Справа № 456/3614/16-ц
Провадження № 2/456/604/2017
РІШЕННЯ

іменем України

29 червня 2017 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Янко Б. Я. ,

при секретарі Стасів О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Управління держземагенства у Стрийському районі про визнання права власності на 1/3 частину земельної ділянки в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом в якому просить постановити рішення, яким визнати за ним право власності на 1/3 частину земельної ділянки в порядку спадкування загальною площею 0, 3518 га (0,1699 га для обслуговування житлового будинку та 0,1819 га для ведення особистого селянського госпдарства), розташовану на території с. Лотатники, Стрілківської сільської ради, передану у власність ОСОБА_4 згідно державного на право приватної власності на землю від 12.03.2011 року, серія 111-ЛВ № 093073 в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_2, який помер 31.12.2013 року.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідачі по справі рідні брати його батька ОСОБА_2, який помер 31.12.2013 року. Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20.07.2017 року за його батьком визнано право власності на 1/3 частину житлового будинку разом з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в с. Лотатники по вул. Шевченка, 9, Стрийського району, Львівської області. в порядку спадкування за законом після смерті його матері, а його бабці ОСОБА_4, яка померла 18.11.2006 року. Відповідачі являються співвласниками даного будинку.

За життя його батько склав заповіт, яким розпорядився всім своїм майном у його користь. На підставі даного заповіту державний нотаріус видав йому свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/3 частину вищенаведеного житлового будинку разом із відповідною частиною належних до нього господарських споруд. Однак, його бабці, належала ще й земельна ділянка площею 0, 3518 га, розташована на території с. Лотатники. При оформленні права власності в судовому порядку на 1/3 частину будинку питання земельної ділянки не вирішувалось, так як батько не знав, що у бабці була ще у власності земельна ділянка, а тому він змушений був звернутись до суду із даним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити у повному обсязі.

Представники позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, вважать їх обґрунтованими, а тому просили суд їх задовольнити.

Представник відповідачів ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог. Вважає, оскільки немає реального розподілу користування будинком між співвласниками, задоволення позовних вимог може призвести до порушення прав інших землекористувачів.

Представник третьої особи Управління держгеокадастру у Стрийському районі в судове засідання не зявився, однак надіслав на адресу суду листа в якому просить справу слухати без їхньої участі, при прийнятті судом рішення покладається на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представників сторін, покази свідка, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що позивач по справі ОСОБА_1 являється сином ОСОБА_2 та ОСОБА_5, що стверджується свідоцтвом про народження серії ІV-СГ № 402388, видане відділом ЗАГС Стрийського міськвиконкому Львівської області, актовий запис № 355.

З рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20.07.2007 року вбачається, що за батьком позивача - ОСОБА_2 визнано право власності на 1/3 частину житлового будинку та господарські споруди по вул. Шевченка, 9 в с. Лотатники, Стрийського район, Львівської області в порядку спадкування за законом після смерті його матері ОСОБА_4, котра померла 18.11.2006 року, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-СГ № 071036, актовий запис № 25, копія якого наявна в матеріалах справи.

ОСОБА_2 зареєстрував право спільної часткової власності на належну йому частку житлового будинку, що стверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, копія якого наявна в матеріалах справи.

Ще за життя, ОСОБА_2 склав заповіт, яким на випадок своєї смерті зробив розпорядження, а саме 1/3 належну йому частину житлового будинку разом із відповідною частиною належних до нього господарських будівель в с. Лотатники, Стрийського району, вул. Шевченка, 9 та все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті і на що він матиме право за законом заповів ОСОБА_1.

31.12.2013 року батько позивача ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СГ № 337328, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Стрию реєстраційної служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 4, копія якого наявна в матеріалах справи.

Позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті батька, а саме 1/3 частину житлового будинку разом із відповідною частиною до нього господарських споруд, що знаходиться по вул. Шевченка, 9 в с. Лотатники, Стрийського району, Львівської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину, видане державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори ОСОБА_8, реєстровий № 860.

Крім того, бабусі позивача ОСОБА_4 належала земельна ділянка площею 0,3518 га, розташована на території с. Лотатники Стрілківської сільської ради, передана їй у власність для обслуговування житлового будинку площею 0, 1699 та ведення особистого селянського господарства площею 0, 1819 га , згідно державного акту на право приватної власності на землю, копія якого була надана позивачу з Управління держгеокадастру у Стрийському районі, Львівської області та наявна в матеріалах справи.

Зі слів позивача та його представника в ході розгляду справи достеменно зясовано, що при оформленні права власності в судовому порядку на 1/3 частину будинку питання земельної ділянки не вирішувалось, так як померлий ОСОБА_2, батько позивача, не знав що в його матері у власності була ще земельна ділянка.

Згідно ст. 1261 ЦК України, ОСОБА_1 відноситься до спадкоємців першої черги за законом після смерті своєї матері, ОСОБА_4.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням їх цільового призначення.

Відповідно до ч.1 ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Позивач звертався до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті 31.12.2013 року ОСОБА_2 на земельну ділянку, однак ОСОБА_1 було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку, площею 0, 3518 га, копія даної відповіді наявна в матеріалах справи.

Відповідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка голова Стрілківської сільської ради, Львівської області ОСОБА_9 показав суду, що позивачу ОСОБА_1 справді належить 1/3 частина житлового будинку разом із відповідною частиною належних до нього господарських будівель в с. Лотатники, Стрийського району, вул. Шевченка, 9. За даним господарством рахується і земельна ділянка площею 0, 3518 га призначена для обслуговування господарства та для ведення особистого селянського господарства. Даною земельною ділянкою користуються відповідачі по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Щодо копії державного акту на вищенаведену земельну ділянку зазначив, що така відповідає оригіналу, оскільки в архіві зберігаються копії відповідних документів, а держгеокадастр може надати таку копію з відповідною відміткою, що і вбачається з матеріалів справи, а тому сумніву щодо правдивості даного документу немає.

Таким чином, на підставі вищенаведеного, враховуючи зокрема норму с. 1276 ЦК України, а також той факт, що позивач успадкував 1/3 частину житлового будинку разом із відповідною частиною належних до нього господарських будівель в с. Лотатники, Стрийського району, вул. Шевченка, 9, суд приходить до переконливого висновку, що після смерті батька до позивача ОСОБА_1, його спадкоємця за заповітом, перейшло право на прийняття належної батьку частини спадщини після смерті бабці ОСОБА_4., зокрема і на земельну ділянку загальною площею 0, 3518 га (0, 1699 га для обслуговування житлового будинку та 0, 1819 га для ведення особистого селянського господарства), розташовану на території с. Лотатники Стрілківської сільської ради, передану у власність ОСОБА_4 згідно державного акту на право приватної власності на землю від 12.03.2001 року, серія ІІІ-ЛВ № 093073, копія якого була видана Управління держгеокадастру у Стрийському районі, Львівської області позивачу про що свідчить відмітка на копії, яка наявна в матеріалах справи, сумніву щодо правдивості даних оригіналу у суду немає.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

У свою чергу суд з критикою відноситься до твердження представника відповідачів ОСОБА_7 про те, що порядок користування приміщенням будинку за вищенаведеною адресою не встановлений і визнання права власності на 1/3 частину земельної ділянки за позивачем призведе до порушення прав інших землекористувачів, оскільки частки є ідеальними і задоволення судом позову жодним чином не порушить права та інтереси відповідачів.

Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Статтею 79 ЦПК України визначені види судових витрат, до яких відносяться витрати пов'язані з розглядом справи, зокрема витрати на правову допомогу та на проведення судових експертиз.

Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12,42,56 ЦПК).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах"

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84,88,89 ЦПК.

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Оскільки представником позивача до позовної заяви додано документальне підтвердження витрат на правову допомогу, відтак позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення, а тому з відповідачів в користь позивача слід стягнути кошти в сумі 1250 (одна тисяча двісті пятдесят) гривень з кожного.

Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідачів слід стягнути судовий збір на користь позивача в сумі 275 (двісті сімдесят пять) гривень 60 копійок з кожного.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст. ст. 316, 1216, 1217, 1223, 1261, 1267, 1268 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1/3 частину земельної ділянки загальною площею 0, 3518 га (0, 1699 га для обслуговування житлового будинку та 0, 1819 га для ведення особистого селянського господарства), розташовану на території с. Лотатники Стрілківської сільської ради, передану у власність ОСОБА_4 згідно державного акту на право приватної власності на землю від 12.03.2001 року, серія ІІІ-ЛВ № 093073 в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_10, котрий помер 31.12.2013 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 275 (двісті сімдесят пять) гривень 60 копійок з кожного.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 1250 (одна тисяча двісті пятдесят) гривень з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення або десяти днів з дня отримання копії цього рішення особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення.

Головуючий-суддя ОСОБА_11