АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/4690/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1986/17Головуючий у 1-й інстанції Рибалка Ю. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі :

Головуючого судді: Хіль Л.М.,

Суддів: Гальонкіна С.А., Мартєва С.Ю.,

секретар Колодюк О.П.

за участі представника відповідача ОСОБА_2, позивача ОСОБА_3, представника позивача ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02 листопада 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2016 року ОСОБА_6 та ОСОБА_3 звернулись до суду із позовом до ОСОБА_5, прохаючи стягнути з ОСОБА_5 на їх користь 100000 грн.

В обґрунтування позову вказували, що 02 грудня 2013 року між ними було укладено мирову угоду, яку було затверджено ухвалою суду 02 грудня 2013 року. В угоді і ухвалі суду було передбачено, що за ними, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 визнано право власності на 1/3 частку будинку та землеволодіння по вул. Бетонній, що належить ОСОБА_5. Вони зобовязалися сплатити останній 120000 грн., а саме 100000 грн. в день підписання мирової угоди та 20000 грн. в день її зняття з реєстрації за вказаною вище адресою. Ухвала суду набрала законної сили.

Вказували, що ними було виконанано умови мирової угоди по виплаті 100000 грн. ОСОБА_5 за 1/3 частку будинку та землеволодіння по вул. Бетонній 40.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 04.03.2014 року ухвалу Автозаводського райсуду від 02.12.2013 року про затвердження мирової угоди скасовано і справу направлено на новий розгляд.

При повторному розгляді справи ухвалами суду було закрито провадження по справі про поділ будинку за позовом ОСОБА_5В.в зв,язку з відмовою від позову останньої та закрито провадження за їх зустрічним позовом про припинення права на частку у спільному майні ОСОБА_5 та ін..

Вважають, що безпідставно отримані ОСОБА_5 кошти підлягають поверненню.

Заочним рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02 листопада 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_3 збережені без достатньої правової підстави грошові кошти в сумі 100 000 грн.

Стягнуто з відповідача ОСОБА_5 на користь Держави судовий збір у сумі 1000,00 грн.

Не погодившись із вищевказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_5, посилаючись на неповне та неправильне встановлення судом обставин, які мають значення для справи, неправильне і неповне дослідження доказів та їх оцінку, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи та неправильне визначення відносин сторін, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, прохала його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні

Судове рішення ухвалене у справі відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що в 2013р. в провадженні Автозаводського районного суду м. Кременчука перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про усунення перешкод та встановлення порядку користування житловим будинком та зустрічним позовом ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до ОСОБА_5 про припинення права на частку у спільному майні, припинення права власності, визнання особи такою, що втратила право на користування.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 02 грудня 2013 року затверджено мирову угоду, укладену між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, ОСОБА_3 за умовами якої:

1. Визнано за ОСОБА_6 та ОСОБА_3 право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: м Кременчук, вул. Бетонна, 40, що складається з житлового будинку /за планом літ. Аак/; сараю /за планом літ. Вв/; колодязя /за планом літ. к/; огорожі/ за планом № 1-2/; замощення /за планом № І-ІІ/; яма сливна /за планом № ІІІ/; яка належить ОСОБА_5 на підставі договору міни посвідченого 1-ю Кременчуцькою державною нотаріальною конторою 16.08.1996 року.

2. Визнано за ОСОБА_6 та ОСОБА_3 право власності на 1/3 частину земельної ділянки площею 550 кв.м. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: м. Кременчук, вул. Бетонна, 40, яка належить ОСОБА_5 на підставі державного акту на землю за № 23 від 17.06.2009 року.

3. ОСОБА_5 не заперечує проти позбавлення її та її неповнолітньої дитини ОСОБА_9 права користування житловим будинком за адресою: м. Кременчуук, вул. Бетонна, 40, та зобов'язується в добровільному порядку знятись разом з донькою з реєстрації місця проживання за вказаною адресою.

4. ОСОБА_6 та ОСОБА_3 зобов'язуються сплатити в солідарному порядку ОСОБА_5 120 000 (сто двадцять тисяч) гривень, а саме: 100 000 (сто тисяч) гривень в день підписання мирової угоди та 20 000 (двадцять тисяч) гривень в день зняття ОСОБА_5 з реєстрації місця проживання разом з неповнолітньої дитиною ОСОБА_9

Провадження по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 та ОСОБА_3 про усунення перешкод та встановлення порядку користування житловим будинком та за зустрічним позовом ОСОБА_6 та ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про припинення права на частку у спільному майні, припинення права власності та визнання особи такою, що втратила право на користування закрито (а.с. 7).

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 04 березня 2014 року скасовано вищевказану ухвалу місцевого суду, а матеріали справи направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с. 15-16).

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15 червня 2015 року позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_3 про поділ житлового будинку та виділ земельної ділянки в натурі, як об`єктів права спільної власності залишено без розгляду за заявою позивачки (а.с. 17).

Отже, матеріалами справи підтверджуються доводи позивачів про факт затвердження мирової угоди судом про поділ домоволодіння та набуття на нього позивачами права власності, яка надалі була скасована судом апеляційної інстанції, позов ОСОБА_5 по суті розглянутий не був у зв`язку із залишенням його без розгляду.

Також матеріалами справи підтверджено, що на час ухвалення зазначених рішень грошові кошти, які були перераховані позивачкою ОСОБА_3 02.12. 2013 року в сумі 91 500 грн. на рахунок відповідачки ОСОБА_5 та на рахунок її представника ОСОБА_10 в сумі 8 500 грн. позивачам були не повернуті.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_6 та ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що позивачами доведено факт передачі відповідачці грошових коштів у розмірі 100 000 грн.

Оскільки ОСОБА_5 набула і зберегла майно позивачів, на підставі, яка згодом відпала (скасування ухвали про затвердження мирової угоди), воно підлягає поверненню на підставі норми ст. 1212 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, які регламентують спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги зводяться до заперечення отримання ОСОБА_5 грошових коштів від ОСОБА_6 та ОСОБА_3 на виконання мирової угоди.

Проте, докази по справі у їх сукупності та взаємозвязку свідчать про те, що ОСОБА_5 отримала грошові кошти у розмірі 100 000 гр. (91 500 грн. на особистий рахунок та 8 500 грн. на рахунок її представника ОСОБА_10В.).

Так, з матеріалів справи вбачається, що 02 грудня 2013 року ОСОБА_5 надала позивачам розписки, відповідно до яких не заперечувала про перерахування на її банківський рахунок 91 500 грн. та на рахунок її представника ОСОБА_10 8 500 грн. або 100 000 грн. на її картковий рахунок.

У цей самий день відповідні грошові кошти надійшли на рахунки ОСОБА_5 та її представника ОСОБА_10 які були перераховані ОСОБА_8

Виконання мирової угоди з боку ОСОБА_6 та ОСОБА_3 шляхом зарахування грошових коштів на рахунок відповідача, відкритий у ПАТ «Дельта Банк» не суперечить умовам мирової угоди враховуючи суть позовів.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Заперечуючи отримання грошових коштів від позивачів,та посилаючись на те, що грошові кошти в сумі 91500 грн. є її власними і які вона поклала на банківський рахунок особисто, всупереч положенням ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України ОСОБА_5 жодних доказів в підтвердження цих тверджень не надала, як і у підтвердження походження цих коштів.

Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Висновок про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_6 та ОСОБА_3 зроблений судом першої інстанції виходячи з оцінки наданих доказів у їх сукупності та взаємозвязку.

Аналіз доказів, проведений апелянтом, спотворює доказову базу, наявну у справі, оскільки ним штучно ізольовано окремі докази від усього масиву доказів, дослідженого судом, що є неприпустимим з точки зору правил оцінки доказів, визначених ст. 212 ЦПК України.

Таким чином, незгода апелянта з оцінкою судом першої інстанції доказів, не може бути підставою для скасування рішення суду, оскільки відповідно до вимог ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів.

Докази, надані позивачем не містять суперечностей та є взаємодоповнюючими, що дозволило суду першої інстанції прийти до обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_6 та ОСОБА_3

Інших доводів, які б спростовували правильність висновків місцевого суду, апелянтом не надано.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з'ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ч.1 ст. 308, 314, 315, ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02 листопада 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя: Л.М. Хіль

Судді: С.А. Гальонкін

ОСОБА_11