90 грн.;

- витрати на речове забезпечення курсанта - 1890,65 грн.

- витрати на медичне забезпечення курсанта - 17,42 грн.

Загальна сума витрат на утримання курсанта склала 14688,52 грн., що підтверджується відповідними розрахунками (а.с. 11 - 14)

В той же час, встановлено, що ОСОБА_1 народився 23 квітня 1994 року, що підтверджується копією паспорта громадянина НОМЕР_1. (а.с.4)

Судом встановлено, що ОСОБА_1 був зарахований до навчального закладу з 01.08.2013 року, тобто, у віці 19 років.

Згідно ст. 15 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» в редакції яка була чинною станом на 01.08.2013 року на строкову військову службу в мирний час призиваються придатні для цього за станом здоров'я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 25-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу.

Відповідно до пояснень відповідача наданих в судовому засіданні ОСОБА_1 вважає, що його навчання в закладі і було строковою військовою службою.

Позивач даних про проходження відповідачем строкової військової служби до вступу до вищого військового навчального закладу не надав.

Пунктом 5 «Порядку відшкодування курсантами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних складах», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006, № 964, передбачено, що витрати відшкодовуються у повному розмірі:

- курсантами, які вислужили встановлений законодавством строк строкової військової служби до вступу у вищий навчальний заклад, курсантами жіночої статі - за весь період навчання;

- курсантами, які навчалися понад встановлений законодавством строк строкової військової служби, - за період навчання, що перевищує цей строк.

Пунктом 6 «Порядку відшкодування курсантами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних складах», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006, № 964 визначено, що витрати відшкодовуються у розмірі різниці сум витрат з утримання курсантів і витрат з утримання військовослужбовців строкової служби за відповідною військово-обліковою спеціальністю:

- курсантами, які навчалися менше встановлених законодавством строків строкової військової служби - за весь період навчання;

- курсантами, які навчалися понад встановлені законодавством строки строкової військової служби - за період навчання, який відповідає строку строкової військової служби.

У відповідності до ст.ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

Відповідно до правової позиції висловленої Верховним Судом України при розгляді справи № 6-183цс14 - законом не покладається на позивача обов'язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Всупереч викладеному позивач не надав суду розрахунку витрат, які повинні бути стягнуті з відповідача, розраховані у відповідності до пунктом 6 «Порядку відшкодування курсантами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних складах», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006, № 964 та які повинні бути визначеними як різниця сум витрат з утримання курсанта і витрат з утримання військовослужбовців строкової служби за відповідною військово-обліковою спеціальністю, що позбавляє суд можливості визначити розмір витрат, пов'язаних з утриманням ОСОБА_1, які підлягають стягненню.

Враховуючи викладене в задоволенні даного позов необхідно відмовити.

Згідно положень ст.88 ЦПК України вимога про стягнення судового збору з відповідача задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3-5, 57-60, 64, 88, 208-209, 212, 215, 218, 223, 233, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог прокурора в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України в особі 26 об'єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту, 19 окремого мостового загону 26-го об'єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов'язаних з навчанням та утриманням у вищому військовому навчальному закладі - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяЛ. І. Кодрян