Справа № 473/1557/17
РІШЕННЯ

іменем України

"07" липня 2017 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої - судді Лузан Л.В., при секретарі судового засідання - Багрін І.А.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба» про стягнення заборгованості по орендній платі, -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2017 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба» про стягнення заборгованості по орендній платі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що він отримав спадщину після смерті ОСОБА_3 у вигляді земельної ділянки площею 1,0247 га, що розташована на території Новогригорівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Вказана земельна ділянка на даний час перебуває у користуванні відповідача, відповідно до договору оренди земельної ділянки, укладеного між ним та спадкодавцем.

Проте, в порушення вимог закону та умов договору оренди землі, відповідач не сплачує орендну плату за користування земельною ділянкою, в звязку з чим позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по орендній платі за період з 2008 по 2016 роки (включно) в розмірі 6 415 грн. 99 коп.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Разом з тим направив на адресу суду письмові заперечення проти позову. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 просив відмовити, посилаючись на те, що за користування земельними ділянками, в тому числі земельною ділянкою, що раніше належала ОСОБА_3, він сплачує кошти на користь Вознесенської райдержадміністрації на підставі короткотермінових договорів оренди земельних ділянок. Крім того, надав заяву про застосування позовної давності.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, відповідно до ст. 11 ЦПК України, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Зокрема, судом встановлено, що між ОСОБА_3 та ТОВ «Дружба» був укладений договір оренди земельної ділянки, площею 1,02 га, розташованої на території Новогригорівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, яка належала орендодавцю на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку, серія МК № 005629, виданого 06.04.2006 року Вознесенською районною державною адміністрацією Миколаївської області. Зазначений договір зареєстрований у Вознесенському секторі реєстрації 11.07.2006 року за № 2.

Згідно даного договору сторони визначили строк його дії в пять років. Договір набирає чинності з моменту його державної реєстрації. (п.2.1 договору).

Разом з тим, відповідно до п.8.3 договору якщо жодна із сторін договору не пізніше ніж за три місяці до закінчення дії договору не повідомила письмово іншу сторону про бажання розірвати договір, договір вважається поновленим на строк та на умовах, передбачених цим договором.

Також сторони домовилися, що розмір щорічної орендної плати становить 172 грн. 55 коп. Орендар сплачує орендну плату з урахуванням утриманого прибуткового податку відповідно чинного законодавства не пізніше 31 грудня кожного року. Орендна плата не підлягає індексації. (п.п.3.1, 3.3 договору).

ОСОБА_3 померла 02.03.2008 року. Спадщину після її смерті прийняв ОСОБА_2

23.12.2016 року державним нотаріусом Арбузинської державної нотаріальної контори Миколаївської області, виконуючим обовязки державного нотаріуса Першої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого ОСОБА_2 успадкував після смерті ОСОБА_3 належну останній земельну ділянку.

Згідно ст. 1 Закону України «Про оренду землі» (далі - Закону) оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Ч. 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору та умови, що визначені законом як істотні.

Відповідно до ст. 15 указаного Закону істотною умовою договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Зазначені відомості встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

Також за згодою останніх може проводитися зміна орендної плати, що регламентовано ст. 23 Закону та знайшло своє відображення в укладеному між сторонами договорі оренди землі (п.п.3.4, 8.1.6).

Зазначене узгоджується з положеннями ч.1 ст. 651 ЦК України. При цьому, зміна договору вчиняється в такій самій формі, що і договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не впливає із звичаїв ділового обороту (ч.1 ст. 654 ЦК України).

Матеріали справи вказують на те, що земельна ділянка, що належала ОСОБА_3, станом на 2016 рік (включно) перебуває в користуванні ТОВ «Дружба». Відомості щодо припинення договору оренди земельної ділянки, укладеного між сторонами, відсутні. Разом з тим, орендна плата за період з 2008 2016 роки відповідачем не виплачувалася.

Доказів на спростування наведеного останнім надано не було.

При цьому, доводи відповідача щодо сплати коштів за користування земельною ділянкою, належною ОСОБА_3, до місцевого бюджету Новогригорівської сільської ради, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки, відповідно до договорів оренди землі за № 11-к від 10.01.2012 року (з змінами, внесеними додатковими угодами від 14.06.2012 року, 29.12.2012 року), за № 444-к від 10.02.2016 року предметом останніх є земельні ділянки із земель державної власності, тоді як земельна ділянка, за користування якої позивач просить стягнути заборгованість по орендній платі, перебувала в приватній власності ОСОБА_3, а після її смерті перейшла у власність позивача.

Недійсним вищевказаний договір оренди земельної ділянки в передбаченому законом порядку визнано не було.

Таким чином, з ТОВ «Дружба» на користь ОСОБА_2 належить до стягнення заборгованість по орендній платі за 2008 2016 роки в розмірі 1 552 грн. 95 коп. (172 грн. 55 коп. х 9).

При цьому, підстав для стягнення орендної плати в розмірі, визначеному позивачем (із розрахунку 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки), суд не вбачає, виходячи з наступного.

Так, Указ Президента України від 19.08.2008 року «Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)», яким внесено зміни до Указу Президента України від 2.02.2002 року «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян - власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» та збільшено мінімальний розмір орендної плати до 3%, носить рекомендаційний характер й не може бути підставою для автоматичної зміни умов договору оренди.

Таким чином, змінити розмір орендної плати можна лише за згодою сторін. Між тим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо досягнення між ТОВ «Дружба» та власником землі згоди щодо зміни умов договору в частині розміру орендної плати та оформлення такої згоди, згідно вимог діючого законодавства.

Представник відповідача ТОВ «Дружба» заявив клопотання про застосування позовної давності.

Так, згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст. 253 ЦК України).

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Отже враховуючи зазначене суд приходить до висновку про необґрунтованість заперечень відповідача в цій частині, оскільки тільки після належного оформлення в спадкових правах (отримання свідоцтва про право на спадщину за законом) позивач набув право вимоги до відповідача щодо стягнення орендної плати за користування земельною ділянкою за період з дати смерті спадкодавця до дати реєстрації права власності на земельну ділянку за спадкоємцем.

В силу ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, з урахуванням ступеня їх задоволення (24 %) в сумі 153 грн. 60 коп. (640 грн. 00 коп. х 24%).

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба» про стягнення заборгованості по орендній платі задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба» на користь ОСОБА_2 заборгованість по орендній платі в розмірі 1 552 (одна тисяча п'ятсот п'ятдесят дві) грн. 95 коп., судові витрати в розмірі 153 (сто п'ятдесят три) грн. 60 коп., а всього 1 706 (одна тисяча сімсот шість) грн. 55 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.В.Лузан