Справа № 461/5425/16 Головуючий у 1 інстанції: Государський А.В.
Провадження № 22-ц/783/1502/17 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Мельничук О. Я., Савуляка Р. В.

при секретарі: Фейір К. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Галицького районного суду міста Львова від 22 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до національного академічного українського драматичного театру імені Марії Заньковецької про надання щорічної основної та додаткової відпустки, -

в с т а н о в и л а:

16.08.2016 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до національного академічного українського драматичного театру імені Марії Заньковецької про надання щорічної основної та додаткової відпустки, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що він перебуває у трудових відносинах із відповідачем. Всупереч вимогам ст.ст.5, 6, 8 Закону України «Про відпустки», наказом №90-к від 21.06.2016 року Національного академічного українського драматичного театру імені Марії Заньковецької, відповідач надав йому щорічну оплачувану відпустку строком на 9 днів. Оскільки в наказі не було вказано причину та підстави надання щорічної відпустки на такий малий термін, він звернувся до відповідача із письмовою вимогою в якій просив вказати причину. Листом від 13.07.2016 року адміністрація установи повідомила про об'єктивні причини скорочення тривалості відпустки, а саме з огляду на майбутнє звільнення на виконання Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури». Вважає, що причина скорочення тривалості щорічної відпустки, яка вказана відповідачем у листі-відповіді суперечить вимогам ст.22 Закону України «Про відпустки» відповідно до якої у разі звільнення працівника до закінчення робочого року, за який він уже одержав відпустку повної тривалості, для покриття заборгованості власник або уповноважений ним орган проводить відрахування із заробітної плати за дні відпустки, що були надані в рахунок невідпрацьованої частини робочого року. Таке відрахування не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи у зв'язку з відмовою від продовження роботи у зв'язку з істотною зміною умов праці.

Разом з тим, відповідно до прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури», набрання чинності цим Законом є підставою для припинення безстрокового трудового договору з керівниками державних та комунальних закладів культури, а також з професійними творчими працівниками (художнім та артистичним персоналом) державних та комунальних закладів культури. З працівниками художнього та артистичного персоналу, які перебувають у трудових відносинах з державними та комунальними закладами культури, протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом укладається контракт строком від одного до трьох років без проведення конкурсу.

Тому вважає, що в даному випадку має місце звільнення працівника у зв'язку із істотною зміною умов праці, а відтак покликання відповідача, як на підставу тривалості відпустки - майбутнє звільнення на виконання закону є незаконним та безпідставним.

Просив скасувати наказ №90-к від 21.06.2016 року Національного академічного українського драматичного театру імені Марії Заньковецької в частині надання позивачу ОСОБА_2 щорічної (основної та додаткової) відпустки тривалістю 9 календарних днів; зобов'язати відповідача надати працівнику щорічну (основну та додаткову) відпустку за весь період роботи в установі терміном на 28 календарних днів із збереженням заробітної плати.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову ОСОБА_2 до національного академічного українського драматичного театру імені Марії Заньковецької про надання щорічної основної та додаткової відпусткивідмовлено.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3

Вважає його незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що згідно ст. 75 КЗпП України щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менше як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору. Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суд не обґрунтував, якими доказами підтверджено, що позивачем в театральному сезоні 2015-2016 років не було відпрацьовано повний робочий рік, також суд не обґрунтував правомірності надання відповідачем позивачу відпустки за театральний сезон 2015-2016 років тривалістю лише 9 календарних днів. Також зазначає, що судом не було надано належної правової оцінки позиції відповідача, викладеній в листі театру від 18.07.2016 року стосовно причин надання відпустки працівнику «скороченої тривалості».

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог частини 1 статті 6 Закону України «Про відпустки» (далі - Закону), щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору.

Згідно ст.75 КЗпП України щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору. Для деяких категорій працівників законодавством України може бути передбачена інша тривалість щорічної основної відпустки. При цьому тривалість їх відпустки не може бути меншою за передбачену частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст.22 Закону, у разі звільнення працівника до закінчення робочого року, за який він уже одержав відпустку повної тривалості, для покриття його заборгованості власник або уповноважений ним орган провадить відрахування із заробітної плати за дні відпустки, що були надані в рахунок невідпрацьованої частини робочого року. Відрахування, передбачене частиною першою цієї статті, не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи, зокрема, у зв'язку з відмовою від продовження роботи у зв'язку з істотною зміною умов праці.

Прикінцевими положеннями Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» № 955 від 28.01.2016 року визнасчено, що набрання чинності цим Законом є підставою для припинення безстрокового трудового договору з керівниками державних та комунальних закладів культури, а також з професійними творчими працівниками (художнім та артистичним персоналом) державних та комунальних закладів культури згідно з пунктом 9 статті 36 Кодексу законів про працю України.

