Головуючий суду 1 інстанції - Ковальов В.М.
Доповідач - Лозко Ю.П.
Справа № 414/2291/16-ц
Провадження № 22ц/782/243/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2017 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області в складі :

головуючого Лозко Ю.П.

суддів: Єрмакова Ю.В., Орлова І.В.

за участю секретаря: Козубської А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Апеляційного суду Луганської області в м. Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу заступника прокурора Луганської області в інтересах держави в собі Управління Пенсійного фонду України в Кремінському районі Луганської області, Рубіжанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області на рішення Кремінського районного суду Луганської області від 10 січня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним,

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним вище позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 15 червня 2015 року між ним та ОСОБА_4 в усній формі був укладений договір купівлі-продажу належної останньому квартири АДРЕСА_1, відповідно якого, позивач ОСОБА_2 передав ОСОБА_4 частину вартості квартири у сумі 30 000 грн., про що ОСОБА_4 написав відповідну розписку. Позивач вказує, що між ним та ОСОБА_4 було досягнуто домовленості до 15 серпня 2015 року нотаріально оформити договір купівлі-продажу вказаної вище квартири і ОСОБА_2 мав передати ОСОБА_4 залишок вартості квартири у сумі 30 000 грн. Але, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що унеможливило нотаріальне посвідчення цього договору. Позивачу стало відомо, що ОСОБА_4 залишив заповіт, яким усе належне йому майно він заповідав відповідачу ОСОБА_3, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 шляхом подачі заяви про прийняття спадкового майна, але свідоцтво про право на спадщину не отримав, укласти з позивачем договір купівлі - продажу вказаної квартири відмовляється. Тому, позивач просив суд визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 15 червня 2015 року між ним та ОСОБА_4; визнати за ним ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 вартістю 66880 грн.; зобов'язати позивача ОСОБА_2 виплатити відповідачу ОСОБА_3 30000 грн.

Ухвалою Кремінського районного суду Луганської області від 21 грудня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 в частині визнання права власності на квартиру на підставі п.5.ч.1 ст.207 ЦПК України залишено без розгляду.

Рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 10 січня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним задоволено.

Визнано дійсним договір купівлі-продажу АДРЕСА_1 укладений 15 червня 2015 року між ОСОБА_4 і ОСОБА_2 на користь останнього.

В березні 2017 року прокуратурою Луганської області в інтересах держави в особі Управління Пенсійного фонду України в Кремінському районі Луганської області, Рубіжанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області подана апеляційна скарга в якій, посилаючись на незаконність рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, апелянт просив скасувати рішення суду першої інстанції від 10 січня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Згідно ч.1 ч.3 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Судова колегія вважає, що судом вказані вимоги закону не виконано.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції керувався вимогами ст.ст. 220, 640, 657 ЦК України та виходив з того, що між позивачем та ОСОБА_4 був фактично укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна. Позивач сплатив ОСОБА_4 частину обумовленої суми вартості квартири у розмірі 30000 грн., що підтверджується відповідною розпискою. Договір купівлі-продажу нотаріально сторони договору не посвідчили через те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Відповідач ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4, та підтвердив факт домовленості про продаж ОСОБА_4 квартири позивачу за 60000 грн. та отримання ним від позивача після смерті власника квартири в рахунок частини її вартості 36880 грн., тому позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу квартири від 15 червня 2015 року укладеного між ним та ОСОБА_4 дійсним, є обґрунтованими.

Таких висновків суд першої інстанції дійшов помилково, з огляду на наступне.

Згідно вимог ч. 1 ст. 626 ЦПК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно вимог ч.1 ст. 628 ЦПК України зміст договору становить умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності зі ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язуються передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Для визнання такого договору дійсним обов'язковою умовою, як і для будь якого іншого договору, є відповідність його змісту Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства (ч. 3 ст. 209, ч. 1 ст. 203 ЦК України).

Із змісту розписки від 15.06.2015 року наданої суду позивачем ОСОБА_2 в обґрунтування його посилань, щодо укладення між ним та ОСОБА_4 договору купівлі - продажу АДРЕСА_1 вбачається, що ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_2 грошову суму у розмірі 30 000 грн. під заставу належної ОСОБА_4 квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5).

Отже, висновок суду про те, що 15.06.2015 року між позивачем та ОСОБА_4 був укладений саме договір купівлі - продажу вказаної вище квартири, і відбулось часткове виконання цього договору є хибним, оскільки зміст розписки від 15.06.2015 року не свідчить про те, що між позивачем та ОСОБА_4 було досягнуто домовленості щодо усіх істотних умов саме за договором купівлі -продажу нерухомого майна.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України та роз'яснень, що викладені в п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008р. № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи і неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Таким чином, судом першої інстанції при ухваленні рішення було порушено вимоги матеріального та процесуального права, тому рішення суду на підставі п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі - продажу квартири дійсним.

Виходячи з документально підтверджених судових витрат, колегія суддів відповідно до вимог ст.88 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з позивача з ОСОБА_2 на користь прокуратури Луганської області судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 735 грн. 68 коп.

Керуючись ст.ст.88, 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Луганської області в інтересах держави в особі Управління Пенсійного фонду України в Кремінському районі Луганської області, Рубіжанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області задовольнити.

РішенняКремінського районного суду Луганської області від 10 січня 2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним відмовити за необґрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 735 гривень 68 копійок на розрахунковий рахунок прокуратури Луганської області №0839;банк:ДКСУ м. Київ МФО 820172; .

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак його може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді: