Справа № 635/3023/17
Провадження № 2/635/2181/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2017 року

Харківський районний суд Харківської області у складі :

головуючого судді - Токарєвої Н.М.,

при секретарі - Браварець К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мерефянської міської ради Харківського району Харківської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із позовом, яким просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на квартиру № 2 житлового будинку по вул. Жовтневій, 62-Б в м. Мерефа Харківського району Харківської області, загальною площею 38,70кв.м., житловою площею 23,60кв.м., що складає 1/4 частину будинку.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що житловий будинок за вказаною адресою перебував на балансі Відокремленого підрозділу «Основянське будівельно-монтажне експлуатаційне управління» ДП «Південна залізниця» та мав № 62. Позивач була вселена у квартиру № 2 вказаного будинку з 1988 році, та з цього ж часу користується спірними приміщеннями. В 2002 році відомчий житловий фонд був переданий у комунальну власність м. Мерефа Харківського району Харківської області, проте в ОСОБА_2 приймання-передачі зазначені характеристики будівлі в цілому без додатку списку мешканців, що проживали у даному будинку на той час. Рішенням виконавчого комітету Мерефянської міської ради Харківського району Харківської області від 13 березня 2007 року колишньому відомчому житловому будинку присвоєно поштову адресу: м. Мерефа, вул. Жовтнева, 62-Б, Харківського району Харківської області, за мешканцями закріплені поштові адреси, відповідно до займаних ними приміщень. За ОСОБА_1 закріплено квартиру № 2 вищевказаного будинку, але в архіві відсутні документи, необхідні мешканцями будинку для приватизації житла.

Позивач зазначила, що вона добросовісно, відкрито та безперервно володіє квартирою № 2 будинку № 62-Б по вул. Жовтневій в м. Мерефа, але право власності може бути набуто лише на підставі рішення суду, оскільки неможливо встановити на якій правовій підставі ОСОБА_1 була вселена у спірну квартиру.

Позивач та представник позивача у судове засідання не зявилися, представник позивача ОСОБА_3 надала до суду заяву, якою просить задовольнити позовні вимоги та розглянути справу у її відсутність.

Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, якою не заперечує проти позовних вимог та просить розглянути справу у відсутність представника відповідача.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що житловий будинок № 62 по вул. Жовтневій в м. Мерефа Харківського району та області перебував на балансі Відокремленого підрозділу «Основянське будівельно-монтажне експлуатаційне управління» Державного підприємства «Південна залізниця».

Рішенням виконавчого комітету Харківської районної ради від 19.01.1988р. № 44 будівлю по вул. Жовтневій, 62 в м. Мерефа віднесено до категорії «Барак». Доручено виконавчому комітету Мерефянської міської ради народних депутатів внести мешканців будинку № 62 до списків осіб для надання житла відповідно до житлового законодавства Української РСР.

ОСОБА_2 протоколу спільного засідання профспілкового комітету та керівництва Основянської дистанції громадських споруд Південної залізниці № 12 від 25 серпня 1999 року, дозволено керівництву дистанції передачу житлових будинків, загальною площею 143,20тис.кв.м., а також обєктів соц-культпобуту, інженерних мереж, дворових та інших будівель до комунальної власності виконавчим комітетам Місцевих рад.

ОСОБА_2 приймання-передачі від 17 червня 2002 року відомчий житловий фонд, у тому числі й житловий будинок № 62 по вул. Жовтневій в м. Мерефа Харківського району Харківської області був переданий у комунальну власність м. Мерефа Харківського району Харківської області в особі ВУЖКГ.

Як вбачається з інформації Мерефянської міської ради від 18.09.2013р. за № 2317, вищевказаний акт приймання-передачі містить характеристики переданої будівлі в цілому на момент передачі без додатку списку мешканців, що проживали в даному будинку на той час.

