Номер провадження: 22-ц/785/1806/17Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого Ващенко Л.Г.

суддів Вадовської Л.М., Плавич Н.Д.

при секретарі Ярахмедові Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 квітня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором,

ВСТАНОВИЛА:

26.08.2015 року, ОСОБА_3 звернулась із позовом до ОСОБА_4 і ОСОБА_2 , і остаточно уточнивши вимоги, просила стягнути з ОСОБА_2 46 450 гривень на підставі угоди від 24.06.2015 року про захист прав ОСОБА_4 під час досудового кримінального провадження.

Позов обґрунтовано тим, що угода буда укладена між позивачем, як адвокатом і ОСОБА_2 за місцем роботи адвоката і за умовами угоди, ОСОБА_2 зобовязалась сплатити всі витрати, повязані з виконанням угоди та адвокатський гонорар після звільнення ОСОБА_4 з під варти.

Умовами додаткової угоди визначена сума гонорару та витрат, повязаних з виконанням угоди, зокрема розмір гонорару під час виконання угоди становить 21 500 гривень, а після звільнення ОСОБА_4 з під варти також 21 500 гривень.

Посилаючись на те, що умови договору, вона, як адвокат виконала у повному обсязі, крім того, нею понесені додаткові витрати у розмірі 3 450 гривень, відповідачка відмовляється добровільно виконати умови договору і сплатити гонорар та витрати, позивачка просила позов задовольнити.

Сторони не приймали участі у судовому засіданні в суді першої інстанції.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 04.04.2016 року позов задоволено: суд стягнув з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивачки заборгованість у розмірі 46 450 гривень і судові витрати у вигляді судового збору.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 09.09.2016 року заява ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду від 04.04.2016 року залишена без задоволення (а.с.203,204 т.1).

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_2 просить заочне рішення суду скасувати, постановити нове рішення про відмову у позові, посилаючись на незаконність рішення суду, невідповідність висновків суду обставинам справи, договір про надання правової допомоги і додаткова угода до цього договору не відповідають вимогам закону, визначення розміру гонорару у додатковій угоді є незрозумілим; договір про надання адвокатських послуг не укладався і сума гонорару не визначалась.

У засіданні колегії суддів: позивачка скаргу не визнала.

Відповідачка ОСОБА_2 у засідання колегії суддів не зявилась, сповіщена належним чином на 29.06.2017 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштової кореспонденції апеляційного суду від 26.05.2017 року.

Рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін на підставі ст. 308 ЦПК України.

За змістом ст. 308 ч.1 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення із дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Позивачка, остаточно уточнивши вимоги, просила стягнути з ОСОБА_2 46 450 гривень на підставі угоди від 24.06.2015 року про захист прав ОСОБА_4 під час досудового кримінального провадження (а.с.3-6,127,128 т.1).

Суд, задовольняючи позов виходив з того, що між позивачкою і ОСОБА_2 існує зобовязання, відповідно до умов якого відповідачка повинна сплатити гонорар і додаткові витрати, позовні вимоги обґрунтовані та доведені (а.с.142,143 т.1).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції у цій частині зважаючи на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 24.06.2015 року між позивачкою і ОСОБА_2 укладена угода про захист прав ОСОБА_4 під час досудового кримінального провадження. За умовами угоди, ОСОБА_2 зобовязалась сплатити всі витрати, повязані з виконанням угоди та адвокатський гонорар після звільнення ОСОБА_4 з під варти (а.с.8-10 т.1).

Умовами додаткової угоди, яка є складовою угоди про надання правової допомоги (п.5 угоди а.с.10) визначена сума гонорару та витрат, повязаних з виконанням угоди, зокрема розмір гонорару під час виконання угоди становить 21 500 гривень, а після звільнення ОСОБА_4 з під варти також 21 500 гривень (а.с.11).

Позивачка виконала умови угоди, здійснивши представництво інтересів під час досудового провадження у кримінальному процесі, і, у встановленому законом порядку, ОСОБА_4 був звільнений з під варти (а.с.12-17,46-48,73-87,108-117 т.1) .

Договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат) зобовязується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобовязується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.ст. 1 ч.1 п.4, 30 ч.ч.1,2,3 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Уточнивши вимоги 25.01.2016 року, позивачка в позовній заяві, зокрема зазначила, що загальний розмір гонорару за угодою становить 43 000 гривень, крім того, вона понесла додаткові витрати на суму 3 440 гривень, з яких: 25.06.2015 року відвідування в ОСІ і підписання угоди з ОСОБА_4 450 гривень; 30.06.2015 року вивчення матеріалів досудового провадження у слідчого 350 гривень; 02.07.2016 року відвідування в ОСІ 450 гривень; 03.07.2015 року підготовка клопотання про заміну запобіжного заходу на домашній арешт; 09.07.2015 року подання клопотання слідчому і участь у допиті 350 гривень; 10.07.2015 року участь у судовому засіданні 350 гривень; 14.07.2015 року відвідування ОСІ 450 гривень; 15.07.2015 року участь у допиті у слідчого 350 гривень; 24.07.2015 року відвідання прокуратури з метою подачі скарги 350 гривень (а.с.127,128 т.1).

Зважаючи на те, що між сторонами існує зобовязання, яке має виконуватись належним чином і відповідно до умов договору та вимог ЦК України (ст. 526 ЦК України), порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (ст. 610 ч.1 ЦК України), позивачка, як адвокат, виконала умови договору, а відповідачка відмовилась оплатити роботу адвоката і гонорар, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову. Доводи відповідачки у скарзі про те, що: договір про надання правової допомоги і додаткова угода до цього договору не відповідають вимогам закону, визначення розміру гонорару у додатковій угоді є незрозумілим; договір про надання адвокатських послуг не укладався і сума гонорару не визначалась не заслуговують на увагу з таких підстав. Угода про надання правової допомоги і додаткова угода про надання правової допомоги від 24.06.2015 року, у встановленому законом порядку, не визнані недійсними. Розмір гонорару визначено додатковою угодою сторін, який також, у встановленому законом порядку, не оспорено. Ствердження відповідачки, що додаткова угода не є «повноцінним» договором про надання правової допомоги суперечать змісту угоди, якою визначено (п.5), що гонорарні відносини, компенсація витрат, повязаних з виконання цієї угоди та інші умови врегульовані додатковою угодою (а.с.10 т.1). Інших, правових доводів, апеляційна скарга не містить. Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову, рішення суду відповідає вимогам закону, колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу, а заочне рішення суду залишає без змін. Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308 , 313, 315, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України із розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

ОСОБА_5

ОСОБА_6