Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/815/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Бершадська О. В.
Доповідач Єгорова С. М.
УХВАЛА
Іменем України

04.07.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Єгорової С.М.

суддів: Гайсюка О.В., Письменного О.А.

із секретарем Савченко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 лютого 2017 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Теплоенергетик» про стягнення недоплаченого середнього заробітку,
УСТАНОВИЛА:
У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому з урахуванням заяви про збільшення вимог просив стягнути із Комунального підприємства Теплоенергетик на його користь недоплачений середній заробіток за період з 01 квітня 2016 року по 01 листопада 2016 року в сумі 9 300,04 грн.
Вимоги обґрунтовував тим, що з 07 жовтня 2008 року працює на вказаному підприємстві машиністом котлів 3 гр.кв. котлотурбінного цеху. На підставі припису Кіровоградського МВК з 15 березня 2016 року увільнений від роботи, із збереженням місця роботи, займаної посади та середнього заробітку, в зв`язку з проходженням військової служби за контрактом під час особливого періоду. При нарахуванні та виплаті йому заробітної плати за період з 01 квітня 2016 року по 01 листопада 2016 року відповідач не врахував вимоги ч. 3 ст. 119 КЗпП України не в повному обсязі сплатив йому середній заробіток, посилаючись на те, що на підприємстві було встановлено неповний(скорочений) триденний робочий тиждень з оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу.
Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 лютого 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до КП Теплоенергетик відмовлено.
В апеляційній скарзі представника позивача - Москаленка С.І. ставиться питання про скасування вказаного судового рішення з підстав його необгрунтованості, порушення судом норм матеріального і процесуального права, та ухвалення нового рішення про задоволення позову (а.с.88-90).
КП Теплоенергетик подало письмові заперечення проти доводів апеляційної скарги, в якому просить залишити рішення суду першої інстанції без змін (а.с. 104-106).
Колегія суддів, заслухавши пояснення представника позивача, який підтримав доводи апеляційної скарги, представника відповідача, яка заперечувала проти задоволення скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши у межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом установлено і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 з 07 жовтня 2008 року перебуває у трудових відносинах із КП Теплоенергетик, працює на посаді машиніста котлів 3 гр.кв. котлотурбінного цеху .
Згідно наказу № 8к від 27 січня 2016 року "Про встановлення неповного робочого часу", у зв`язку із зміною на підприємстві організації виробництва та умов праці, з метою ефективного використання робочого часу і часу відпочинку працівників та запобігання масовому звільненню працівників, враховуючи тяжке фінансове становище підприємства, керуючись ст.ст. 32, 36, 56, 103 КЗпП України, Правилами внутрішнього трудового розпорядку, за погодженням з профспілковим комітетом, КП Теплоенергетик встановлено з 15 квітня 2016 року, з додержанням строку, передбаченого ст. 32 КЗпП України, до 15 жовтня 2016 року, включно, для всіх структурних підрозділів та всіх працівників підприємства неповний (скорочений) триденний робочий тиждень, з робочими днями: понеділок, вівторок і середа, з оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу ( а.с. 6).
З цим наказом № 8к від 27 січня 2016 року ОСОБА_2 ознайомлений та попереджений про зміну істотних умов праці 10 лютого 2016 року, про що свідчить його підпис ( а.с.45-46) і не заперечувалось сторонами.
На підставі припису Кіровоградського міського військового комісаріату, з дотриманням вимог Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", КЗпП України, згідно наказу № 27о/с від 14 березня 2016 року ОСОБА_2 було увільнено від роботи, в зв`язку з прийняттям на військову службу за контрактом на особливий період зі збереженням місця роботи, посади та середнього заробітку.
Оплата середнього заробітку ОСОБА_2 за період з березня 2016 року по жовтень 2016 року була проведена в сумі 25102,50 грн. відповідно до розрахунку (а.с. 88).
Згідно ч. 2 ст. 39 Закону України "Про військовий обов`зок та військову службу" громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частинами третьою та четвертою статті 119 КЗпП України, а також частиною першою статті 51, частиною п`ятою статті 53, частиною третьою статті 57, частиною п`ятою статті 61 Закону України "Про освіту".
Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 119 КЗПП України за працівниками, які були призвані під час мобілізації, на особливий період та які підлягають звільненню з військової служби у зв`язку з оголошенням демобілізації, але продовжують військову службу у зв`язку з прийняттям на військову службу за контрактом, але не більше ніж на строк укладеного контракту, зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, в яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Здійснення відповідних розрахунків середнього заробітку визначено в Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі Порядок).
Так, абз. 3 п. 2 Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.
Відповідно до п. 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.
Згідно з п. 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абз. 3 п. 8 розділу IV Порядку).
Позивач в обгрунтування своїх доводів вказує на те, що підприємством йому неправильно нараховано середній заробіток за період з 01 квітня 2016 року по 01 листопада 2016 року, він не підпадає під дію наказу № 8к від 27 січня 2016 року "Про встановлення неповного робочого тижня" і новий графік роботи його не стосується, тому при обчисленні його середнього заробітку неправомірно зменшено кількість робочих днів, внаслідок чого не доплачено в сумі 9 300 гривень 04 копійок.
Доводи позивача не грунтуються на нормах закону.
Згідно ч. 3 ст. 32 КЗпП України, у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці в разі продовження роботи за тією самою спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці (систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад тощо) працівник має бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.
Якщо неповний робочий час запроваджується через певний проміжок часу після початку служби за контрактом працівника і його про зміну режиму праці не було повідомлено, то середня заробітна плата йому зберігається за робочі дні згідно з графіком роботи підприємства(підрозділу), який був на момент початку служби.
У разі, якщо працівника було повідомлено про зміну графіку роботи підприємства відповідно до ст. 32 КЗпП України до моменту служби за контрактом, то середній заробіток зберігається за дні роботи згідно нового графіку роботи підприємства.
Таким чином, відповідачем проведено нарахування середнього заробітку позивачу з березня 2016 року по жовтень 2016 року за робочі дні згідно нового графіку роботи підприємства, про що свідчить довідка про середню заробітну плату, яка зберігається за мобілізованим працівником ( а.с. 42).
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, дійшов обгрунтованого висновку, що дії відповідача при нарахуванні і виплаті середнього заробітку на користь позивача за спірний період були правомірними і відповідали вимогам закону, при визначенні середньоденного заробітку працівника було правильно визначено кількість робочих днів, які можуть бути враховані.
За наявності чинного і не оспореного наказу № 8к від 27 січня 2016 року, з яким позивач ознайомився ще до призову на військову службу за контрактом під час особливого періоду, коли підприємство, в тому числі працівники на відповідних посадах з 15 квітня 2016 року по 15 жовтня 2016 року працювали за новим графіком (скороченим робочим тижнем), щодня на роботу не виходили, відсутні підстави для висновку про не доплату та необхідність примусового стягнення середнього заробітку в розмірі 9 300 гривень 04 копійок.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, а доводи апеляційної скарги є безпідставними й не відповідають вимогам закону.
З урахуванням викладеного, відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , відхилити.
Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 лютого 2017 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.
Головуючий суддя:
Судді: