Cправа № 563/179/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.10.2017 року

Корецький районний суд Рівненської області

в особі:

головуючого судді Кулика Є.В.

при секретарі Федичканич В.Ю.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Корець цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності,

в с т а н о в и в :

До суду звернулась ОСОБА_2 з позовом про визнання права власності. Вказує, що все своє життя проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з своєю матір'ю. Однак, дім в якому вони проживали був старим. Їй стало відомо, що в селі Невірків є хата, яка належала жителю с.Невірків ОСОБА_4. Але він у вказаному будинку не проживав і говорив, що бажає його продати. Домовившись з ним про ціну позивач віддала йому гроші та разом з мамою стали проживати в будинку по вул. Грушевського №73 в с.Невірків, Корецького району. Зазначає, що проживає у вказаному будинку з липня 2001року. З того часу оплачує всі комунальні рахунки (за електроенергію, за землю). Обробляє город біля будинку, піклуюсь про будинок, доглядаю його. ОСОБА_4 помер та жодних документів з ним про купівлю житлового будинку не укладали, адже і так в селі всі знали, що будинок придбав позивач. Про оформлення купівлі-продажу в нотаріальному порядку вони і не думали, адже в нас в селі майже всі будинки так купляються.

При виготовленні документів в Рівненському ОБТІ виявилось, що право власності на будинок по вул.Грушевського № 73 в с.Невірків Корецького району Рівненської області зареєстровано за ОСОБА_3, на підставі свідоцтва про право власності видане виконкомом Невірківської сільської ради Корецького району Рівненської області 29.09.1997 року. Позивач дізналась, що ОСОБА_3 проживає в м.Львів. З телефонної розмови ОСОБА_3 повідомила ОСОБА_2, що вказаний будинок вона колись продала ОСОБА_4 і ніякого відношення до вказаного будинку вона не має. На прохання позивача надати хоч якісь документи щодо продажу вказаного будинку ОСОБА_3 повідомила, що документів в неї не має. Тому позивач була змушена звернутися до суду з відповідним позовом.

Позивач та її представник в судовому засідання просили позовні вимоги задоволити повністю.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, хоча була повідомлена належним чином.

Свідок ОСОБА_5 голова Невірківської сільської ради в судовому засіданні пояснив, що дійсно ОСОБА_2 з 2001 року проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, даний будинок вона купила у ОСОБА_4. ОСОБА_3 до сільської ради не зверталась з приводу проживання ОСОБА_2 у згадуваному будинку та не навідувалась до села вже 20 років, а тому вказує, що так як ОСОБА_2 зареєстрована у будинку по вул. Грушевського, 73 в селі Невірків то проживає там на законних підставах.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, суд вважає позов необхідно задоволити з таких підстав.

Згідно довідки № 454 від 26 травня 2017 року, виданої Невірківською сільською радою Корецького району Рівненської області видно, що ОСОБА_3 на території Невірківської сільської ради не зареєстрована та не проживає.

Відповідно до довідок № 455, № 456 від 26 травня 2017 року, виданих Невірківською сільською радою Корецького району Рівненської області вбачається, що ОСОБА_2 проживає ІНФОРМАЦІЯ_3 з липня 2001 року разом із дочками - ОСОБА_6, ОСОБА_7 та сином - ОСОБА_8

Актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 26 травня 2017 року встановлено, що в будинку, де проживає ОСОБА_2 проведено ремонт, замінено вікна на пластикові, підбито стелю гіпсокартоном, поклеєно обої. Будинок доглянутий, також в господарській будівлі було замінено покрівлю.

З долучених до матеріалів справи документів, вбачається, що позивач відкрито, безперервно, та вже понад десять років, володіє житловим будинком по вул. Грушевського, 72 в с.Невірків Корецького району Рівненської області з липня 2001 року та має право оформити його у власність за набувальною давністю, згідно ст. 344 ЦК України.

Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається.

Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об'єкт третіми особами за набувальною давністю.

Ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. Отже, ОСОБА_9 добросовісно заволодів чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном з липня 2001 року по сьогоднішній час, понад 15 років.

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Таким чином, ОСОБА_2, проживає в зазначеному будинку, добросовісно, відкрито та безперервно володіє будівлями, які примикають до будинку, і відповідно, в розумінні ст. 344 ЦК України набула право власності на це майно в порядку набувальної давності.

Судом встановлено, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог і підтверджені нею письмовими доказами є достовірними, і сумніву у суду не викликають, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб. У зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

Керуючись ст. ст.10, 60, 61, 212-215 ЦПК України, ст. 344 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в

Позовну заяву задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: вул. Грушевського, 73, в с. Невірків Корецького району Рівненської області, загальною площею - 65.2 кв.м., житловою - 40.1 кв. м.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Рівненської області через Корецький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 31 жовтня 2017 року.

Суддя: Є.В. Кулик