Золотоніський міськ районний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/2580/17

номер провадження 2/695/1406/17

26 жовтня 2017 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Середи Л.В.,

за участю секретаря Оніщенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноші цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради про визнання права власності на будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

21 квітня 2015 року помер батько позивача ОСОБА_3, який на день смерті був постійним жителем ІНФОРМАЦІЯ_1. Після його смерті відкрилась спадщина на майно до складу якої, серед іншого, входить будинок з господарськими будівлями та спорудами що знаходиться за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, с. Антипівка, вул. Вишнева, 12, яку позивач прийняв шляхом подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.

Проте він не може оформити своє право на вказане спадкове майно, так як відсутній оригінал документа, що посвідчує право власності спадкодавця на спадкову садибу, і за цих підстав нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії, а тому позивач був змушений звернутися до суду із відповідним позовом про визнання права власності на будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, представник позивача ОСОБА_4 направив до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його та позивача відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради в судове засідання не зявився, направивши до суду заяву від 21.09.2017 року за вих. № 349, в якій просив суд справу розглянути без участі представника сільської ради, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд розглядає справу за відсутності осіб, що беруть участь у справі.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення.

При цьому суд виходить з наступних підстав.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи.

Відповідно до свідоцтва про смерть (серії І-СР № 254510 від 21.04.2015 року) ОСОБА_3 помер 21 квітня 2015 року, про що виконкомом ОСОБА_2 сільської ради складено відповідний актовий запис № 6. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як вбачається із заповіту від 26.05.2003 року, посвідченого секретарем Антипівської сільської ради ОСОБА_5 за реєстровим № 427, ОСОБА_6 на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було, і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що за законом він матиме право заповідав ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8.

Відповідно до довідки, виданої виконкомом ОСОБА_2 сільської ради за вих. № 276 від 06.09.2017 року, згідно із записом у погосподарській книзі № 6, особовий рахунок № 0344-1 за ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 21 квітня 2015 року, обліковується житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, 1975 року побудови, що знаходиться за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, с. Антипівка, вул. Вишнева, 12 (дванадцять).

Розглядаючи даний позов суд бере до уваги, що Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції).

Тобто, записи у погосподарських книгах визнавалися в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 року № 449 Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів державного замовлення (втратила чинність) було вперше встановлено порядок та умови прийняття я експлуатацію обєктів будівництва. Тобто, до 05 серпня 1992 року не була передбачалася процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні прав власності.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутата ухвалювалися рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад і додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили).

Оскільки сам будинок був побудований в 1975 році, а в сільській раді наявний відповідний запис в погосподарській книзі про власника вказаного будинку, суд приходить до обґрунтованого висновку, що ОСОБА_3 за життя належав на праві власності будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, с. Антипівка, вул. Вишнева, 12, хоча за життя він і не отримав відповідного свідоцтва про право власності на вказаний житловий будинок.

Згідно із ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника, то первинна реєстрація права власності в такому випадку не може бути проведена на померлого, оскільки власник спадкового майна помер, то визначення належності зазначеного майна повинно проводитись шляхом визнання права власності за спадкоємцем, який подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини чи іншим чином має право на спадщину.

У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як вбачається із повідомлення завідувача Золотоніської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_9 за вих. № 1007/01-16 від 21.09.2017 року після смерті ОСОБА_3, який помер 21 квітня 2015 року, заведена спадкова справа 23 вересня 2015 року за № 334/2015. Підставою для її заведення була подана заява про прийняття спадщини від сина померлого: ОСОБА_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3. У спадковій справі є заяви від дружини померлого ОСОБА_10 про відмову від обов`язкової долі у спадщині та заяви від ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про те, що до 6-ти місяців вони заяви про прийняння спадщини не подавали і у судовому порядку визначати додатковий строк на прийняття спадщини не будуть. 13 лютого 2016 року на ім`я ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майно померлого.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13 вересня 2017 року завідувачем Золотоніської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_9 відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на садибу, що знаходиться за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, с. Антипівка, вул. Вишнева, 12 (дванадцять), у звязку із відсутністю правовстановлюючого документа на дане майно.

Нормами ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Як вбачається із заяви ОСОБА_2 сільського голови ОСОБА_11 від 21.09.2017 за вих. № 349 відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 належним чином прийняв спадщину після смерті свого батька ОСОБА_3, і так як оригінал правовстановлюючого документа відсутній, а власник помер, вбачається обмеження прав позивача у можливості прийняття та належного розпорядження своїм спадковим майном, а тому враховуючи, що існують законні підстави для задоволення позову, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення в повному обсязі.

На підставі зазначеного та керуючись

ст., ст. 346, 1268 ЦК України та ст. 10,

ст., ст. 11, 209, 212, 213 ЦПК України, ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради про визнання права власності на будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, с. Антипівка, вул. Вишнева, 12 (дванадцять), у порядку спадкування за заповітом, посвідченим 26.05.2003 року секретарем Антипівської сільської ради ОСОБА_5 за реєстровим № 427, після померлого 21 квітня 2015 року його батька ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через Золотоніський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: Середа Л.В.