Рішенням виконавчого комітету Мерефянської міської ради Харківського району Харківської області № 149 від 13 березня 2007 року колишньому відомчому житловому будинку Південної Залізниці у м. Мерефа по вул. Жовтневій присвоєно поштову адресу: м. Мерефа, вул. Жовтнева, № 62-Б.

Вказаним рішенням за ОСОБА_1 закріплено квартиру АДРЕСА_1.

Як встановлено у ході судового розгляду справи мешканці вказаного житлового будинку зверталися до міського голови Мерефянської міської ради із колективним зверненням про отримання копій документів, необхідних для процедури приватизації житла.

ОСОБА_2 інформації Мерефянської міської ради від 21.08.2013р. № 2069 та аналогічної інформації від 18.09.2013р. № 2317 в архівному відділі Харківської районної державної адміністрації, в ОСОБА_2 приймання-передачі відомчого житлового фонду у комунальну власність список мешканців вищевказаного будинку відсутній.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Постановою пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, повязаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або предявлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). (п. 9 Постанови)

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 01 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 01 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 01 січня 2011 року.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 01 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 01 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови)

Можливість предявлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У звязку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови)

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у звязку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). (п. 14 Постанови)

Рішенням виконавчого комітету Мерефянської міської ради Харківського району Харківської області № 149 від 13 березня 2007 року за ОСОБА_1 закріплено квартиру АДРЕСА_2.

Як вбачається з акту обстеження житлово-побутових умов, складеного 10.02.2013р. депутатом Мерефянської міської ради ОСОБА_4, ОСОБА_1 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з дочкою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Родина проживає за вказаною адресою приблизно 25 років.

Як вбачається з договору № 2702 про користування електричною енергією, між споживачем ОСОБА_1 та Статутним територіальним галузевим обєднанням «Південна залізниця», в особі начальника Структурного підрозділу СП «Енергозбут» Південної залізниці ОСОБА_6 24 червня 2009 року укладено договір на постачання електричної енергії споживачу за адресою: АДРЕСА_3.

Таким чином, суд вважає достовірно встановленим, що ОСОБА_1 з 1988 року добросовісно, відкрито та безперервно користується спірною квартирою у житловому будинку № 62-Б по вул. Жовтневій в м. Мерефа з 1988 року, а з 2007 року вказане житло закріплено за нею за рішенням Мерефянської міської ради.

ОСОБА_2 повідомлення КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 30 травня 2017 року № Е-2804, право власності на житловий будинок № 62-Б по вул. Жовтневій, в м. Мерефа Харківського району та області ні за ким не зареєстровано.

ОСОБА_2 матеріалів технічної інвентаризації станом на 23.05.2017 року обєкт складається з житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 164,40кв.м., житловою - 104,30кв.м. (без урахування самочинного будівництва, загальна площа 147,90кв.м., житлова площа 104,30кв.м.), сараїв літ. «Д», «В», «Б», «Г», «К», вбиральнь літ. «У», «З», «М», літнього душу літ. «Л», огорожі № 2-5. В тому числі самочинно збудовано прибудову літ. «А1-1» загальною площею 16,50кв.м.

Квартира № 2 житлового будинку № 62-Б по вул. Жовтневій в м. Мерефа Харківського району Харківської області має загальну площу 38,70кв.м. та становить 1/4 частину від обєкту без урахування самочинного будівництва, вартість якої в цінах на 01.04.2017р. складає 59152,00грн.

Враховуючі, що квартира № 2 в житловому будинку за вказаною адресою, не містить самочинно збудованих або реконструйованих приміщень, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на спірну квартиру, що складає 1/4 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами.

Судові витрати суд залишає за рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 59, 60, 88, 197, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 328, 344, 355 ЦК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Мерефянської міської ради Харківського району Харківської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на квартиру № 2 в житловому будинку літ. «А-1» по вул. Жовтневій, 62-Б в м. Мерефа Харківського району Харківської області загальною площею 38,70кв.м., житловою площею 23,60кв.м., що складає 1/4 частину будинку за набувальною давністю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.М. Токарєва