АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/790/ 3845/17 Доповідач Колтунова А.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«26» червня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: Колтунової А.І.,

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.

при секретарі: Семикрас О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2017 року про визнання мирової угоди на стадії виконання судового рішення, зацікавлені особи: ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області,-

ВСТАНОВИЛА:

Державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_6 направлено до суду мирову угоду між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 для визнання її судом.

Вказана мирова угода укладена зазначеними особами 23 вересня 2016 року на стадії виконання судового рішення.

Мировою угодою передбачено наступне.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 липня 2013 року у справі № 638/9533/13-ц стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 2 920 241, 10 гривень.

Боржник визнає вказану заборгованість в повному обсязі.

В рахунок часткового погашення боргу боржник передає стягувачу права та обовязки на належну йому на праві спільної власності ? частину нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: вул. Академіка Павлова, буд. 317, літ «А-2», м. Харків, площею 585 кв.м.

Згідно звіту про оцінку майна від 19.09.2016 року вартість вказаної нежитлової будівлі складає 1 164 872 гривні, ринкова вартість ? частини складає 291 218 гривень.

За ОСОБА_1 визнається право власності на ? частину вказаної нежитлової будівлі з моменту визнання даної мирової угоди судом.

З моменту визнання цієї мирової угоди судом заборгованість, встановлена рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 липня 2013 року, вважається погашеною наполовину. Непогашеною залишається сума 1 460 120, 55 гривень.

З моменту набрання чинності цією угодою виконавче провадження підлягає закінченню.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 та представник ОСОБА_3 просили визнати та затвердити мирову угоду.

Представник ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, надав заперечення, в якому просив у затвердженні угоди відмовити.

Представник ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, надав заперечення, в якому просив у затвердженні угоди відмовити.

Представники обґрунтовували свої заперечення тим, що у разі визнання мирової угоди будуть порушені їх права, як інших стягувачів, у зведеному виконавчому провадженні.

Державний виконавець в судове засідання не зявився.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2017 року у визнанні мирової угоди відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою визнати мирову угоду.

Зазначає, що судом першої інстанції було порушено вимоги процесуального та матеріального права. Вказує, що судом не наведено посилань на порушення сторонами угоди конкретних норм закону. Крім того, висновок суду суперечить ч. 5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження».

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представники ОСОБА_1 та ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримували.

ОСОБА_5, ОСОБА_4 та представник відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області в судове засідання не зявилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином (а. с. 182-196).

Представник ОСОБА_5 ОСОБА_7 надав заперечення на апеляційну скаргу (а. с. 202 207).

Просила суд розглядати справу за їх відсутності (а. с. 201)

Заслухавши пояснення представників зацікавлених осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у визнанні мирової угоди між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на стадії виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від. 09 липня 2013 року, суд першої інстанції виходив із того, що зазначена угода суперечить закону, порушує права інших осіб ОСОБА_5 та ОСОБА_4, у звязку з чим не може бути визнана судом.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 липня 2013 року у справі № 638/9533/13-ц стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 2 920 241, 10 гривень.

На підставі вищезазначеного рішення суду були видані виконавчі листи та відкрите виконавче провадження.

02 липня 2014 року для примусового виконання рішення Київського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2014 року, яке набрало чинності 22 травня 2014 року, винесено постанову про відкриття провадження ВП №43915406 на підставі виконавчого листа №640/11609/13-ц, виданого Київським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 витрат на відшкодування вартості поліпшення майна у розмірі 2 600 220, 00 грн. та відсотків у розмірі 1 560 132, 00 грн.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 22 листопада 2016 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 638/12466/16ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 боргу у розмірі 6 618 063, 49 гривень. (а.с. 56)

Постановою про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження від 15 квітня 2015 року обєднані виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 боргу та судових витрат (виконавчий лист 638/9533/13-ц) та про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 боргу у сумі 6 618 063, 49 грн. (а.с. 76).

Постановою про приєднання виконавчого провадження від 22.11.2016 року приєднано виконавче провадження за виконавчим листом № 638/12466/16ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 суми 4 160 352, 00 грн. (а.с. 147).

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність зведеного виконавчого провадження, боржником в якому є ОСОБА_3, а стягувачами ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_4

У даному виконавчому провадженні ОСОБА_3 та ОСОБА_1 уклали мирову угоду, згідно якої ОСОБА_3 передає ОСОБА_1 в часткове погашення боргу ? частину нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: вул. Академіка Павлова, буд. 317, літ «А-2», м. Харків, площею 585 кв.м.

Сторони домовились, що така передача вдвічі знижує розмір боргу ОСОБА_3 перед ОСОБА_1 (з 2 920 241, 10 гривень до 1 460 120, 55 гривень), а виконавче провадження слід закінчити.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Таким чином, за рахунок майна, належного боржнику, підлягають задоволенню вимоги всіх стягувачів.

Згідно ст. 372 ЦПК України, суд має право перевірити і не визнати мирову угоду, якщо це суперечить закону або порушує права чи свободи інших осіб.

В даному випадку визнання мирової угоди порушує права інших осіб ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які також є стягувачами у виконавчому провадженні.

Фактично, сторони угоди визначають в ній черговість задоволення вимог стягувачів, а також вартість майна та спосіб виконання.

Колегія суддів також враховує, що сторони угоди збільшили вартість майна з 291 218 гривень, яка встановлена звітом про оцінку майна, до 1 460 120, 55 гривень, що також порушує права інших стягувачів.

При цьому стягувачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проти укладення такої угоди категорично заперечують, і в якості сторін угоди не залучені.

За таких обставин мирова угода правильно не визнана судом першої інстанції.

Доводи представника ОСОБА_1, викладені в апеляційній скарзі щодо порушень судом першої інстанції ч. 5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», колегія суддів вважає необґрунтованими, виходячи з того, що ця норма закону визначає порядок звернення стягнення на майно боржника.

Зазначена норма закону не регулює порядок звернення стягнення на майно за наявності кількох стягувачів чи порядок визнання мирової угоди.

Що стосується посилань представника ОСОБА_5 - ОСОБА_7 на наявність ухвали апеляційного суду Харківської області від 08 червня 2016 року, то колегія суддів приходить висновку про відсутність підстав для закриття провадження, оскільки предметом угоди у вказаній справі була інша частина майна, тобто предмет мирової угоди був інший.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо визнає, що судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає правових підстав для скасування ухвали Київського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2017 року та задоволенні апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 312, ст. 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили.

Головуючий: А.І. Колтунова

Судді: С.С. Кругова

ОСОБА_8