Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 300/345/17

Провадження № 2/300/139/2017

04.07.2017 року смт. Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області в особі: головуючого судді Вотьканича В. А. за участю: секретаря судового засідання Іванової Н.Я., позивача ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Нижньоворітської сільської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Воловецька держана нотаріальна контора, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/2 житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, встановив:

ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до Нижньоворітської сільської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Воловецька держана нотаріальна контора, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/2 житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами.

Заявлені вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її баба ОСОБА_8. За життя остання склала заповіт, відповідно до якого зробила таке розпорядження: 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та земельну ділянку для будівництва і обслуговування 1/2 частини житлового будинка, яка розташована за цією ж адресою. Під час оформлення спадкових прав з'ясувалось, що за життя баба позивачки ОСОБА_8 не зареєструвала право власності на вищезазначене нерухоме майно, так як житловий будинок збудований у 1962 році її чоловіком ОСОБА_9 Постановою державного нотаріуса Воловецької державної нотаріальної контори Дідренцел В.Т. від 27 квітня 2017 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1, через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок. Просила позов задовольнити, визнати за нею право власності на 1/2частину житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала повністю посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Просила позов задовольнити повністю.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_2 заявлені вимоги підтримав. Зазначив, що в інший спосіб, окрім звернення до суду, його довірителька не може підтвердити своє право власності на вищевказане нерухоме майно. Просив позов задовольнити.

Представник Нижньоворітської сільської ради в судове засідання не з'явився, проте надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Проти задоволення позову не заперечив.

Державний нотаріус Воловецької державної нотаріальної контори Дідренцел В.Т. в судове засіданні не з'явилася, але надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Просила розглянути справу на розсуд суду.

Третя особа: ОСОБА_3 в судовому засіданні щодо позовних вимог не заперечив.

Треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, з'ясувавши фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Факт належності житлового будинку в АДРЕСА_1 підтверджено Реєстровою книгою № 1 про домоволодіння, які належать окремим громадянам і колгоспним дворам на праві особистої власності від вересня 1974 року, реєстровий № 298, в якій зазначено, що свідоцтво на право особистої власності на домоволодіння видано забудовнику виконкомом Нижньоворітської селищної ради депутатів трудящих на підставі рішення « 20 від 10 вересня 1974 року про визнання права власності за ОСОБА_9 повністю (а.с.16) випискою з рішення Нижньоворітської селищної ради № 20 від 10.09.1974 року про оформлення права власності за ОСОБА_9, який був чоловіком спадкодавця ОСОБА_8, що успадкувала 1/2 частини будинку, що підтверджено випискою з будинкової книги Нижньоворітської сільської ради та довідкою Нижньоворітської сільської ради Воловецького району за №750 від 25.04.2017 року.(а.с.12)

Судом встановлено, що 12 січня 2012 року ОСОБА_8 склала заповіт, за яким на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та земельну ділянку для будівництва і обслуговування 1/2 частини житлового будинка, яка розташована за цією ж адресою заповіла своїй внучці ОСОБА_1 Заповіт посвідчений цього ж числа приватним нотаріусом Воловецького нотаріального округу Закарпатської області Заяць С.А. та зареєстрований в реєстрі за №14 (а.с.9).

ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1, виданого 03 березня 2015 року виконкомом Нижньоворітської сільської ради Воловецького району (а.с.7).

Позивачка у встановлений законом шестимісячний строк звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, що підтверджується копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 24 квітня 2015 року (а.с.10).

Постановою державного нотаріуса Воловецької державної нотаріальної контори Закарпатської області Дідренцел В.Т. від 27.04. 2017 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно - 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 у зв'язку з відсутністю документів про реєстрацію права власності на нерухоме майно, які свідчили б про належність даного майна померлій ОСОБА_8 (а.с.11).

Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті.

Відповідно до статті ч.1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 статті 1269 ЦК України).

У відповідності до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Позивачка правомірно, в порядку спадкування за заповітом після смерті баби ОСОБА_8 набула у власність 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1. Суд визнав, що відсутність документів про реєстрацію права власності за спадкодавцем, яка за життя не оформила документів про право власності на будинок у порядку спадкування за своїм чоловіком, хоч спадщину відповідно до ст. 549 ЦК України (1963 року) прийняла на вказане нерухоме майно, право власності слід визнати в судовому порядку.

Керуючись ст. ст.10, 11, 60, 209, 213-215 ЦПК України, суд вирішив :

Позов ОСОБА_4 до Нижньоворітської сільської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Воловецька держана нотаріальна контора, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами розташованого за адресою АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий В.А. Вотьканич