Наказом Міністерства культури України №156 від 25.03.2016 року «Про приведення у відповідність нормативно-правових актів» передбачено приведення трудових договорів з керівниками державних та комунальних закладів культури, а також з професійними творчими працівниками (художнім та артистичним персоналом) державних та комунальних закладів культури у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури».

На виконання наказу Міністерства культури України №156 від 25.03.2016 року 30 червня 2016 року генеральним директором державного підприємства «Національний академічний український драматичний театр імені Марії Заньковецької» видано наказ №93-к про припинення безстрокових трудових договорів з професійними творчими працівниками з 31 серпня 2016 року та вирішено укласти з з професійними творчими працівниками трудові договори - контракти з 1 вересня 2016 року(а.с.45-48).

14 липня 2016 року на адресу генерального директора НАУД театру ім. М.Заньковецької надійшло звернення від профспілкового комітету про відтермінування дії вказаного вище наказу до затвердження єдиної форми контракту (а.с.49) та 15 липня 2016 року генеральним директором державного підприємства «Національний академічний український драматичний театр імені Марії Заньковецької» прийнято розпорядження №47 про внесення змін до наказу №93-к (а.с.50).

02 серпня 2016 року наказом Міністерства культури України № 624 затверджено форму контракту з професійними творчими працівниками (художнім та артистичним персоналом) державних та комунальних закладів культури.

Наказом генерального директора НАУД театру ім. М.Заньковецької 31 серпня 2016 року внесено зміни до наказу №93-к від 30.06.2016 року та припинено безстрокові трудові договори з професійними творчими працівниками театру, в т.ч. і з ОСОБА_2

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 перебуває в трудових відносинах з відповідачем - Національним академічним українським драматичним театром імені Марії Заньковецької з червня 1985 року відповідно до наказу №139 від 10.06.1985 року, на посаду артиста драми вищої категорії призначений наказом №19-к від 18.02.1992 року, що підтверджується копією трудової книжки, Серія БТ-І №7201239 (а.с. 20-21).

Наказом генерального директора державного підприємства «Національний академічний український драматичний театр імені Марії Заньковецької» №90-к від 21 червня 2016 року ОСОБА_2 надано щорічну відпустку за період 2015-2016 років тривалістю 9 календарних днів з 19 липня по 27 липня та на його запит надано відповідь з приводу запитуваної ним інформації щодо тривалості відпустки, надано графік відпусток з 15.06.1985 року по 14.06.2016 року та зазначено, що у 2016 році він набув право на відпустку згідно графіка лише за відпрацьований в цьому році час, що становить 9 календарних днів. Оскільки у театральному сезоні 2002 року йому двічі в один рік надавалася оплатна відпустка у зв»язку з гастролями театру в США, то в подальшому він фактично отримував відпустку ще не за відпрацьований повністю рік, тому відпустка довшої тривалості йому може бути надана лише за його заявою за ще невідпрацьований ним період 2016-2017 року, та в разі надання такої при його звільненні з роботи 31.08.2016 року із його заробітної плати буде відраховано за дні відпустки, що були надані в рахунок невідпрацьованої частини робочого року (а.с. 23-27, 29-30).

Як встановлено судом, ОСОБА_2 не звертався до відповідача із заявою про надання відпустки у повному обсязі за майбутній період, та з 19 липня по 27 липня 2016 року перебував у відпустці ( 9 календарних днів) згідно графіка, яку використав у повному обсязі.

Матеріалами справи встановлено, що 15 вересня 2016 року позивач ОСОБА_2 був звільнений з роботи за безстроковим трудовим договором, на день звільнення з ним проведено повний розрахунок.

16 вересня ОСОБА_2 прийнятий на роботу на умовах контракту. Згідно контракту тривалість відпустки позивача становить 24 календарних дні, яка буде надаватися відповідно до положень трудового законодавства.

Відмовляючи у позову задоволенні ОСОБА_2, районний суд вірно виходив з того, що перехід на контрактну форму трудового договору з безстрокового трудового договору є зміною істотних умов праці позивача, однак такий перехід відбувся зі згоди позивача. Звільнення позивача з роботи було плановим, а саме, на виконання вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» про що позивачу було достеменно відомо, та у зв»язку з чим відділом кадрів театру проводився аналіз наданих відпусток працівникам художнього та артистичного персоналу, в тому числі надання відпусток артистові вищої категорії ОСОБА_2

Саме тому ОСОБА_5 і було надано відпустку в кількості 9 календарних днів з врахуванням усього часу роботи в театрі, що дає право на відпустку, а заяви про надання відпустки за наступний період роботи такий відповідачу не подавав.

Доводи скарги правильних висновків суду не спростовують, рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Галицького районного суду міста Львова від 22 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Мельничук О. Я.

Савуляк Р. В.