ПЕЧЕНІЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №633/77/17
провадження № 2/633/83/2017
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 жовтня 2017 року
Печенізький районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Смирнова В.А.
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Печеніги цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про визнання права власності в порядку набувальної давності, -
Право власності на вказаний житловий будинок належить ОСОБА_4 який помер 20.12.2002 року та з 2000 року у вказаному будинку не проживав.
При житті ОСОБА_4 дозволив Позивачу проживати в будинку та передав Позивачу оригінали документів на будинок, а саме Договір купівлі-продажу будинку та технічний паспорт.
Враховуючи викладене та беручи до уваги, що Позивач вже 15 років добросовісно володіє житловим будинком не порушуючи права та інтереси будь-яких інших осіб, здійснює підтримуючі ремонтні роботи просить суд визнати за ним право власності в порядку набувальної давності на даний будинок.
Позивач в судове засідання не прибув, через канцелярію суду надав заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не зявилася, хоча про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином згідно ст.74 ЦПК України, причину неявки суду не повідомила, але на адресу суду повернувся конверт з повісткою про виклик відповідача в судове засідання, відправлений на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача.
Суд вважає, що відповідач належним чином повідомлявся про розгляд справи відповідно до вимог ч.5 ст.74 ЦПК України та розглядає дану цивільну справу за його відсутності.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч.4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши надані позивачем письмові матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, не протиречать закону та підлягають задоволенню.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Право власності на вказаний житловий будинок належить ОСОБА_4, на підставі договору купівлі продажу від 28.11.1992 року, що підтверджується Висновком про технічний стан житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами №10 від 31.01.2017 року (а.с. 9,13).
20.12.2002 року ОСОБА_4 помер (а.с.37,41).
Після смерті ОСОБА_4 16.12.2003 року була відкрита спадкова справа №566 за 2003 рік на підставі заяви №1304 про видачу свідоцтва про право на спадщину, яку подала Відповідач дружина ОСОБА_4. За заявою Відповідача ОСОБА_5 державною нотаріальною конторою Харківської області були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 6,38 га земель сільськогосподарського призначення на території Борщівської сільської ради Печенізького району та на майновий пай в майні КСП «Прогрес» Печенізького району. З заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний житловий будинок Відповідач з 2003 року не зверталась, що підтверджується відповіддю на запит ОСОБА_5 державної нотаріальної контори Харківської області №753/02.14 від 16.05.2017 року (а.с.41).
Як було встановлено судом оригінали документів на будинок, а саме Договір купівлі-продажу будинку від 28.11.1992 року, та технічний паспорт (а.с.10-14)наразі знаходяться у позивача.
Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено зазначеним Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Згідно частини 4 зазначеної статті право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до п. 1 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, цей кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року, п. 8 цих положень встановлено, що правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давністю поширюється також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.
Чинним цивільним законодавством набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.
Відповідно до п.6 листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-150/0/4-13 від 28.01.2013 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав», для набуття права власності на нерухоме майно перебігу строку набувальної давності недостатньо. Умови набувальної давності підтверджуються судовим рішенням. Давнісний володілець повинен довести факти добросовісності, відкритості, безперервності і тривалості свого володіння.
Добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність субєктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обовязків. При вирішенні спорів про набувальну давність суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом.
При вирішенні спорів, повязаних з правом власності в силу набувальної давності, судам слід враховувати наступне:
- право власності на нерухоме майно можна набувати за набувальною давністю лише після 01 січня 2011 року;
- задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі статті 334 ЦК можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності володіння;
- за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.
Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5: Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.
Суд не стягує судові витрати з відповідача в звязку з заявою позивача про покладення даних витрат на нього.
На підставі викладеного, керуючись ст. 325, 328, 344 ЦК України, ст. ст. 4-8, 10,11,60, 88, 209,212,214, 215, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, -
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про визнання права власності в порядку набувальної давності - задовольнити в повному обсязі.
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Харківської області через Печенізький районний суд, протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: В.А.Смирнов