Справа № 465/4628/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Гулієва М.І.
Провадження № 22-ц/783/3484/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Р. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.,

за участі секретаря: Фейір К.О.

без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на заочне рішення Франківського районного суду м. Львова від 29 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися із зазначеним позовом до ОСОБА_4, мотивуючи свої вимоги тим, що останній 05 червня 2014 року звернувся до прокурора Львівської області з проханням провести службову перевірку у зв'язку з порушеннями ними норм Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції".

Позивачі вважали, що відповідач незаконно поширив без їх згоди інформацію про сімейний стан, не вказавши, від кого і в який спосіб ним отримана ця інформація.

Також у зверненні відповідач зазначив службову інформацію щодо ОСОБА_3, яку він офіційно не отримував.

Згідно з висновком службового розслідування, проведеного відносно ОСОБА_2, затвердженого 12 серпня 2014 року прокурором Львівської області, доводи, викладені у зверненні ОСОБА_4В,. не знайшли свого підтвердження.

Позивачі вважали, що у зверненні до прокурора області відповідач допустив порушення міжнародного та національного законодавства та гарантованих державою прав на невтручання в їх особисте і сімейне життя, а також незаконне збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації, поширення персональних даних без їх згоди.

З урахуванням зазначених обставин на підставі ст.32 Конституції України, ст.ст.15,16, 23, 275, 276 ЦК України, позивачі просили:

визнати незаконними дії ОСОБА_4 зі збирання та поширення конфіденційної інформації про сімейний стан ОСОБА_2 та ОСОБА_3 внаслідок втручання без їх згоди в їх особисте та сімейне життя;

стягнути з ОСОБА_4 на їх користь моральну шкоду в сумі 120000 гривень;

визнати незаконними дії ОСОБА_4 зі збирання службової інформації щодо ОСОБА_3 у невстановлений законодавством спосіб;

стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду, спричинену його незаконними діями зі збирання службової інформації щодо ОСОБА_3 у невстановлений спосіб у розмірі 60 000 гривень (а.с.2-6).

Оскаржуваним заочним рішенням Франківського районного суду м. Львова від 29 березня 2017 року позов задоволено частково.

Визнано незаконними дії ОСОБА_4 щодо збирання та поширення конфіденційної інформації про сімейний стан ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Визнано незаконними дії ОСОБА_4 зі збирання службової інформації щодо ОСОБА_3 у невстановлений законодавством спосіб.

Стягнуто з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 3000 грн. моральної шкоди та 563,2 грн. сплаченого судового збору, а всього 3563,2 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 3000 грн. моральної шкоди та 1126,4 грн. сплаченого судового збору, а всього 4126,4 грн.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_2 та ОСОБА_3

В апеляційній скарзі посилаються на те, що відповідачем порушено їхнє конституційне право на невтручання в їх особисте та сімейне життя.

Вони з 2014 року по даний час вимушені захищати своє право на невтручання у приватне життя. Ними направлено до органів державної влади, прокуратури та суду понад 50 документів, слідчим п'ять разів закривалось кримінальне провадження порушене за ч.1 ст.182 КК України (за фактом втручання в приватне життя). Вони до теперішнього часу страждають від вчиненого злочину відносно них.

На підставі заяви відповідача відносно ОСОБА_2 надійшов запит з Генеральної прокуратури України від 05 червня 2014 року з вимогою надати персональні дані відносно ОСОБА_2 з поміткою «особисто» за підписом старшого прокурора відділу запобігання та протидії корупції в територіальних прокуратурах управління внутрішньої безпеки ГПУ. Цей запит також створив душевні хвилювання позивачів та необхідність надання ОСОБА_3 відповідних пояснень керівництву Держсільгоспінспекції.

До закінчення перевірки ОСОБА_2 звільнився з прокуратури Львівської області та переїхав у м. Київ.

У зв'язку зі зміною місця проживання ОСОБА_2, ОСОБА_3 також змушена була звільнитися з Держсільгоспінспекції у Львівській області.

Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, які позивачі зазнали внаслідок вжиття ними додаткових зусиль для поновлення порушеного відповідачем права на невтручання у приватне життя, витрачання значного часу для його захисту в органах державної влади, суді, прокуратурі; зміни образу життя, місця роботи та проживання позивачів та їх дітей.

Вважають, що розмір морального відшкодування є недостатнім.

Просять Франківського районного суду м. Львова від 29 березня 2017 року змінити та позов задовольнити повністю.

В судове засідання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не з'явилися, подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягає до часткового задоволення, рішення Франківського районного суду м. Львова від 29 березня 2017 року скасуванню з ухваленням нового рішення по справі.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою умовою для скасування рішення.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_4 незаконно збирав службову інформацію щодо ОСОБА_3, незаконно збирав та поширив конфіденційну інформацію щодо сімейного стану щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_3, чим завдав їм моральної шкоди.

З таким висновком суду погодитися не можна виходячи із наступних підстав.

Судом та матеріалами справи установлено, що ОСОБА_2 працював начальником відділу захисту інтересів громадян і держави у сфері земельних відносин управління представництва, захисту інтересів громадян і держави в суді прокуратури Львівської області.

Позивач ОСОБА_3, будучи дружиною ОСОБА_2, працювала на посаді головного спеціаліста державного інспектора відділу координації інспекційної діяльності управління контролю за використанням та охороною земель Державної інспекції сільського господарства Львівської області.

В прокуратурі Львівської області відповідно до наказу прокурора області №52 від 16 червня 2014 року діє Консультативна рада (група) громадських фахівців.

Відповідно до п.п.1.1. Положення про Консультативну раду (групу) громадських фахівців при прокуратурі Львівської області консультативна рада (група) є постійно діючим колегіальним консультативно-дорадчим органом, утвореним з урахуванням вимог (ст.ст.3,6,7) Закону України «Про прокуратуру» та Наказу Генерального прокурора України №41 від 03 квітня 2014 року, реалізуючи принципи гласності діяльності, незалежного інформування громадськості про стан законності в області за заходи щодо її зміцнення, для забезпечення участі громадян у здійсненні громадського контролю за станом законності і дотримання правопорядку, налагодження ефективної взаємодії прокуратури з громадськістю, врахування громадської думки.

Основними завданнями Консультативної ради (групи) є:

сприяння у здійсненні громадського контролю за станом законності і дотримання правопорядку, забезпечення ефективного здійснення працівниками прокуратури своїх професійних обов'язків на підставі додержання принципів верховенства права, законності суспільної моралі та високої культури, з додержанням гарантій незалежності прокуратури у здійсненні повноважень, передбачених ст.7 Закону України «Про прокуратуру»;

налагодження системного діалогу та ефективної взаємодії прокуратури із громадськістю, підвищення авторитету органі прокуратури та сприяння зміцненню довіри громадян до них;

узагальнення громадської думки задля необхідності застосування заходів спрямованих на зміцнення стану законності;

сприяння у створенні умов, які унеможливлюють використання органів прокуратури для обмеження прав і свобод громадян, а також інтересах окремих осіб, політичних партій, громадських організацій.

04 червня 2014 року Консультативна рада Громадських фахівців про прокуратурі Львівської області звернулася з листом - зверненням на ім'я прокурора Львівської області наступного змісту:

29 травня 2014 року відбулося чергове засідання Комісії, за результатами якого стало відомо про порушення працівниками прокуратури Львівської області норм Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», що полягають у наступному.

З 15 жовтня 2012 року посаду начальника відділу захисту інтересів громадян і держави у сфері земельних відносин управління представництва, захисту інтересів громадян та держави в суді прокуратури Львівської області займає ОСОБА_2

В свою чергу, наказом Державної інспекції сільського господарства у Львівській області від 21 жовтня 2013 року №403-к «Про переведення ОСОБА_3О.», дружину ОСОБА_2 ОСОБА_3 переведено на посаду головного спеціаліста державного інспектора відділу координації інспекційної діяльності управління з контролю за використанням та охороною земель Державної інспекції сільського господарства у Львівській області.

