ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/14/17
Провадження № 2/362/850/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2017 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді С.В. Корнієнко,

при секретарі - К.О. Дрозденко,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частини житлового будинку,-

в с т а н о в и в:

У січні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в м. Василькові Київської області по вул. Преображенська, 51; виділити в самостійний обєкт нерухомого майна належну йому відокремлену частину будинку загальною площею 93,6 кв.м., житловою площею 32,2 кв.м., а саме наступні приміщення: коридор площею 12,3 кв.м., вітальня площею 29,8 кв.м., житлова кімната площею 11,6 кв.м., кухня площею 11,0 кв.м., коридор площею 2,5 кв.м., санвузол площею 5,8 кв.м., житлова кімната площею 11,0 кв.м., житлова кімната площею 9,6 кв.м., та господарчі будівлі - погріб з шийкою, убиральня, що розташовані в м. Василькові Київської області по вул. Преображенська, 51.

Свій позов обґрунтував тим, що 29.08.1986 року ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу придбав 1/3 частину жилого будинку з відповідними надвірними спорудами за адресою: м. Васильків, вул. Р. Люксембург (нині Преображенська), 51, згідно умов якого йому в користування надійшли дві кімнати 2-2 та 2-3, а також кухня 2 -1. Оскільки будинок на момент продажу вже був розділений на дві відокремлених частини з самостійними виходами (квартири), то фактично позивач став власником квартири (приміщення) площею 29,5 кв.м. Рішенням виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області № 127 від 09.06.1987 року ОСОБА_1 було надано дозвіл на прибудову до належної йому частини будинку жилих кімнат і кухні. В 1991 році він за власний рахунок побудував прибудову до належної йому частини будинку, в якій (прибудові) розмістились коридор, кухня та дві кімнати. В листопаді 2016 році було виготовлено новий технічний паспорт на будинок, в якому знайшли відображення проведені зміни: збільшення кількості приміщень будинку та відповідне збільшення площі будинку. Також змінилась й нумерація приміщень будинку.

Як вбачається з технічного паспорту, складеного КП КОР "Західне БТІ" від 21.11.2016 року, в будинку № 51 по вул. Преображенська в м. Василькові наявні два відокремлених приміщення: приміщення 1 площею 54,4 кв.м., яке складається з кухні 1-1 площею 8,1 кв.м., коридору 1-2 площею 13,7 кв.м., кімнати 1-3 площею 9,5 кв.м., кімнати 1-4 площею 16,0 кв.м., коридору 1-5 площею 7,1 кв.м., яке належить ОСОБА_3; та приміщення 2 площею 93,6 кв.м., яке складається з коридору 2-1 площею 12,3 м2, вітальні 2-2 площею 29,8 кв.м., житлової кімнати 2-3 площею 11,6 кв.м., кухні 2-4 площею 11.0 кв.м., коридору 2-5 площею 2,5 кв.м., санвузла 2-6 площею 5,8 кв.м., житлової кімнати 2-7 площею 11,0 кв.м., житлової кімнати 2-8 площею 9,6 кв.м, яка належить ОСОБА_1 На присадибній земельній ділянці розташовані також погріб з шийкою "Д", убиральня "В", убиральня "Г", ворота № 1. огорожа № 2, хвіртка № 3. Оскільки, між позивачем та відповідачкою домовленості про поділ спільного майна не досягнуто, він вимушений звернутись до суду з вказаним позовом.

Позивач в судове засідання не зявився, надіславши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити.

Відповідачка в судове засідання не зявилась, надіслала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, позов визнала, не проти його задоволення.

Суд, дослідивши та проаналізувавши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1, п.п. 1, 3, 7, 10 ч.2 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; припинення правовідношення.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.348 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності, згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України та ч. 1 ст. 86 ЗК України, є спільною частковою власністю.

Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Норми ст. ст. 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Наведені вище норми гарантують кожному із співвласників право на поділ (виділ) в натурі того майна, яке знаходиться у їх спільній частковій власності і після здійснення якого, право спільної власності припиняється, кожен із співвласників набуває право особистої приватної власності на майно, що утворюється в результаті його поділу (виділу), і зміст якого проявляється, перш за все, у здійсненні правомочності щодо володіння, користування та розпорядження майном за своєю волею, на власний розсуд, незалежно від волі інших осіб.

Відповідні роз'яснення щодо порядку проведення поділу містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок". Зокрема, в п. 7 зауважено, що в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

ОСОБА_4 з висновком Верховного Суду України у постанові від 3 квітня 2013 р. у справі № 6-12цс13 норма ст. 358 ЦК регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком чого є припинення права спільної часткової власності. Установлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень у натурі не припиняє право спільної часткової власності, тому що такі частини не перетворюються на об'єкт самостійної власності кожного з них. Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Верховний суд України в п. 7 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз'яснив судам, що в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Положенням ч. 2 та ч. 4 ст. 120 ЗК України закріплено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 N 7 Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ, визначено, що справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель,споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо.

За п. 22 Постанови, якщо при вирішенні спору суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. У резолютивній частині рішення в такій справі суд залежно від її обставин повинен вказати розміри й межі тих ділянок, які має використовувати кожна зі сторін, і тих, які виділено для спільного користування, а також зазначити, як сторони мають проходити до будинку, будівель, споруд та на вулицю.

Відповідно до Технічного паспорта на садибний (індивідуальний) будинок по вул. Преображенська, 51 в м. Василькові Київської області, наявні два відокремлених приміщення: приміщення 1 площею 54,4 кв.м., яке складається з кухні 1-1 площею 8,1 кв.м., коридору 1-2 площею 13,7 кв.м., кімнати 1-3 площею 9,5 кв.м., кімнати 1-4 площею 16,0 кв.м., коридору 1-5 площею 7,1 кв.м., яке належить ОСОБА_3; та приміщення 2 площею 93,6 кв.м., яке складається з коридору 2-1 площею 12,3 м2, вітальні 2-2 площею 29,8 кв.м., житлової кімнати 2-3 площею 11,6 кв.м., кухні 2-4 площею 11.0 кв.м., коридору 2-5 площею 2,5 кв.м., санвузла 2-6 площею 5,8 кв.м., житлової кімнати 2-7 площею 11,0 кв.м., житлової кімнати 2-8 площею 9,6 кв.м, яка належить ОСОБА_1 На присадибній земельній ділянці розташовані також погріб з шийкою "Д", убиральня "В", убиральня "Г", ворота № 1. огорожа № 2, хвіртка № 3. (а.с. 19-23).

ОСОБА_4 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 2711, виданий 29.08.1986 року, видавник: Васильківська міська державна нотаріальна контора Київської області, 1/3 частина житлового будинку за адресою: Київська область, м. Васильків, вул. Преображенська, 51, зареєстровано як спільну часткову власність за ОСОБА_1 (а.с. 24).

Також з Відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно, домоволодіння за адресою: Київська область, м. Васильків, вул. Р.Люксембург (Преображенська), 51, на праві приватної спільної часткової власності належить 1/3 частина ОСОБА_1, та 2/3 частини будинку ОСОБА_3 (а.с. 58).

Судом достовірно встановлено, як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_1 та наданих документів до справи, в реєстрі прав власності на нерухоме майно до цього часу співвласником спірного будинку числиться ОСОБА_3, яка померла ще в 90-х роках, проте при реєстрації прав власності на нерухоме майно, реєстратори здійснювали заповнення реєстру речових прав на підставі матеріалів інвентаризації, де зазначена померла ОСОБА_3, про що свідчить технічний паспорт виготовлений 21.11.2016 року. На даний час фактичним власником і користувачем відокремленої частини будинку ОСОБА_3 являється ОСОБА_2, однак до вступу в спадщину та реєстрації права власності на своє імя, вона не має права здійснювати юридичні дії щодо своєї частини будинку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки конструктивні елементи спірного будинку збудовані таким чином, що кожній із сторін виділено відокремлену частину будинку, оскільки згідно технічної документації вбачається переобладнання будинку в ізольовані квартири, що фактично зроблено сторонами, сторонам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

На підставі викладеного та керуючись ст.. 120 ЗК України, ст. ст. 368, 372 ЦК України, ст.ст. 11, 61, 88, 174, 208, 209, 212215, 218, 223 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частини житлового будинку - задовольнити.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок з надвірними будівлями розташований в м. Василькові Київської області по вул. Преображенська, 51.

Виділити в самостійний обєкт нерухомого майна належну ОСОБА_1 відокремлену частину будинку загальною площею 93,6 кв.м., житловою площею 32,2 кв.м., а саме наступні приміщення: коридор площею 12,3 кв.м., вітальня площею 29,8 кв.м., житлова кімната площею 11,6 кв.м., кухня площею 11,0 кв.м., коридор площею 2,5 кв.м., санвузол площею 5,8 кв.м., житлова кімната площею 11,0 кв.м., житлова кімната площею 9,6 кв.м., та господарчі будівлі - погріб з шийкою, убиральня, що розташовані в м. Василькові Київської області по вул. Преображенська, 51.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.В. Корнієнко