РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Повний текст)

08.11.2017 року Першотравневий районний суд

Донецької області

у складі:

головуючого судді Демочко Д.О.

при секретарі Орчелоті І.С.

за участю:

позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2

відповідачів ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Мангуш цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, третя особа Урзуфська сільська рада Мангушського району Донецької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до Першотравневого районного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, третя особа Урзуфська сільська рада Мангушського району Донецької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, вказавши наступне.

Вона проживає у житловому будинку із господарськими спорудами, розташованому за адресою: Донецька область с. Урзуф вул. Курортна 53.

12 березня 1975 року її чоловікові ОСОБА_7 було видано акт про відвід в натурі присадибної земельної ділянки для будівництва житлового будинку. Крім того, рішенням правління колгоспу було видано свідоцтво на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР. У 1978 році її чоловік закінчив будівництво даного житлового будинку на 4 кімнати, в якому вони з чоловіком проживали увесь час.

02.06.2016 року чоловік позивачки ОСОБА_7 помер, а позивачка фактично вступила в спадщину, так як проживала за вказаною адресою, суперечок з приводу спадщини у неї ні з ким не виникало.

15.12.2016 року ОСОБА_1 звернулася в Першотравневу державну нотаріальну контору для прийняття спадщини, де отримала відмову в здійсненні нотаріальних дій, так як на житлове будівництво не було належним чином оформлено право власності.

Позивачка є спадкоємцем першої черги за законом після смерті чоловіка, тому у нотаріальній конторі їй було роз'яснено, що розв'язати це питання можливо тільки в судовому порядку, в зв'язку з чим, у позовних вимогах просить суд: визнати за ОСОБА_1, в порядку спадкування за законом, право власності на житлове будівництво, розташоване за адресою Донецька область с. Урзуф вул. Курортна 53, що залишився після смерті її чоловіка ОСОБА_7.

В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Відповідачі у судовому засіданні позовні вимоги визнали та не заперечували проти їх задоволення.

Представник третьої особи Урзуфської сільської ради Мангушського району Донецької області в судове засідання не зявився, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі.

Суд, вислухавши позивачку, її представника, відповідачів, з урахуванням доказів, що є у матеріалах цивільної справи, приходить до наступного.

Так, дійсно позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-АБ №065889 від 23.08.1969 року (а.с.12), який помер 02.06.2016 року, відповідно до свідоцтва про смерть серії І-НО 3952900 від 06.06.2016 року (а.с.4). На день смерті з ним проживала його дружина ОСОБА_1, що вбачається з довідки виконавчого комітету Урзуфської сільської ради Мангушського району Донецької області №2137 від 11.11.2016 року (а.с.14).

За життя чоловік позивачки отримав акт про відвід в натурі присадибної земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, зареєстрований 12.03.1975 року та свідоцтво на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР (а.с.5-9).

Згідно довідки виконавчого комітету Урзуфської сільської ради Мангушського району Донецької області №2203 від 30.11.2016 року (а.с.15) житловим будинком розташованим за адресою: Донецька область с. Урзуф вул. Курортна 53 рахується земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,2000 га, ділянка не приватизована.

Як вбачається з постанови Першотравневої державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії №526/02-31 ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке належало померлому 02 червня 2016 року ОСОБА_7, а саме: житловий будинок з належними до нього надвірними побудовами та спорудами за номером 53, розташований по вулиці Курортній в селі Урзуф Мангушського району Донецької області відмовлено, у звязку із відсутністю у спадкоємця документу, що підтверджує право власності на спадкове майно А.с.13).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України позивачка, як дружина спадкодавця, відносяться до першої черги спадкоємців за законом.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже, позивачка є спадкоємицею за законом, яка прийняла спадщину.

Надаючи оцінку правовідносинам щодо переходу майнових прав на спадкове майно, суд виходить із наступного.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути - визнання права.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до п. 3.1 Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що окрім загального кола обставин, які встановлюються судом при вирішенні всіх спорів про право на спадкування, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно судам необхідно з'ясовувати: 1) правовий режим земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно; 2) чи отримано спадкодавцем дозволи на спорудження будинку, чи затверджено проект на спорудження будинку; 3) коли спадкодавцем було завершено спорудження будинку; 4) чи дотримано при будівництві проекту на спорудження будинку, вимог державних протипожежних, санітарних норм; 5) чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності.

З наданих до суду доказів вбачається, що ОСОБА_7 у встановленому законом порядку не отримував документів про введення будинку по вул. Курортній 53 в с. Урзуф Мангушського району Донецької області в експлуатацію, державну реєстрацію домоволодіння не провів та правовстановлюючі документи не отримав, що є перешкодою для оформлення спадкових прав позивачем.

Вирішення питання визнання права власності в судовому порядку є крайньою мірою захисту права власності особи за відсутності інших можливих заходів захисту речових прав на нерухоме майно.

Позасудова процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та перелік документів, необхідних для її проведення, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно з п. 42, 43 вказаної постанови для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р. заявник серед іншого має подати документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований обєкт нерухомого майна.

Також згідно спрощеної процедури прийняття в експлуатацію, визначеною Порядком прийняття в експлуатацію і проведення технічного обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт (затверджений наказом Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.04.2015 р. № 79) для прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, господарських будівель і споруд, збудованих у період з 05 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року заявник серед іншого також повинен надати до органу державного архітектурно-будівельного контролю за місцезнаходженням обєкта документ, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, на якій розміщено обєкт.

Відповідно до наведених положень законодавчих актів, які передбачають можливість у досудовому порядку ввести в експлуатацію та захистити своє право власності на недобудовані або не введені своєчасно в експлуатацію індивідуальні житлові будинки побудовані до 1992 року, в усіх випадках вимагається від заявника (спадкоємця) надання документу, що підтверджує його право власності або користування на земельну ділянку, на якій розташований обєкт домоволодіння.

Натомість у позивачки даний документ відсутній. За таких обставин позивачка з обєктивних причин позбавлена можливості захистити своє право власності на спадкове майно у встановленому досудовому порядку.

При вирішенні в судовому порядку спірного питання щодо належності зазначеного будинку спадкодавцю та правомірності включення його до складу спадщини, суд керується наступним.

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

З огляду на вказані фундаментальні права і гарантії, серед яких основоположним є право приватної власності, які гарантуються кожній особі як основним законом України так і міжнародним нормативним актом, суд зобовязаний належним чином перевіряти докази, що надані позивачами в обґрунтування їх права власності та сприяти захисту такого права.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України, однією з умов виникнення прав та обовязків учасників цивільних правовідносин є рішення суду.

Право власності в України повинно спиратися на певний титул (правовстановлюючий документ), для того, щоб бути доведеним перед іншими особами.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

З урахуванням зазначених положень законодавства та роз'яснень ВССУ, суд вважає не доведеним належними доказами факт побудови (придбання) у встановленому законом порядку спірного домоволодіння, оскільки земельна ділянка, на якій розташований спірний будинок, не надавалася ні у користування, ні у власність ані спадкодавцю, ані спадкоємиці, а тому у задоволені позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 9, 41, 55 Конституції України, ст. ст. 10, 57, 60, 197, 209, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 11, 16, 1218, 1261, 1268, 1270ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008р. № 7, ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, третя особа Урзуфська сільська рада Мангушського району Донецької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування відмовити у повному обсязі.

Повний текст рішення виготовлено 12 листопада 2017 року.

Апеляційна скарга на рішення Першотравневого районного суду Донецької області, може бути подана до Апеляційного суду Донецької області у місті Маріуполі, через Першотравневий районний суд Донецької області, протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.О. Демочко