Справа № 133/926/17 Провадження № 22-ц/772/1789/2017Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 19Доповідач Сало Т. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі: головуючого Сало Т.Б., суддів: Копаничук С.Г., Марчук В.C., секретар - Агеєва Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Єврокар Україна» на ухвалу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 22 травня 2017 року про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Єврокар Україна» про захист прав споживачів, про визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів, -

встановила:

У травні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ТОВ «Єврокар Україна», в якому просив визнати недійсним договір фінансового лізингу №798, укладений 24 квітня 2017 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Єврокар Україна», стягнути з ТОВ «Єврокар Україна» на користь ОСОБА_2 сплачені кошти в сумі 24213,00 грн.

Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 22 травня 2017 року відкрито провадження у вищевказаній справі.

Не погодившись із ухвалою суду в частині підсудності, ТОВ «Єврокар Україна» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а матеріали позовної заяви повернути до суду першої інстанції для вирішення підсудності розгляду справи.

Скаргу мотивовано тим, що ухвалу постановлено із порушенням правил підсудності, оскільки позов предявлено до ТОВ «Єврокар Україна», юридична адреса якого є вул. Бориспільська, 9, корп. 57, оф. 57/1, м. Київ, що територіально відноситься до Дарницького району м. Києва, а тому справа підсудна Дарницькому районному суду м. Києва. Крім того, апелянт вважає, що позовна заява подана з порушенням вимог ст. ст. 119, 120 ЦПК України.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Під підсудністю слід розуміти сукупність установлених законом ознак, за якими визначається суд, що має розглядати дану справу.

Цивільним процесуальним кодексом України (Глава 1 Розділу ІІІ) передбачено види підсудності, відповідно до яких і визначається суд, що повинен розглядати ту чи іншу справу.

За загальним правилом визначення підсудності, позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їх місцезнаходженням (ч. 2 ст. 109 ЦПК України).

Стаття 110 ЦПК України містить перелік цивільних справ, за якими встановлена підсудність за вибором позивача, якому надається право вибору підсудності залежно від категорії справи або за наявності інших зазначених у законі умов.

Частиною 5 цієї статті передбачено, що позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Пунктом 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», роз'яснено, що право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності (ст. 109 ЦПК) і правилом альтернативної підсудності (ст. 110 ЦПК) підсудна справа, належить виключно позивачеві (ч. 14 ст. 110 ЦПК).

У пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» від 12 квітня 1996 року № 5 зазначено, що оскільки Закон не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму (в тому числі найму (оренди) жилого приміщення - в частині відносин, між наймачем (орендарем) і наймодавцем (орендодавцем), який одночасно є виконавцем комунальних послуг і послуг по ремонту житлового фонду та інженерного обладнання), побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду (в тому числі побутового замовлення чи абонементного обслуговування), доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісії, схову, страхування, із договорів про надання фінансово кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття і ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг).

Із змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом про захист прав споживачів, визнання недійсним договору фінансового лізингу, укладеного між ним та ТОВ «Єврокар Україна», та стягнення з ТОВ на свою користь сплачених коштів по договору фінансового лізингу.

Таким чином, на підставі ч. 5 ст. 110 ЦПК України, позивач має право вибору підсудності.

Відповідно до матеріалів справи, зареєстрованим місцем проживання позивача є: АДРЕСА_1 (а.с.10).

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_2 має право подати позов за своїм зареєстрованим місцем проживання, а саме: до Козятинського міськрайонного суду Вінницької області.

Отже, судом відкрито провадження у справі з дотриманням правил підсудності, а мотиви апеляційної скарги не спростовують вірних висновків сулу першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Єврокар Україна» відхилити.

Ухвалу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 22 травня 2017 року про відкриття провадження залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підпис/ /підпис/

Згідно з оригіналом: