Ухвала

іменем україни

20 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Хопти С.Ф., Журавель В.І., ШтеликС.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» про визнання рішення комісії, що оформлено протоколом від 6 квітня 2016 року, недійсним,за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 19 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 23 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 29 березня 2016 року близько 6 год. 30 хв., за його відсутності, працівниками філії публічного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» (далі - ПАТ «Прикарпаттяобленерго») «Надвірнянській район електричних мереж» проведено перевірку дотримання правил користування електричною енергією в належному йому житловому будинку по АДРЕСА_1. Складено акт про порушення, за змістом якого було виявлено магніт з метою зміни показів розрахункового засобу обліку, внаслідок чого покази лічильника не змінюються, спожита електроенергія не обліковується. Позивача було зобов'язано з'явитись на засідання комісії 18 квітня 2016 року. 6 квітня 2016 року він з'явився в філію ПАТ «Прикарпаттяобленерго» «Надвірнянський район електричних мереж» із запереченнями, однак цього ж дня відбулося позачергове засідання комісії, яка склала протокол № 9/16 та нарахувала йому до сплати 18 231 грн 57 коп.

З урахуванням викладеного, позивач вважав такі дії працівників філії ПАТ «Прикарпаттяобленерго» «Надвірнянський район електричних мереж» неправомірними та просив визнання недійсним рішення комісії, що оформлено протоколом від 6 квітня 2016 року щодо нарахування плати за використання необлікованої електричної енергії у вищезазначеному розмірі.

Рішенням Надвірнянського районного суду від 19 грудня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 23 лютого 2017 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, та передати справу до суду першої інсатнції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, суди, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), вірно застосувавши положення ст. 714 ЦК України, Закону України «Про електроенергетику» та Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, дійшли правильного висновку про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів відсутності його вини та не спростовано викладених в акті обставин щодо факту втручання в розрахунковий засіб обліку електроенергії.

При цьому суди вірно зазначили, що дружина споживача була присутня при складанні акту про порушення, підписала його та не мала будь-яких зауважень чи заперечень щодо нього.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 19 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 23 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

В.І. Журавель

С.П. Штелик