Комісія вважала, що в даному випадку має місце конфлікт інтересів ( абз 4 ч.1 ст.1 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції), що є підставою для притягнення винних осіб до відповідальності за корупційні правопорушення.

Просили провести службову перевірку фактів, викладених у цій заяві та притягнути до відповідальності вказаних посадових осіб прокуратури Львівської області та Державної інспекції сільського господарства у Львівській області, що винні у порушенні норм Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Зазначений лист-звернення підписано Головою комісії ОСОБА_4 (а.с.9).

За наслідком розгляду звернення, 12 серпня 2014 року комісією прокуратури Львівської області складено висновок службового розслідування, який затверджено прокурором Львівської області М. Гошовським про те, що в ході перевірки не здобуто даних, які б свідчили про прийняття рішень, а також вчинення чи не вчинення дій під час виконання покладених на ОСОБА_2 службових повноважень, що були б пов'язані з інтересами близької йому особи ОСОБА_3

Доводи викладені у зверненні не знайшли свого об'єктивного підтвердження.

Враховано, що наказом прокурора Львівської області №1384к від 08 серпня 2014 року ОСОБА_2 звільнений з посади начальника відділу захисту інтересів громадян і держави у сфері земельних відносин управління представництва, захисту інтересів громадян та держави в суді прокуратури Львівської області в порядку переведення до органів прокуратури міста Києва (а.с.11-13).

Відповідно до ст.32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Конституційний суд України даючи офіційне тлумачення частини першої, другої статті 32 Конституції України у рішенні №2-рп/2012 від 20 січня 2012 року дійшов висновку, що в аспекті конституційного подання положення частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України слід розуміти так:

інформацією про особисте та сімейне життя особи є будь-які відомості та/або дані про відносини немайнового та майнового характеру, обставини, події, стосунки тощо, повязані з особою та членами її сімї, за винятком передбаченої законами інформації, що стосується здійснення особою, яка займає посаду, повязану з виконанням функцій держави або органів місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень. Така інформація про особу є конфіденційною;

У той же час, системний аналіз зазначеного рішення Конституційного Суду України та його мотивувальної частини дає підстави для висновків, що перебування особи на посаді, повязаній зі здійсненням функцій держави або органів місцевого самоврядування, передбачає не тільки гарантії захисту прав цієї особи, а й додаткові правові обтяження. Публічний характер як самих органів - субєктів владних повноважень, так і їх посадових осіб вимагає оприлюднення певної інформації для формування громадської думки про довіру до влади та підтримку її авторитету у суспільстві.

У справі що переглядається встановлено, що ОСОБА_4 діючи на підставі Положення про Консультативну раду (групу) громадських фахівців при прокуратурі області як Голова комісії реалізуючи принцип гласної діяльності, належного інформування громадськості про стан законності в області сприяння у здійсненні громадського контролю за станом законності і дотримання правопорядку, забезпечення ефективного здійснення працівниками прокуратури своїх професійних обов'язків на підставі додержання принципів верховенства права, законності та суспільної моралі від імені Громадської організації звернувся із листом - зверненням до прокурора області, убачаючи конфлікт інтересів в тому, що позивач ОСОБА_2 з 15 жовтня 2012 року обіймає посаду начальника відділу захисту інтересів громадян і держави у сфері земельних відносин управління представництва, захисту інтересів громадян і держави в суді прокуратури Львівської області, а його дружина з 21 жовтня 2013 року переведена на посаду головного спеціаліста державного інспектора відділу координації інспекційної діяльності управління контролю за використанням та охороною земель Державної інспекції сільського господарства Львівської області.

Очевидно, що відповідач ОСОБА_4 як голова комісії просив провести перевірку даних питань на виконання своїх повноважень голови комісії з метою формування громадської думки про довіру до влади та підтримку її авторитету у суспільстві, що не можна вважати збирання та поширення конфіденційної інформації про сімейний стан ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у невстановлений спосіб.

Такий висновок суду узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини з даних питань.

Як зазначено у ст.8 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

У статті 10 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» зазначено:

Кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів…

Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальній цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам для охорони здоров'я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 29 березня 2005 року у справі «Українська- Прес Група» проти України Суд нагадує, що відповідно до параграфа 2 статті 10Конвенції (995_004) сфера для обмеження політичних висловлювань чи дебатів щодо питань, які становлять загальний інтерес, є дуже малою (див. Surek v. Turkey (N 1) [GC], no. 26682/95, paragraph 61, ECHR 1999-IV). Крім того, межа допустимої критики щодо політика, який виступає у своїй публічній якості, є ширшою, ніж щодо приватної особи. На відміну від останнього, перший неминуче та свідомо відкриває кожне своє слово та вчинок для ретельної уваги журналістів та всього суспільства і тому має виявляти більшу терпимість. Звичайно, право на захист репутації поширюється і на політиків, навіть коли вони виступають не як політики, проте вимоги такого захисту мають бути збалансовані з інтересами суспільства до відкритої дискусії з політичних питань (див. рішення у справі Lingens v. Austria, від 8 July 1986, ОСОБА_2 А, N 103, стор. 26, параграф 42).

Стаття 10 захищає не лише суть висвітлених ідей та інформації, але також і форму, в якій вони надані (див. Oberschlick v. Austria (N 1), рішення від 23 травня 1991, ОСОБА_2 А, N 204, стор. 25, параграф 57). Журналістська свобода передбачає також використання висловлювань, деякою мірою перебільшених або навіть провокаційних (див. рішення у справі Prager and Oberschlick v. Austria (N 1), від 26 квітня 1995, ОСОБА_2 А, N 313, стор. 19, параграф 38). При дотриманні умов параграфа 2 статті 10 Конвенції (995_004) право вільно передавати інформацію поширюється не лише на "інформацію" та "ідеї", які сприймаються сприятливо або вважаються необразливими чи нейтральними, але й такі, які ображають, шокують чи викликають стурбованість. Такі є вимоги плюралізму, толерантності і лібералізму, без яких немає "демократичного суспільства" (див. рішення у справі Handyside v. the United Kingdom, від 7 грудня 1976, ОСОБА_2 А, N 24, стор. 23, параграф 49).

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_5, будучи суб'єктами, на яких поширювалась на той час дія Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції» (на даний час Закон України «Про запобігання корупції), мали розуміти, що межа допустимої критики щодо них з сторони громадських організацій є очевидно ширша ніж у приватної особи, а тому мали виявити більшу терпимість до підвищеної уваги щодо їхньої роботи у прокуратурі Львівської області та Державній інспекції сільського господарства Львівської області.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

За загальними правилами цивільно-правова відповідальність настає при наявності таких умов (підстав): протиправність; шкода; вина; причиновий зв'язок.

Проведення службової перевірки за місцем роботи ОСОБА_2 згідно розпорядження прокурора Львівської області №51 від 13 червня 2014 року, а в подальшому направлення запитів з Генеральної прокуратури України, надання пояснень ОСОБА_3 керівництву Держсільгопоінспекції у Львівській області, звільнення ОСОБА_2 з прокуратури Львівської області та переїзд сім'ї у м. Київ не може бути підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки Консультативна рада Громадських фахівців при прокуратурі Львівської області, звертаючись із листом-зверненням до прокурора Львівської області 04 червня 2014 року, діяла в межах наданих повноважень які визначенні у Положенні про консультативну раду (групу) громадських фахівців при прокуратурі Львівської області, з метою задоволення суспільного запиту на боротьбу з корупцією.

Позивачами не доведена протиправність дій відповідача як голови Комісії, відсутня вина відповідача у заподіянні шкоди, а також відсутній причиновий зв'язок між діями ОСОБА_4 та заподіяння шкоди ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Зазначених обставин не врахував суд першої інстанції та дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позовних вимог позивачів.

З урахуванням зазначених обставин колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, рішення Франківського районного суду м. Львова від 29 березня 2017 року скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Керуючись ст.303,п.2 ч.1 ст.307, п.3 ч.1 ст. 309, ст.313, ч.2 ст.314, ст..ст.316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Франківського районного суду м. Львова від 29 березня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Крайник Н.П.

ОСОБА_6