Ухвала

іменем україни

12 жовтня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та відшкодування матеріальної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою представником ОСОБА_6, на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 30 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що він є власником 20/100 частини будинку АДРЕСА_1 Відповідачу ОСОБА_5 належить 30/100 частини вказаного будинку. Над своєю частиною будинку відповідач встановила трубу стоку води з даху, таким чином, що вся вода стікає під стіну його кухні, у результаті чого просів фундамент під кухнею та на стіні утворилися щілини великого розміру. Крім того, впритул до стіни кухні відповідач встановила паркан (сітка рабиця), який заважає йому обслуговувати (робити ремонт, мити вікно та інше) стіни кухні. Згідно кошторисного розрахунку вартість ремонтних робіт в приміщенні кухні літ. 2-6 в результаті просадки фундаменту становить 22 622 грн.

Згідно ДБН 360-92 «Містобудування. Планування та забудова міських та сільських поселень», п. 3.25 для догляду за будівлею та здійснення її поточного ремонту відстань від сусідньої межі ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни необхідно приймати не менше 1 м. Пропозицію узгодити питання про користування земельною ділянкою відповідач залишила без уваги.

У зв'язку з цим ОСОБА_4 просив усунути перешкоди у користуванні кухнею літ. 2-6 у будинку № 22 по пров. Стапельному у м. Миколаєві шляхом демонтажу паркану біля кухні на 1 м від стіни вказаного приміщення та стягнути з відповідача 22 622 грн на відшкодування матеріальної шкоди.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 30 січня 2017 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі заявникпросить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшли обґрунтованого висновку про недоведеність заявлених ОСОБА_4 позовних вимог, оскільки останній не надав суду належних і допустимих доказів того, що труба стоку води з даху частини будинку, яким користується відповідач встановлена з порушенням будівельних норм, а також докази, які б підтверджували просідання фундаменту та утворення щілин на стіні приміщення кухні та необхідність проведення ремонту, не доведено причинний зв'язок цих дій з причинами руйнування приміщення кухні.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника є безпідставними і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_6, відхилити, рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 30 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук А.В. Маляренко
О.В. Ступак

Колегія суддів: