Справа № 502/352/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2017 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі:

судді Балана М.В.,

секретар судового засідання Урсул Г.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кілія цивільну справу

за позовом

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

до

ОСОБА_4

про

визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 звернулись до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_4 про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком, розташованим за адресою: Одеська область, Кілійський район, с. Дмитрівка, вул. Миру (Калініна), № 94.

З позовної заяви вбачається, що позивачі є власниками житлового будинку, що знаходиться за адресою: Одеська область, Кілійський район, с. Дмитрівка, вул. Калініна, 94, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 02.06.2008 року. Між позивачем ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_4 був зареєстрований шлюб 09.11.2003 року. Після укладення шлюбу, а саме 18.03.2009 року місце проживання відповідача було зареєстроване за місцем проживання його дружини ОСОБА_3, а саме: Одеська область, Кілійський район, с. Дмитрівка, вул. Калініна, 94. Однак, ОСОБА_4 фактично проживав в м. Києві. З 2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були припинені шлюбні відносини. Рішенням суду Оршанського району міста Орши республіки Білорусь від 16.12.2014 року шлюб між ними було розірвано. Таким чином, відповідач ОСОБА_4 не проживає та не пов'язаний спільним побутом з позивачами з 2012 року, а також з 2014 року він не входить до складу родини позивачів. Крім того, відповідач не є співвласником будинку, належного позивачам на праві приватної власності. Позивачі неодноразово звертались до відповідача з питанням про зняття його з реєстрації за адресою: Одеська область, Кілійський район, с. Дмитрівка, вул. Калініна, 94, однак він ніяк не реагував на їх прохання самостійно зняти себе з реєстраційного обліку.

Позивачі, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, однак від їх представника ОСОБА_6 на адресу суду надійшла заява, відповідно до якої вона просить здійснити розгляд справи за її відсутності, а також зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, клопотання про відкладення судового розгляду або проведення розгляду справи за його відсутності не надав.

На підставі вищезазначених письмових заяв суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 169, 197, 224 ЦПК України.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як зазначено у ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог судом достовірно встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини:

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САВ № 374994 від 02.06.2008 року, виданого виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області, житловий будинок за адресою: Одеська область, Кілійський район, с. Дмитрівка, вул. Калініна, 94 належить на праві приватної спільної часткової власності позивачам: ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_1 в рівних частках.

Згідно виписки з рішення № 13 Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області «Про перейменування вулиць та провулків села Дмитрівка Кілійського району Одеської області» вулицю Калініна в с. Дмитрівка було перейменовано на вул. Дружби.

Згідно копії домової книги за адресою: Одеська область, Кілійський район, с. Дмитрівка, вул. Калініна, 94 зареєстровані ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_4.

З акту депутата Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області ОСОБА_7 вбачається, що за адресою: Одеська область, Кілійський район, с. Дмитрівка, вул. Миру (Калініна), 94 проживають та зареєстровані ОСОБА_1 з дружиною ОСОБА_2. За вказаною адресою також зареєстрований ОСОБА_4, однак він за вказаною адресою не проживає.

Відповідно довідки № 2139 від 16.12.2016 року, наданої Дмитрівською сільською радою Кілійського району Одеської області, ОСОБА_4 з 18.03.2009 року зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 (Калініна), 94, однак фактично з 18.03.2009 року він там не проживає.

Згідно копії перекладу рішення суду Оршанського району міста Орши республіки Білорусь від 16.12.2014 року по справі № 2-2056-2014, засвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_8, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, зареєстрований 09.11.2003 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, було розірвано.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла не інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно із ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Оскільки позивачі є власниками будинку, що знаходиться за адресою: Одеська область, Кілійський район, с. Дмитрівка, вул. вул. Миру (Калініна), 94, тому вони мають право вимагати усунення перешкод у здійсненні права власності щодо особи, яка не є співвласником зазначеного будинку, проте там зареєстрована, шляхом визнання її такою, що втратила право на користування цим жилим приміщенням.

Слід зазначити і те, що згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 16.01.12 р. у справі № 6 - 57цс11, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник, згідно вимог ст. ст. 16, 319, 321, 391 ЦК України має право вимагати усунення відповідних перешкод шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, в тому числі і шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом, зокрема ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України, які стосуються права проживання в житловому приміщенні члена сімї власника житлового будинку чи квартири.

У відповідності до ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сімї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство

Отже, серед членів сімї наймача законодавець в житлових правовідносинах виділяє дві категорії: 1. безспірні члени сімї (дружина, чоловік, діти, батьки) та 2. особи, які проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Судом достовірно встановлено, що відповідач не є а ні співвласником зазначеного житлового будинку, а ні членом сімї власника, згідно визначеного ч.2 ст. 64 ЖК України переліку, його також не можна віднести до інших членів сімї, оскільки він вже тривалий час не проживає з власниками, спільного господарства з ними не веде. Окрім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 вже тривалий час не проживає в житловому будинку, що знаходиться за адресою: Одеська область, Кілійський район, с. Дмитрівка, вул. Миру (Калініна), 94, який належить позивачам на праві приватної власності.

Дослідивши надані письмові докази, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, втратив право на користування житловим будинком за адресою: Одеська область, Кілійський район, с. Дмитрівка, вул. Миру (Калініна), 94.

Керуючись ст.ст.10,11, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК, ст. ст. 316, 317, 391 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: Одеська область, Кілійський район, с. Дмитрівка, вул. Миру (Калініна), 94.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_9