АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 184/278/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1070/К/17 ОСОБА_1
Категорія - 27 ( І ) Доповідач - Бондар Я.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Бондар Я.М.,

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар Чубіна А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі в порядку ст. 197 ч. 2 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату судового засідання, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 06 березня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» ( надалі ПАТ КБ«ПриватБанк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 22 червня 2005 року між сторонами укладений кредитний договір № 2878748, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у сумі розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Взятих на себе зобов'язань відповідач не виконує, у зв'язку з чим, станом на 31.12..2014 року виникла заборгованість у розмірі 12482,64 грн., за відрахуванням суми стягнутої за рішенням суду 22.05.2008року у розмірі 3079,78., позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 9402,86 грн.

Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 06 березня 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено в задоволені позовних вимог.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ«ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність рішення суду обставинам справи, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» у повному обсязі.

Зокрема вважає, що суд безпідставно дійшов висновку про пропуск позивачем строку позовної давності за зверненням до суду за захистом порушених прав, не врахувавши положення , що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів до дня повернення позики.

В запереченнях на апеляційну скаргу відповідач просила рішення суду, к законне та обґрунтоване залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку відповідача та її представника в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення відсотків, суд першої інстанції виходив із того, що позов було пред'явлено після спливу строку позовної давності.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 22 червня 2005 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк „ПриватБанк, правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_2 укладений строковий кредитний договір № 2878748 про надання банківських послуг, відповідно до умов якого відповідач отримала за її заявою картку з кредитним лімітом 2000 грн., зі сплатою 36% на рік, зі строком дії кредитного ліміту, який відповідає строку дії платіжної картки 24 міс.

Дане положення відповідає п.п.3.1.1, п.3.1 розділу ІІ Умов та правилами надання банківських послуг, строк дії картки вказано на лицевій стороні картки ( місяць і рік) і вона дійсна до останнього дня місяця зазначеного на платіжній картці

Згідно матеріалів справи ПАТ КБ «ПриватБанк» відкрито на імя відповідача ОСОБА_2 картковий рахунок № 555279 відкритої 22 червня 2005 року на імя ОСОБА_2 ( а.с.8).

Згідно виписки по особовому рахунку за договором № 2878748, укладеним 22.06.2005 року останній платіж було здійснено 25 січня 2007 року ( а.с.6 на звороті).

Судовим наказом Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 22 травня 2008 року справа №2н-1210/08 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № 2878748від 22.06.2005 у розмірі 3079,78 грн. ( а.с.5).

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Судом також встановлено, що ОСОБА_2 всупереч умовам вищевказаного Договору свого обовязку по поверненню кредиту належним чином не виконала, у звязку з чим утворилась заборгованість, згідно розрахунку позивача станом на 31.12.2014 року в сумі 12482,64 грн., яку за відрахуванням суми стягнутої судовим наказом у розмірі 9402,86 грн. Банк просить стягнути суд з відповідача( а.с. 3).

Заперечуючи проти позову, представник відповідач ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про застосування строку позовної давності ( а.с. 49).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Згідно з ч. 1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Сплив позовної давності є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст. 267 ЦК України).

Для обчислення давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов , тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм , слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг ( при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку ), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту , а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст.257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі не після закінчення строку дії договору , а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту ( ст.261 ЦК України).

Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 22 жовтня 2014 року справа № 6-127 цс 14 і відповідно до ст.360-7 ЦПК України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідно до умов договору, укладеного ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_2 кінцевий термін виконання кредитного зобовязання відповідає строку дії картки.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги представника позивача про неврахування строку дії договору, оскільки строк дії договору та початок перебігу строку позовної давності не є тотожними.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 06 листопада 2013 року в справі № 6-116цс13, за змістом ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Згідно п.3, п. 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як видно з матеріалів справи відповідач звернувся до суду із письмовою заявою про застосування строку позовної давності ( а.с.49).

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги представника позивача про стягнення відсотків, за період в межах строку позовної давності, оскільки строк позовної давності, визначений ст.267 ЦК України сплинув 17 жовтня 2011 року, з урахуванням звернення ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою про видачу судового наказу, що перервало перебіг строку позовної давності, який почався спочатку 23 травня 2008 року. Згідно штампу вхідної кореспонденції суду ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду лише у лютому 2015 року, тобто із пропуском строку позовної давності.

Тому заявлені вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» та доводи апеляційної скарги про стягнення відсотків у межах позовної давності, під час відсутності дії кредитного договору є безпідставними, такими, що не підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення судом ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.303,307, 308,ст. ст. 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк відхилити.

Рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 06 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: