Справа № 349/415/17
Провадження № 22-ц/779/1084/2017
Головуючий у 1 інстанції Рибій М. Г.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Горблянського Я.Д.

суддів Девляшевського В.А., Ясеновенко Л.В.

секретаря Капущак С. В.

за участю представника апелянта ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Рогатинського районного суду від 03 квітня 2017 року, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення 18 656,53 грн. боргу за кредитним договором від 25.03.2014 року.

Позов обґрунтований тим, що відповідно до укладеного договору ПАТ КБ «Приватбанк» надало ОСОБА_3 кредит у розмірі 2 800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ОСОБА_3 свої зобовязання за договором порушив, внаслідок чого його борг станом на 21.02.2017 року становить 18 656,53 грн.

Заочним рішенням Рогатинського районного суду від 03 квітня 2017 року Позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 6 085,53 (шість тисяч вісімдесят пять) грн. боргу за кредитним договором від 25.03.2014 року, з них: 2 582,73 грн. кредит, 2156,2 грн. проценти за користування кредитом, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 846,60 грн. штраф (процентна складова).

Відмовлено ПАТ КБ «Приватбанк» у стягненні з ОСОБА_3 12 553,00 грн. процентів.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судові витрати в розмірі 1600,00 грн.

На вказане рішення в частині зменшення суми стягнення за відсотками ПАТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт зазначає, що відмовляючи у стягнення заборгованості за відсотками, суд керувався тим, що позивач не надав жодних доказів щодо письмового повідомлення відповідача про зміну процентної ставки. З таким висновком апелянт не погоджується, оскільки розмір обчисленої позивачем заборгованості відповідач не оспорював. Стверджує, що сторонами кредитного договору було досягнуто згоди щодо права Банку в односторонньому порядку змінювати процентну ставку. Позивач виконав умови договору та смс-повідомленням і у виписці по рахунку проінформував відповідача про зміну відсотків по кредиту. Тому вважає, що суд залишив поза увагою положення п.28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» та вимоги пунктів 1.1.3.2.3, 1.1.2.3, 1.1.2.4 Умов та Правил, які регулюють порядок внесення змін в діючі тарифи.

З наведених підстав апелянт просить змінити заочне рішення суду, скасувавши його в частині незадоволених вимог про стягнення відсотків та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а також стягнути з відповідача судові витрати.

В засіданні суду апеляційної інстанції представник ПАТ КБ «ПриватБанк» доводи апеляційної скарги підтримав з мотивів, викладених у ній.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст..214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Даним вимогам законодавства оскаржуване рішення не відповідає.

Відповідно до вимог ст.303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Апелянтом рішення суду оскаржується в частині стягнення процентів за користування кредитними коштами, тому саме в цій частині воно підлягає перегляду. В іншій же частині рішення апеляційним судом не переглядається.

Судом встановлено, що 25.03.2014 року ОСОБА_3 заповнив бланк анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, тарифів ПАТ КБ «Приватбанк», які разом з памяткою клієнта складають договір про надання банківських послуг (кредитний договір).

Згідно розрахунку заборгованості, наданого ПАТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_3 має заборгованість станом на 21.02.2017 року в розмірі 18 656,53 грн., з них: 2 582,73 грн. кредит; 14 709,20 грн. проценти за користування кредитом; 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 846,60 грн. штраф (процентна складова).

Обґрунтованість та правильність розрахунку, окрім визначення розміру заборгованості з процентів, підтверджується наданими доказами: бланком анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», витягом із Умов і правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року.

У розрахунку заборгованості позивачем нараховано заборгованість по процентах за користування кредитними коштами в розмірі 14709,20 грн.

Стягуючи проценти за користування кредитом частково в розмірі 2156,20 грн., суд виходив з того, що, по-перше, позивач не надав жодних доказів щодо письмового повідомлення відповідача про зміну процентної ставки; а, по-друге, вказана позивачем в розрахунку заборгованості за договором сума боргу з процентів за період з 19.07.2014 року до 21.02.2017 року явно перевищує проценти в розмірі 30 % і 34,8 % чи 43,2 % в рік.

Такий висновок суду є помилковим, з огляду на таке.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначав, що відповідачу було надано кредит на умовах сплати 30,00 % в рік.

Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачено право банку змінювати тарифи та інші умови обслуговування рахунків.

Згідно вище зазначених умов договору в розрахунку заборгованості за договором позивач вказав, що розмір процентів з 26.03.2014 року до 29.08.2014 року становив 30,00 %, з 01.09.2014 року 34,8 %, а з 01.04.2015 року - 43,2 %.

Згідно з ч. 4 ст. 1056-1 ЦК України у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка.

Положенням ч. 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 та 2 ст.131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті. Докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин.

У поданому суду першої інстанції клопотанні(а.с.38) представник позивача просив розглядати справу без його участі, не заперечив проти заочного розгляду справи, підтримав позов та зазначив, що необхідні докази є в матеріалах справи.

Однак судом першої інстанції ухвалюючи заочне рішення не враховано те, що в разі недостатності доказів по справі для прийняття рішення суд в вправі витребувати у сторін докази або зобовязує сторін надати їх суду.

Ухвалюючи заочне рішення суд зіслався на те що позивач не надав жодних доказів щодо письмового повідомлення відповідача про зміну процентної ставки.

Колегія суддів вважає доводи, викладені апеляційній скарзі про те, що позивач виконав умови договору та смс - повідомленням і у виписці по рахунку проінформував відповідача про зміну відсотків по кредиту, заслуговують на увагу, оскільки позивачем до апеляційної скарги додано копії смс-повідомлень та розширений розрахунок заборгованості по кредиту. Такі докази, надані суду апеляційної інстанції, колегія суддів приймає до уваги, оскільки зважаючи на положення ч.1 та 2 ст.131 ЦПК України та подане позивачем клопотання, а також з огляду на вимоги ч.2 ст.303 ЦПК України, відповідно до яких апеляційний суд досліджує нові докази неподання таких до суду першої інстанції було було зумовлено поважними причинами.

Що стосується обґрунтованості нарахування процентів за користування кредитом, то суд помилково вважав, що вказана позивачем в розрахунку заборгованості за договором сума боргу з процентів за період з 19.07.2014 року до 21.02.2017 року в розмірі 30,0 % і, 34,8 % та 43,2 % в рік значно завищені. Однак колегія суддів вважає що реальна процентна ставка відповідає зазначеній у розрахунку заборгованості.

Суд першої інстанції без врахування вище наведеного зробив перерахунок заборгованості з процентів за ставкою 30% за користування кредитом в розмірі 2582,73 грн. за період з 19.07.2014 року до 21.02.2017 року. Тому рішення в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення, також підлягає стягненню сплачений апелянтом судовий збір

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Заочне рішення Рогатинського районного суду від 03 квітня 2017 року в частині стягнення відсотків за користування кредитом та стягнення судового збору скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 14709 грн.20 коп. заборгованості по процентах за користування кредитом та 3360 грн. судового збору.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: Я.Д. Горблянський

В.А Девляшевський

ОСОБА_4