Справа №461/6422/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2017 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді Радченка В.Є.

при секретарі Сидорак М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Файнес Сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1, в якій просить стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Файнес Сервіс» заборгованість за кредитним договором в розмірі 27073,63 грн., а також 1600 грн. сплаченого судового збору.

В обгрунтування поданого позову покликається на те, що 18.12.2015 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №Р07.106.78593. Згідно із кредитним договором відповідачка отримала кредит в розмірі 23901 грн., зі сплатою 1,99 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів. Однак, станом на 17.11.2016 р. відповідачка не повернула банку отриманий кредит в встановлений договором термін та не сплатила нараховані відсотки та комісію, на загальну суму 28563,63 грн.

Позивач зазначає, що 17.11.2016 р. між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «РАНТЬЕ» та Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» укладено договір факторингу № 17/11-1. Згідно умов Договору факторингу клієнт відступив (передав у власність) факторові з 17.11.2016 р., а позивач, відповідно до договору факторингу та вимог чинного законодавства, набув право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. 28.02.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «РАНТЬЕ» та товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СЕРЕТ», яке змінило найменування на ТОВАРИСТВО з ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС», відповідно до чинного законодавства України, був укладений договір факторингу № 28/02-1, за умовами якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № Р07.106.78593 від 18.12.2015, за яким відповідачка являється боржником. Станом на 28 лютого 2017 року загальна заборгованість за кредитним договором Р07.106.78593 становила 28563,63 грн. Проте, після відступлення права вимоги відповідачкою здійснено сплату на загальну суму 1490 грн. Останній платіж здійснено 13.05.2017 р.

Станом на 27.07.2017 р. заборгованість за кредитним договором становить 27073,63 грн.

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився. У позовній заяві зазначив, що справу просить розглянути без нього, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідачка в судове засідання не з'явилася. Була повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи судовою повісткою, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. /а.с.44, 48/. Тому згідно з ст.169 ЦПК України суд вважає, що справу можливо слухати у відсутності відповідачки, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно з вимогами ч. 2 ст. 27 ЦПК України всі наявні докази для підтвердження своїх вимог та заперечень сторони повинні надати до початку розгляду справи по суті. В ст. 137 ЦПК України зазначено, що у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази. Клопотання про витребування доказів має бути подано до початку розгляду справи по суті із долученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

18.12.2015 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №Р07.106.78593. /а.с.6-8/. Згідно із умовами кредитного договору, відповідач отримала кредит в розмірі 23901 грн., зі сплатою 1,99 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів.

Відповідачка скористалася кредитними коштами, але свої зобов'язання за договором виконала не у повному обсязі. Станом на 17.11.2016 р. відповідач не повернула Банку отриманий кредит в встановлений договором термін та не сплатила нараховані відсотки та комісію, на загальну суму 28563,63 грн.

Згідно з положеннями ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання, згідно зі ст. ст.610, 611 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), правовими наслідками, зокрема, є відшкодування збитків та моральної шкоди.

Судом встановлено, що 28.02.2017 року між ТзОВ «Факторингова компанія «РАНТЬЕ» та ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СЕРЕТ», яке змінило найменування на ТзОВ «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС», було укладений договір факторингу № 28/02-1, за умовами якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № Р07.106.78593 від 18.12.2015, за яким відповідачка являється боржником. /а.с.15-20/.

Відповідно до ст. ст. 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою право якої він відступає. Предметом договору факторингу маже бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога).

23.06.2017 р. вих. №Р07.106.78593 представник ТОВ «Фінансова компанія «СЕРЕТ» ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_1 із вимогою про усунення порушення кредитних зобовязань. /а.с.35/.

Однак, як вбачається із наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості, у відповідача станом на 28 лютого 2017 року загальна сума заборгованості за кредитним договором Р07.106.78593 становила 28563,63 грн. Проте, після відступлення права вимоги відповідачкою здійснено виплату на загальну суму 1490 грн. Останній платіж здійснено 13.05.2017 р.

Вдповідачка добровільно не виконала вимогу про усунення порушення кредитних зобовязань. У звязку із цим, у ОСОБА_1 станом на 27 липня 2017 року заборгованість за кредитним договором становить 27073, 63 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку № 8593.980 та розрахунком заборгованості./а.с.12, 14/.

Враховуючи вищенаведене, та те, що ОСОБА_1 належним чином не повертає отриманий кредит, не виконує взятих за договором зобовязань, суд приходить до висновку, що позов ТзОВ «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» підлягає до задоволення.

Водночас, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 1600,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 536, 611, 612, 624-625, 1050, 1054, 1056-1, 1077, 1078 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 79, 88, 169, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Файнес Сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Файнес Сервіс» заборгованість за кредитним договором в розмірі 27073,63 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Файнес Сервіс» 1600 грн. сплаченого судового збору.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено сторонами, іншими особами, які беруть участь у справі, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обовязки до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя В.Є. Радченко