АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

13 жовтня 2017 року суддя Апеляційного суду м. Києва Музичко С.Г., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва від 19 вересня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Нормарк» про вилучення продукції із продажі у зв'язку з ненаданням необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про споживчу продукцію та описи, що вводять в оману, та з урахуванням відсутності експертних, наукових та інших об'єктивних підтверджень вигаданих чи перебільшених переваг споживчої продукції,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 19 вересня 2017 року позовну заяву ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Нормарк» про вилучення продукції із продажі у зв'язку з ненаданням необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про споживчу продукцію та описи, що вводять в оману, та з урахуванням відсутності експертних, наукових та інших об'єктивних підтверджень вигаданих чи перебільшених переваг споживчої продукції повернуто позивачу для подання до належного суду.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу.

При подачі апеляційної скарги апелянтом не надано копії апеляційної скарги у відповідності до кількості сторін у справі.

Згідно з ч.5 ст.295 ЦПК України до апеляційної скарги додаються копії скарги та доданих письмових матеріалів відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Крім того, при подачі апеляційної скарги не сплачено судовий збір.

В апеляційній скарзі зазначено, що апелянт звільнений від сплати судового збору на підставі ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів».

У постанові від 06 вересня 2017 року Верховний суд України по справі № 6-185цс17 дійшов до висновку, що згідно з преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів» підтверджує можливість судового захисту прав споживачів, передбачених законодавством і встановлює певні особливості судового захисту прав споживачів, однією з яких є звільнення споживачів від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. У регулюванні сплати судового збору положення зазначеної норми права є спеціальними до положень статті п'ятої Закону № 3674-УІ, оскільки остання загалом урегульовує питання звільнення різних суб'єктів звернення до суду від сплати судового збору за різні процесуальні дії ( об'єкти сплати судового збору) в судах усіх інстанцій. У цьому Законі не йдеться про звільнення споживачів від оплати судового збору загалом за подання до суду будь-якої інстанції будь-якого з об'єктів справляння судового збору.

Разом з тим застосовувати частину третю статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» обов'язково слід у системному зв'язку з нормами статей 1 - 6 Закону № 3674-УІ, тобто враховуючи характеристику об'єкта справляння судового збору та з урахуванням правил врегулювання темпоральної колізії, зокрема правила відповідно до якого пізніше прийнятий закон відміняє закон, якій був прийнятий раніше.

Як уже зазначалося вище, статті 3 і 4 Закону № 3674-УІ визначають, що об'єктом справляння судового збору є процесуальний документ - позовна заява, інша заява, апеляційна, касаційна скарги, заява про перегляд судового рішення Верховним Судом України тощо. Розмір ставки судового збору так само залежить передусім від об'єкта справляння судового збору.

Аналізуючи норму частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у її системному зв'язку з положеннями статей 1 - 6 Закону № 3674-УІ, зокрема статті п'ятої зазначеного закону в редакції Закону № 484-УІІІ, слід дійти до висновку, що споживач, право якого порушене і який у зв'язку саме з цим подає позов, відповідно до статті 22 Закону № 3674-УІ, звільняється від сплати судового збору за подання саме позовної заяви до суду першої інстанції, та має обов'язок щодо сплати судового збору при вчинені відповідних дій у всіх інших судових інстанціях та у Верховному Суді України.

З викладеного слідує, що позивач не звільнений від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги.

Згідно із п.1.9 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», апелянт повинен сплатити 320 грн. 00 коп. (Одержувач: УДКС у Солом'янському районі; ; Банк одержувача: ГУ ДКСУ у м. Києві; МФО: 820019; Рахунок: 0010).

Згідно з ч.2 ст.297 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка неоформлена відповідно до вимог, встановлених ст.295 цього Кодексу застосовується положення ст.121 ЦПК України.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення виявлених в ній недоліків, а саме: апелянту слід надати до Апеляційного суду м. Києва копію апеляційної скарги для направлення відповідачу та оригінал квитанції про сплату судового збору протягом п'яти днів з моменту отримання даної ухвали.

Керуючись ст. ст. 121, 295, 297 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва від 19 вересня 2017 року залишити без руху для усунення виявлених в ній недоліків протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали суду.

Роз'яснити, що у випадку не усунення у встановлений термін недоліків апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: