Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/3406/17 Головуючий у 1 інстанції: Яковлєва М.С.
Є.У. № 318/2079/14 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2017 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

ОСОБА_2,

секретар: Путій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Відкритого акціонерного товариства «Камянсько-Дніпровський молокозавод», третя особа ОСОБА_4 про стягнення дивідендів,

з апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Камянсько- Дніпровського районного суду Запорізької області від 04 листопада 2014 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року ОСОБА_3 як акціонер ВАТ«Камянсько-Дніпровський молокозавод» звернулася до суду з позовом до акціонерного товариства і просила стягнути дивіденди за 20 років на суму 200 тисяч гривень, передати їй як акціонеру в користування частку майна акціонерного товариства, скасувати рішення загальних зборів акціонерів, яким передано ОСОБА_5 право власності на обєкти нерухомості, що належали товариству, зобовязати відповідача викупити у неї акції на суму 500 тисяч гривень, зобовязати відповідача провести загальні збори з повісткою дня ліквідація ВАТ «Камянсько-Дніпровський молокозавод», визнати поважною причину пропуску позовної давності, а саме: хворобу та інвалідність, похилий вік, тощо.

Ухвалою Камаянсько- Дніпровськогорайонного суду Запорізької області від 04 листопада 2014 року провадження у справі закрито.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, у липні 2017 року ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_3, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін, та на підставі п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки між сторонами виник спір, що витікає із корпоративних правовідносин.

Такі висновки суду першої інстанції узгоджуються з нормами права і відповідають обставинам справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 12 жовтня 1978року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Частинами першою і другою статті 15 ЦПК України визначено, що у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також щодо інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 12 ГПК України (у редакції Закону України від 15 грудня 2006 року № 483-V «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення підсудності справ з питань приватизації та корпоративних спорів») господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

Частинами 1, 3 ст. 167 Господарського кодексу України (у редакції Закону України від 15 грудня 2006 року № 483-V) передбачено, що корпоративні права це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

З урахуванням наведеного господарському суду підвідомчі справи, що виникають у спорах між учасником господарського товариства та самим цим товариством, за наявності в такому спорі ознак корпоративних відносин.

Відповідно до роз'яснень, викладених в абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» (далі - постанова Пленуму Верховного Суду України № 2), вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на вся правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або ГПК України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Як встановлено судом, звертаючись до суду за захистом порушеного права, позивач зазначила, що вона є акціонером ВАТ «Камянсько-Дніпровський молокозавод», на підтвердження чому надала копію сертифікату акцій №070, виданого 04.11.1997р. ВАТ«Камянсько-Дніпровський молокозавод» (а.с.4).

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 посилалася на порушення акціонерним товариством її прав як акціонера на отримання дивідендів, частки у майні товариства, тощо.

Встановивши, що позивачка звернулася до акціонерного товариства за захистом своїх корпоративних прав з порушенням правил предметної підсудності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки вирішення таких спорів відноситься до компетенції господарського суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що постановою Донецького апеляційного господарського суду від 03.07.2017 р. провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ВАТ «Камянсько-Дніпровський молокозавод» було закрито, а тому висновки суду першої інстанції є помилковими, являються неспроможними.

Як вбачається із постанови господарського суду, підставою закриття провадження у справі слугувала та обставина, що рішенням господарського суду ще у 2005 році суду було скасовано державну реєстрацію ВАТ «Камянсько-Дніпровський молокозавод» , про що був внесений відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Правонаступників у припиненої юридичної особи не встановлено.

Вказана обставина у відповідності до ст. 80 ч.1 п.6 ЦПК України була безумовною підставою для закриття провадження у справі за вимогами до юридичної особи, діяльність якої була припинена ще у 2005 році.

Висновки господарського суду про те, що вимоги ОСОБА_3 до фізичної особи, не підлягають розгляду в порядку господарського судочинства, не суперечать висновкам суду першої інстанції, викладеним в оскаржуваній ухвалі.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем за вимогами ОСОБА_3 про стягнення дивідендів і передачу частки в майні товариства зазначено тільки господарське товариство.

Будь-яких вимог до фізичних осіб у цій справі ОСОБА_3 не заявляла. За вказаних обставин доводи апеляційної скарги про те, що судом порушено право позивачки на судовий захист, є безпідставними.

Оскаржувана ухвала відповідає обставинам справи і вимогам закону, підстав для її скасування судова колегія не вбачає.

Керуючись ст.ст.307,312, 313,317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 04 листопада 2014 року по цій справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: