Справа № 152/549/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

06.07.2017 року

В складі головуючого судді Воронюк В.А.

при секретарі Полонській Н.М.

з участю відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Козятині

справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договоромв сумі 43164,31 грн.

Свої вимоги банк мотивував тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 02.10.2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами банку складає між ним та банком договір.

Позивач свій обов'язок по кредитному договору щодо надання відповідачу кредиту виконав. Однак, відповідачем не здійснювалось вчасне погашення кредитних коштів у повному обсязі. Станом на 29.02.2016 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 43164,31 грн., з них: 5678,52 грн. - заборгованість за кредитом; 31936,85 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3255,40 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2043,54 грн. - штраф (процентна складова).

Зважаючи на вищевикладене позивач був змушений звертатись до суду з даним позовом.

Представник позивача, який дав пояснення по справі в режимі відеоконференції позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги не визнав та просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити, застосувавши до виниклих правовідносин загальний строк позовної давності.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 02.10.2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку № 895115 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом

з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, тобто до січня 2010 року.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами банку складає між ним та банком договір.

При укладенні вищевказаного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договір приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Позивач зобов'язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Однак, відповідачем не здійснювалось погашення кредитних коштів. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 525-526, 530, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав.

Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до цього у позивача виникло право вимагати дострокового повного виконання відповідачем зобов'язань за договором.

Правовідносини по справі регулюються ст. ст. 525, 526, 527, 530, 536, 549, 1050, 1054, гл. 19 Цивільного кодексу України, Законом України „Про захист прав споживачів", укладеним між сторонами договором.

До спірних правовідносин застосовуються положення ЗУ "Про захист прав споживачів".

Згідно з роз'ясненнями постанови Пленуму ВСС України № 5 від 30.03.2012 р. „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", суди мають враховувати положення п. 7 ч. 13 ст. 11 цього закону та виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі.

Зі змісту Умов та правил надання банківських послуг зазначено, що платіжна картка використовується для переказу коштів з рахунку платника або відповідного рахунку банка з ціллю оплати вартості товарів та послуг, перерахування коштів із своїх рахунків на рахунки інших осіб, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Тобто, відповідачу був наданий саме споживчий кредит на придбання товарів та послуг (а.с.11 зворот).

Згідно з договором строк його дії встановлений з дня підписання його сторонами. Кінцевий термін повернення кредиту відповідає строку дії кредитної картки, тобто - 01/10.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. ст. 257, 261 ЦК України загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність) встановлена в три роки, щодо вимог про стягнення пені - один рік. Перебіг строку позовної давності за зобов'язаннями з визначеним строком виконання починається зі спливом строку виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, строк дії кредитної картки виданої відповідачу відповідно до умов договору закінчився в січні 2010 року, тому саме з цього моменту починається перебіг позовної давності як щодо основного зобов'язання так і до застосування відсотків та неустойки (штрафу ). Позивачу було відомо, що відповідач не виконує зобов'язання за кредитним договором, оскільки сплата коштів на виконання зобов'язання мала проводитись позивачу щомісячно. Проте банк звернувся за захистом своїх прав лише в березні 2016 року.

Відповідно до ст. 216 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Банк не надав до суду договорів на отримання відповідачом інших кредитних карток. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 була видана лише одна кредитна картка № 895115 , яка діяла до 01.2010.

З наданих позивачем документів неможливо встановити, чи погоджено сторонами з урахуванням положень ст. 259 ЦК України збільшення позовної давності, а тому суд виходить з її загальних строків.

За таких обставин у даному випадку строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості сплив 01.01.2013 року, в той час як з позовом до суду позивач звернувся лише 23.03.2016 року, що підтверджується конвертом про відправлення листа (а.с.25).

Представник позивача в позовній заяві не зазначив поважних причин пропуску строку звернення до суду з позовом. та не ставив питання про його поновлення , а звернувся до суду після спливу трирічного строк з дати, визначеної для виконання зобов'язання.

Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦК України).

Проаналізувавши надані докази, суд дійшов висновку, що відповідно до положень закону „Про захист прав споживачів", позивач втратив право вимагати від відповідача повернення споживчого кредиту, строк дії якого минув. Це є підставою для відмови у позові.

Керуючись ст. ст. 5, 6, 10, 11, 57- 60, 208, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 256, 257, 260, ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 43164.31 грн. за спливом строків позовної давності.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Вінницької області через Козятинський міськрайонний суд протягом 10 днів після проголошення рішення, а особами, які не були присутніми при проголошені рішення - в той же строк з дня отримання копії рішення.

Суддя: підпис ОСОБА_2

Згідно з оригіналом.

суддя

секретар

06.07.2017