Справа №464/3748/17
пр.№ 4-с/464/123/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2017 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді Мички Б.Р.,

за участю секретаря судового засідання Янишин М.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові скаргу публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» на рішення та бездіяльність державного виконавця,

у с т а н о в и в :

ПАТ «Львівгаз» звернулося до суду зі скаргою, в якій просить: визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Сихівського ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівській області щодо ненаправлення на адресу ПАТ «Львівгаз» постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 24 грудня 2014 року; визнати дії державного виконавця Сихівського ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівській області щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 24 грудня 2014 року неправомірними; скасувати постанову державного виконавця Сихівського ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівській області щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 24 грудня 2014 року; зобов*язати державного виконавця Сихівського ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівській області відновити виконавче провадження на підставі судового наказу №464/4957/13-ц. Покликається на те, що 26 вересня 2013 року постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу Сихівського районного суду м.Львова у справі №464/4957/13-ц. 24 грудня 2014 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Постанова стягувачу не надходила та про таку стало відомо лише з відповіді на відповідний запит, яку отримано 18 травня 2017 року. Підставою для повернення виконавчого документа стягувачу слугувало те, що у боржника відсутнє майно. Проте акт державного виконавця про перевірку майнового стану боржника у матеріалах виконавчого провадження відсутній, опис майна боржника не здійснювався, не вжито додаткових заходів щодо забезпечення доступу до житлового приміщення боржника, не ініційовано питання про обмеження боржника у праві виїзду за межі України. На підставі наведеного просить скаргу задоволити.

Представник ПАТ «Львівгаз» у судове засідання не з*явився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд скарги за його відсутності.

Державний виконавець у судове засідання не з*явився. Від представника Сихівського ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівській області надійшло письмове заперечення на скаргу, в якій просить у скарзі відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю.

ОСОБА_1, ОСОБА_2, будучи належним чином під розписку повідомлені про розгляд скарги, у судове засідання не з*явилися, про причини неявки суд не повідомили, що не є перешкодою для слухання справи.

У зв*язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України.

Дослідивши матеріали скарги та з'ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

За умовами ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ (ст.384 ЦПК України).

Постановою старшого державного виконавця Сихівського ВДВС Львівського МУЮ ОСОБА_3 від 26 вересня 2013 року відкрито виконавче провадження ВП №39912100 з примусового виконання виконавчого документа судового наказу №464/4957/13-ц, виданого 30 травня 2013 року Сихівським районним судом м.Львова про солідарне стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» заборгованості за спожитий природний газ у розмірі 420,19 грн. та 114,70 грн. судового збору.

24 грудня 2014 року державним виконавцем Сихівського ВДВС Львівського МУЮ ОСОБА_4 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». У матеріалах справи відсутні та Сихівським ВДВС м.Львів не надано доказів направлення стягувачу ПАТ «Львівгаз» згаданої постанови у триденний строк, як це передбачено ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» (чинний на момент вчинення оскаржуваних дій).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (чинний на момент вчинення оскаржуваних дій), виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Підставою для винесення постанови від 24 грудня 2014 року слугувало відсутність у боржника майна.

У ст.ст.10, 60 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Сихівським ВДВС м.Львів надано суду письмове заперечення на скаргу та додано постанови про відкриття виконавчого провадження від 26 вересня 2013 року, про арешт майна боржників від 30 квітня 2014 року та про повернення виконавчого документа стягувачеві від 24 грудня 2014 року. Натомість жодним чином не доведено зазначені у постанові від 24 грудня 2014 року та в письмових запереченнях доводи, зокрема витребування інформації щодо наявності у боржників нерухомого і рухомого майна, а також отримання і встановлення даних про відсутність такого. Виконавче провадження суду не надано, хоча згідно з Порядком роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25 грудня 2008 року №2274/5, таке не підлягає знищенню у зв*язку із незакінченням трьохрічного терміну зберігання.

Отже не доведено, що державним виконавцем було вжито всіх можливих заходів для з*ясування перебування майна у боржника, а тому повернення ним виконавчого документу стягувачеві було передчасним, оскільки відповідно до положень ч.1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Тому державний виконавець не мав підстав для ствердження про відсутність майна у боржника.

Згідно з ч.2 ст.387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

З урахуванням наведеного суд вважає, що державним виконавцем не вжито всіх заходів для виконання покладених на нього обов*язків, відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», тобто дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документу стягувачеві є неправомірними та оскаржувану постанову слід скасувати, оскільки у суду є підстави вважати, що оскаржувана постанова була винесена передчасно, чим порушено права заявника (стягувача) на одержання від боржника стягнутих з нього за судовим рішенням коштів. Також є неправомірною бездіяльність державного виконавця щодо ненаправлення стягувачу постанови про повернення йому виконавчого документа.

Щодо вимог скарги про зобов'язання державного виконавця відновити виконавче провадження, то суд враховує вимоги ст.41 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якими у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов*язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред*явити його до виконання. Аналогічне положення було передбачено ст.51 Закону України «Про виконавче провадження», чинного на момент виникнення спірних правовідносин.

Як роз*яснено Вищим спеціалізованим судом України у постанові пленуму №6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби (п.18).

Отже, заявлена вимога про зобов*язання державного виконавця відновити виконавче провадження не ґрунтується на вимогах закону та є передчасною, оскільки у цій частині заявник вимагає судового захисту заздалегідь не порушеного права, а тому задоволенню не підлягає.

Строк для звернення із даною скаргою до суду, передбачений ст.385 ЦПК України, не є пропущеним.

Керуючись ст.ст.10, 60, 208-210, 383, 386, 387 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

скаргу задоволити частково.

Визнати дії державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 24 грудня 2014 року ВП №39912100 - неправомірними.

Постанову державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про повернення виконавчого документа стягувачеві від 24 грудня 2014 року ВП №39912100 скасувати.

Визнати бездіяльність державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції щодо ненаправлення публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 24 грудня 2014 року ВП №39912100 неправомірною.

У задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова шляхом подачі апеляційної скарги в п'ятиденний строк з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий Б.Р.Мичка