РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2017 рік м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Колієва С.А.

при секретарі Конопко А.П.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа житлово-комунальна контора «Будівельник» про визнання єдиним наймачем житлового приміщення визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

До Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулася ОСОБА_3 з вказаним позовом в якому зазначила, що 01 лютого 2007 року вона уклала договір найму житлового приміщення з відкритим акціонерним товариством «Катіон». Згідно вказаного договору їй було передано у користування житлова кімната №823 у гуртожитку, який розташований по вул.. Тернопільська, 42 у м. Хмельницькому. Вона, як квартиронаймач, надала згоду на поселення до вказаної кімнати свого чоловіка ОСОБА_2 У звязку з передачею гуртожитку у власність Хмельницької міської ради, який був у послідуючому переданий на баланс житлово-комунальній конторі «Будівельник», 01.03.2007 року між нею та ЖКК «Будівельник» був переукладений договір найму житлового приміщення, а кімната №823 гуртожитку, яку вона займала, була перенумерована на кімнату №97. Також 06.08.2008 року між ЖКК «Будівельник» та нею знову був переукладений договір найму житлової кімнати. За умовами вказаного договору вказана кімната була передана на період трудових відносин в організаціях бюджетної сфери та комунальних підприємствах міста. У разі припинення трудових відносин наймач, разом із членами сімї зобовязується на протязі місяця звільнити приміщення. Починаючи з 2010 року ОСОБА_2 припинив трудові відносини з бюджетною установою міста, крім того, він не працював і не працює в комунальних установах міста, у звязку з чим його право на проживання у цій кімнаті було похідним від її права на зайняття цієї кімнати (на час надання кімнати і на теперішній час вона перебуває у трудових відносинах з бюджетною установою міста та працює медичною сестрою в Хмельницькі дитячі лікарні). 24 листопада 2014 року укладений між нею та ОСОБА_2 шлюб був розірваний за рішенням суду. З того часу вони не є сімєю та відповідно ОСОБА_2 втратив своє право на проживання у спірній кімнаті гуртожитку. Виселити ОСОБА_2 з вказаної кімнати у судовому порядку вона не може оскільки вказане право належить виключно власнику чи балансоутримувачу гуртожитку, які не бажають звертатися до суду з відповідним позовом. Зазначила, що вказана кімната гуртожитку є її єдиним житлом, вона одноособово утримує вказану кімнату (сплачує відповідні комунальні платежі, проводить в ній поточні ремонти) та участі у цих витратах відповідач не приймає. Також просила врахувати, що ОСОБА_2 налужить 1/5 частка квартири АДРЕСА_1. За таких обставин просила суд визнати її єдиним наймачем кімнати №97 по вул. Тернопільська, 42, а ОСОБА_2 таким, що втратив право на житлову площу за вказаною адресою.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити. Надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позові.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. Зазначив, що він перебував у шлюбі з ОСОБА_3 Станом на 2007 рік він працював в органах міліції та за відповідною домовленістю керівництва МВС і заводу «Катіон» його сімї для проживання була виділена спірна кімната у гуртожитку по вул.. Тернопільській. З того часу вони разом з дружиною проживали у цій кімнаті, утримували її та сплачували комунальні платежі. У грудні 2012 року між ним та дружиною виникли вкрай напружені стосунки, між ним часто виникали сварки у звязку з чим він вимушений був покинути це житло. Фактично дружина його вигнала з цієї кімнати та замінила замки на вхідних дверях. Примусово вселитися до цієї кімнати він не намагався, через дуже погані стосунки з дружиною; він не бажав аби постійно між ними виникали скандали. Також зазначив, що його дружина вже намагалися виселити його з кімнати гуртожитку, та навіть судом було постановлено відповідне заочне рішення. Однак, після того, як він дізнався про це рішення, воно було скасовано, а відповідний позов дружини за її заявою був залишений без розгляду. Після цього він поновив свою реєстрацію у вказаній кімнаті. На даний час він є пенсіонером МВС. Вважає, що підстав для задоволення позову не має.

Представник третьої особи ЖКК «Будівельник» на останнє судове засідання не зявилася. На минулих судових засіданнях позов не визнала, посилаючись на його безпідставність. Зазначила, що гуртожиток, який розташований по вул.. Тернопільській буд. 42 перебуває на балансовому утриманні ЖКК «Будівельник» та ОСОБА_4 і ОСОБА_2 є наймачами кімнати №97 цього гуртожитку. Вважала, що оскільки діючим законодавством у сфер забезпечення прав мешканців гуртожитку міститься заборона на виселення, ЖКК і не звертався до суду про виселення ОСОБА_2 із спірної кімнати.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та третьої особи, перевіривши матеріали справи судом встановлені наступні обставини.

З матеріалів справи встановлено, що 01 лютого 2007 року між ВАТ «Катіон» та ОСОБА_3 був укладений договір найму житлового приміщення гуртожитку ВАТ «Катіон» №01/02-07-БЛА. За умовами вказаного договору ОСОБА_3 та членам її сімї була передана у користування житло площею 12 кв.м за адресою: м. Хмельницький, вул.. Тернопільска, 42 кім. №823.

Рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради №215 від 22.02.2007 року був затверджений акт приймання-передачі від 10.01.2007 року у комунальну власність територіальній громаді міста гуртожитків та зовнішніх мереж електро-, тепло-, водопостачання та водовідведення по вул.. Теронопільській, 42, 44, що перебувають га балансі ВАТ «Катіон», а вказані гуртожитки були передані на баланс ЖКК «Будівельник».

01 березня 2007 року між ЖКК «Будівельник» з однієї сторони та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 з другої, був укладений договір найму житлового приміщення, за яким останнім було передано у користування житло, площею 12,0 кв.м за адресою: м. Хмельницький, вул. Тернопільська, 42-823.

06 червня 2008 року між ЖКК «Будівельник» та ОСОБА_2 був укладений договір найму житлового приміщення в гуртожитку, за умовами якого ОСОБА_2 та членам його сімї було передано у користування житло, яке розташоване за адресою: м. Хмельницький, вул.. Тернопільська, 42.

Також встановлено, що ОСОБА_2 з 06 червня 2008 року зареєстрований за адресою: м Хмельницький, АДРЕСА_2, що підтверджено відповідною відміткою про реєстрацію місця проживання у відповідній графі паспорта відповідача.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24.11.2014 року, яке було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 15.01.2015 року, шлюб, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 28.10.2003 року, був розірваний.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що сторони з грудня 2012 року спільно не проживали, не ведуть спільне господарство, у наданий строк на примирення не вчиняли будь-яких дій, які б свідчили про намір зберегти сімю, а отже сімя сторін розпалася та її збереження не можливе.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Згідно ч.1 ст.63 ЖК України предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок.

Відповідно до ст.64 ЖК України Члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Згідно ст..127 ЖК України Для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Для тимчасового проживання осіб, які відбували покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк і потребують поліпшення житлових умов або жила площа яких тимчасово заселена чи яким повернути колишнє жиле приміщення немає можливості, а також осіб, які потребують медичної допомоги у зв'язку із захворюванням на туберкульоз, використовуються спеціальні гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки.

Жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.128 ЖК України порядок надання жилої площі в гуртожитках визначається цим Кодексом та іншими актами законодавства України.

Жила площа в гуртожитку надається одиноким громадянам і сімям, які мають право проживати у гуртожитках, за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації або органу місцевого самоврядування, у власності чи управлінні яких перебуває гуртожиток.

Згідно приписів ст.130 ЖК України порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається договором, що укладається перед вселенням на надану жилу площу в гуртожитку на підставі спеціального ордера відповідно до Примірного положення про користування жилою площею в гуртожитках, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Особливості користування жилою площею в гуртожитку, який підлягає передачі у власність територіальної громади, визначаються законом.

Відповідно до положень ст..106 ЖК України повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача.

У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім'ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку.

Правила, встановлені частиною першої цієї статті, не поширюються на жилі приміщення в будинках підприємств, установ, організацій найважливіших галузей народного господарства (частина перша статті 114), крім випадків, коли наймач одержав жиле приміщення не у зв'язку з трудовими відносинами або коли наймодавець втратив право на його виселення, а також на приміщення в будинках колгоспів.

Як встановлено з матеріалів справи ОСОБА_2 є наймачем спірної кімнати відповідно до укладеного 06.06.2008 року договору найму житлового приміщення.

Як вбачається із змісту вказаного позову ОСОБА_3 просить визнати її єдиним наймачем спірного житлового приміщення, посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_2 не приживає у цій кімнаті, а також те, що останній не перебуває у трудових відносинах в організаціях бюджетної сфери.

Разом з цим суд звертає свою увагу на те, що дійсно з грудня 2012 року ОСОБА_2 не проживає у спірній кімнаті гуртожитку. Вказане було визнано сторонами у судовому засіданні а також встановлено рішення суду під розгляду справи про розлучення. Водночас, не проживання ОСОБА_2 у спірній кімнаті обумовлено вкрай неприязними стосунками, які виникли між колишнім подружжям, в тому числі і з приводу користування спірною кімнатою.

Також суд звертає свою увагу на те, що вперше право на проживання у спірній кімнаті як ОСОБА_2 так і ОСОБА_3 отримали на підставі договору найму житлового приміщення від 01.02.2007 року, який був укладений з ВАТ «Катіон» (на той час власником гуртожитку). При цьому таке право останні отримали не у звязку з перебуванням з ВАТ «Катіон» у трудових відносинах. У подальшому, після передачі гуртожитку у власність Хмельницькій міській раді, право на проживання у спірній кімнаті, останні отримували як особи, які на законних підставах були вселені до такої передачі. За таких обставин, посилання ОСОБА_3 на те, що ОСОБА_2 не перебуває у трудових відносинах з бюджетними організаціями міста та відповідно втратив право на проживання у спірній кімнаті суд до уваги не приймає.

До того ж, у такому випадку (у разі вселення у гуртожиток не у відповідності до вимог законодавства, або втрата права проживання у гуртожитку), є підставою для виселення таких осіб із гуртожитку на підставі поданої наймодавцем чи власником гуртожитку відповідного позову до суду.

На підставі викладеного суд приходить до переконання, що поданий позивачем позов є безпідставним, та у його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215, 367 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа житлово-комунальна контора «Будівельник» про визнання єдиним наймачем житлового приміщення визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: