Справа №2-3393/2005
Провадження №6/489/126/17
УХВАЛА

іменем України

23 червня 2017 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Кирильчука О.І., за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В., державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3,

встановив:

На виконанні Інгульського ВДВС м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області перебуває виконавче провадження №6085216 з примусового виконання виконавчого листа №2-3393 від 21.07.2005 року, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку.

22 червня 2017 року державний виконавець Інгульського ВДВС м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника, посилаючись на те, що останній ухиляється від виконання обовязку, покладеного на нього судовими рішеннями, що відповідно до статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» є підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон. В поданні державним виконавцем зазначено про наявність у боржника нерухомого майна та особових рахунків в установах банку, а також про відсутність зареєстрованих на імя боржника транспортних засобів та відомостей про джерела доходів боржника.

Відповідно до п. 4 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, право вільно пересуватися може у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Застосування таких обмежень може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого статті 33 Конституції України та статті 313 Цивільного кодексу України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, передчасне і безпідставне обмеження яких є неприпустимим.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» визначено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено, коли, зокрема, він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобовязань.

Згідно з п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

За змістом зазначених норм, підставою встановлення обмеження є доведеність факту ухилення боржника від виконання зобовязань, встановлених судовим рішенням.

В поданні державного виконавця зазначено про наявність у боржника нерухомого майна та особових рахунків в установах банку, а також про відсутність зареєстрованих на імя боржника транспортних засобів та відомостей про джерела доходів боржника.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.05.2017 року вбачається, що ОСОБА_3 належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1 та гараж 140 в Автогаражному кооперативі «Чайка» в місті Миколаєві.

Постановою державного виконавця від 04.01.2017 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_3

Відповідно до витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 04.01.2017 року, накладено арешт рухомого майна, що належить ОСОБА_3

01.02.2017 року постановою державного виконавця накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках в АТ «Укрсиббанк» (р/р 2100, р/р 2101, р/р 6392; р/р 2100), та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_3

За змістом довідки Управління державної міграційної служби України в Миколаївській області від 13.01.2017 року, ОСОБА_3 документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон.

У відповідності з ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Матеріали подання про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 не містять відомостей про перевірку державним виконавцем майнового стану боржника за останні два тижні (щодо виявлення рахунків боржника) та за останні три місяці (щодо виявлення рухомого майна боржника та інформації про доходи боржника) перед зверненням із поданням до суду. Державним виконавцем надано лише довідку про рахунки боржника за січень 2017 року, не здійснено перевірки щодо наявності чи відсутності у боржника транспортних засобів та доходів за останні три місяці.

Враховуючи недоведення державним виконавцем вчинення конкретних дій або бездіяльності боржника, спрямованих на невиконання судового рішення, коли у боржника є всі реальні можливості для виконання відповідного обовязку і цьому не заважають будь-які обєктивні причини, а також те, що державним виконавцем не перевірено у визначений законом строк наявність рахунків боржника та його майна, на яке може бути звернено стягнення, подання задоволенню не підлягає, оскільки сам факт наявності невиконаних зобовязань не може бути достатньою підставою для встановлення обмеження у виїзді за межі України.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 313 Цивільного кодексу України, ст. 377-1 Цивільного процесуального кодексу України, суд

постановив:

У задоволенні подання відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя