АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Свистунової О.В., Красвітної Т.П.

за участі секретаря Гулієва М.І. о

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 14 серпня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент Банк», ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулися з позовом до ПАТ «Акцент Банк», ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави.

В обґрунтування позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» посилалися на те, що відповідно до договору № K3S0AK02154683 від 29 червня 2006 року, укладеного між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1, останній отримав кредит у розмірі 27 538 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,56% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 28 червня 2013 року. У забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, між банком та ОСОБА_1 було укладено договір застави рухомого майна, предметом якого є автомобіль PEUGEOT, модель 407, рік випуску 2006, тип ТЗ легковий седан В, №кузова/шасі VF36DRFJC21416904, реєстраційний номер: АІ8939АМ, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1 Крім того, між ПАТ КБ «Приватбанк» та ПАТ «Акцент Банк» 20 жовтня 2010 року було укладено договір поруки №167, згідно якого розмір відповідальності поручителя ПАТ «Акцент Банк» перед кредитором ПАТ КБ «Приватбанк» обмежується сумою у розмірі 10 000 грн. Відповідач ОСОБА_1В порушив умови кредитного договору стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користуванням кредитними коштами відсотків у встановлені кредитним договором терміни, у звязку з чим станом на 18 березня 2013 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 65 130,69 доларів США, що еквівалентно 520 589,61 грн., яка складається із: 23 623,05 доларів США заборгованість за кредитом, 18 238,95 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 3 167,10 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 20 101,59 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Тому ПАТ КБ «Приватбанк» просили в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № K3S0AK02154683 від 29 червня 2006 року в сумі 65 130,69 доларів США, вилучити та передати в заклад (володіння) шляхом опису предмет застави, звернути стягнення на предмет застави, а саме: автомобіль PEUGEOT, модель 407, рік випуску 2006, тип ТЗ легковий седан В, № кузова/шасі VF36DRFJC21416904, реєстраційний номер: АІ8939АМ, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1 шляхом продажу вище вказаного автомобіля ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, із зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу; стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача витрати на юридичну допомогу у розмірі 3200 грн. та судові витрати по справі, стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 та ПАТ «Акцент Банк» суму 10 000 грн.

Заочним рішенням Індустріального районного суду від 15 травня 2013 року було частково задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк». В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № K3S0AK02154683 від 29 червня 2006 року в сумі 520 589,61 грн., що становить 65 130,69 доларів США, звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль: PEUGEOT, модель: 407, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий седан-В, № кузова/шасі: VF36DRFJC21416904, реєстраційний номер: АІ8939АМ, що належить на праві власності ОСОБА_1 (09170, Київська область, Білоцерківський район, с.Шкарівка, вул. Курсантська, 3, ІПН: НОМЕР_1) шляхом опису та передачі зазначеного автомобіля ПАТ КБ "Приватбанк" з правом його продажу ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, із зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» сплачений судовий збір у розмірі 3441 грн. 00 коп. В іншій частині позову відмовлено (т.1, а.с.32, 33).

Ухвалою Індустріального районного суду від 29 листопада 2013 року скасовано заочне рішення Індустріального районного суду від 15 травня 2013 року та справу призначено до розгляду в загальному порядку (т.1 а.с.55).

Ухвалою Індустріального районного суду від 03 червня 2014 року було залишено без розгляду позовну заяву «Приватбанк» до ПАТ «Акцент Банк», ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави, у звязку з повторно неявкою представника позивача у судове засідання без поважних причин (т.1 а.с.66).

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2015 року ухвалу Індустріального районного суду від 03 червня 2014 року про залишення позову без розгляду скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду (т.1 а.с.99, 100).

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 серпня 2015 року частково задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк». В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № K3S0AK02154683 від 29 червня 2006 року витребувано у відповідача ОСОБА_1 та передано в заклад банку шляхом опису та звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль PEUGEOT, модель 407, рік випуску 2006, тип ТЗ легковий седан В, № кузова/шасі VF36DRFJC21416904, реєстраційний номер: АІ8939АМ, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1, шляхом продажу вказаного транспортного засобу ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, із зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ПАТ «Акцент Банк» на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суму заборгованості за кредитним договором № K3S0AK02154683 від 29 червня 2006 року року у розмірі 10 000 грн. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з ПАТ «Акцент Банк» на користь ПАТ КБ «Приватбанк» сплачений судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.(т.1 а.с.127-129).

Додатковим рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2016 року було доповнено резолютивну частину рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 серпня 2015 року у справі за позовною заявою ПАТ КБ «Приватбанк» до ПАТ «Акцент Банк», ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави. Вказано в другому абзаці резолютивної частини рішення: «В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № K3S0AK02154683 від 29.06.2006 року в сумі 65 130,69 доларів США, що відповідно до курсу НБУ складає 520 589 грн. 61 коп., яка складається з наступного: 23 623,05 доларів США - заборгованість за кредитом; 18 238,95 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 167,10 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 20 101,59 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором витребувати у відповідача ОСОБА_1 та передати в заклад банку шляхом опису та звернути стягнення на предмет застави: автомобіль PEUGEOT, модель 407, рік випуску 2006, тип ТЗ легковий седан В, № кузова/шасі VF36DRFJC21416904, реєстраційний номер: АІ8939АМ, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1, шляхом продажу вказаного транспортного засобу ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, із зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу» (т.1 а.с.181, 182).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду від 14 серпня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк», посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справі, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду у межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, 29 червня 2006 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № K3S0AK02154683, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 27 538 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,56% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 28 червня 2013 року (т.1 а.с.12, 13).

У забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_1 було укладено договір застави рухомого майна № K3S0AK02154683 від 29 червня 2006 року, відповідно до якого ОСОБА_1 було надано в заставу банка рухоме майно: автомобіль PEUGEOT, модель 407, рік випуску 2006, тип ТЗ легковий седан В, № кузова/шасі VF36DRFJC21416904, реєстраційний номер: АІ8939АМ, що належить йому на праві власності (т.1 а.с.14, 15).

20 жовтня 2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ПАТ «Акцент Банк» у забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № K3S0AK02154683 від 29 червня 2006 року було укладено договір поруки №167, згідно якого розмір відповідальності склав 10 000 грн. (т.1. а.с.10).

ОСОБА_1 було допущено невиконання умов кредитного договору, у звязку з чим утворилася заборгованість, яка згідно розрахунку заборгованості, наданого ПАТ КБ «Приватбанк» станом на 18 березня 2013 року складається з наступного: 23 623,05 доларів США заборгованість за кредитом, 18 238,95 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 3 167,10 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 20 101,59 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором (т.1. а.с.5-8).

Задовольняючи частково позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк»до ОСОБА_1 та ПАТ «Акцент Банк» суд першої інстанції посилався на їх обґрунтованість, однак повністю погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них у порушення норм матеріального та процесуального права та не звернув належної уваги на те, що пеня, як складова заборгованості за кредитним договором, має бути визначена в національній валюті гривні, у звязку з чим рішення суду в цій частині, відповідно до ст.309 ЦПК України, підлягає зміні, також судом не було враховано положення ст.16 ЦПК України щодо недопустимості обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, що є підставою для скасування рішення суду та закриття провадження у справі в частині позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до ПАТ «Акцент Банк».

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частина 1 статті 589 ЦК України та стаття 19 Закону України «Про заставу» встановлює, що у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язанням, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку з пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Як визначено частинами 1, 7 статті 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором.

Звернення стягнення на предмет застави відповідно до статті 590 ЦК України здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону, положеннями якої передбачено такий спосіб звернення стягнення на предмет застави як продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З аналізу вказаних матеріально правових норм можна дійти висновку, що у разі порушення боржником зобовязання щодо повернення кредиту належне виконання якого забезпечено заставою, заставодержатель набуває право на задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет застави у спосіб, який визначений договором та не суперечить вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається 29 червня 2006 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № K3S0AK02154683, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 27 538 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,56% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 28 червня 2013 року (т.1 а.с.12, 13).

У забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_1 було укладено договір застави рухомого майна № K3S0AK02154683 від 29 червня 2006 року, відповідно до якого ОСОБА_1 було надано в заставу банка рухоме майно: автомобіль PEUGEOT, модель 407, рік випуску 2006, тип ТЗ легковий седан В, № кузова/шасі VF36DRFJC21416904, реєстраційний номер: АІ8939АМ, що належить на праві власності ОСОБА_1 (т.1 а.с.14, 15).

В п.23-26 договору застави рухомого майна визначено порядок способу реалізації предмета застави.

В п.9 вказаного договору застави рухомого майна визначено вартість предмета застави, що становить 152 990 грн. (а.с.14).

20 жовтня 2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ПАТ «Акцент Банк» у забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № K3S0AK02154683 від 29 червня 2006 року було укладено договір поруки №167, згідно якого розмір відповідальності склав 10 000 грн. (т.1. а.с.10).

ОСОБА_1 було допущено невиконання умов кредитного договору, у звязку з чим утворилася заборгованість, яка згідно розрахунку заборгованості, наданого ПАТ КБ «Приватбанк» станом на 18 березня 2013 року складається з наступного: 23 623,05 доларів США заборгованість за кредитом, 18 238,95 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 3 167,10 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 20 101,59 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором (т.1. а.с.5-8).

З матеріалів справи вбачається рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 серпня 2010 року було відмовлено у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Частково задоволено зустрічний позов ОСОБА_1 Кредитний договір № K3S0AK02154683 від 29 червня 2006 року укладений між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 визнано недійсним та стягнуто з ЗАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 20 000 грн. моральної шкоди (т.1 а.с.143-147).

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 14 квітня 2011 року скасовано вказане рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 серпня 2010 року. Ухвалено нове рішення. Позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 25 770,86 доларів США заборгованості за кредитним договором №КЗS0AK02154683 від 29 червня 2006 року, судовий збір 1 700 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 120 грн. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання кредитного договору, договору застави недійсними, стягнення моральної шкоди відмовлено (т.1 а.с.150, 151).

Згідно відповіді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 травня 2017 року представником ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_2 02 листопада 2011 року було отримано один виконавчий лист у справі №2-7414/10 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (т.1 а.с.243).

Згідно відповіді районного ВДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Київській області від 22 червня 2017 року на виконанні знаходився зазначений виконавчий лист, та 29 грудня 2014 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві згідно п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки майно, на яке можна звернути стягнення за вказаною адресою у виконавчому документі у боржника не виявлено протягом року (т.1 а.с.153, т.2. а.с. 16).

Таким чином, рішення Апеляційного суду Київської області від 14 квітня 2011 року, яким було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 25 770,86 доларів США заборгованості за кредитним договором №КЗS0AK02154683 від 29 червня 2006 року на даний час не виконано, зазначену в рішенні суду заборгованість за кредитним договором з позичальника ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнуто не було.

Слід зазначити, згідно довідки Територіального сервісного центру №3242 Регіонального сервісного центру в Київській області від 15 квітня 2017 року №216 на теперішній час автомобіль PEUGEOT, модель 407, рік випуску 2006, тип ТЗ легковий седан В, № кузова VF36DRFJC21416904, номерний знак НОМЕР_2, який є предметом застави, зареєстровано з 27 червня 2006 року за ОСОБА_1 (т.1 а.с.239).

Отже, враховуючи, що рішення Апеляційного суду Київської області від 14 квітня 2011 року, відповідно до якого стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 25 770,86 доларів США заборгованості за кредитним договором №КЗS0AK02154683 від 29 червня 2006 року не виконано, зазначену в рішенні суду заборгованість за кредитним договором з позичальника ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнуто не було, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на автомобіль, що є предметом застави, однак зазначивши в додатковому рішенні складові заборгованості за вищевказаним кредитним договором, суд допустився помилки, вказавши суму пені в іноземній валюті 20 101,59 доларів США, оскільки згідно ч.1 ст.192 ЦК України, законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «"Про систему валютного регулювання і валютного контролю», дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій, пені за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами України.

Проте, фінансові санкції за несвоєчасне повернення кредиту у вигляді пені можуть бути застосовані лише у випадках прострочення грошового зобовязання у гривні.

Отже, пеня, штраф може обчислюватись і стягуватись лише в національній валюті України гривні.

Таким чином пеня, яка є складовою заборгованості за кредитним договором має бути визначена в гривні та її розмір, згідно курсу валют на час звернення банку до суду зі вказаними позовними вимогами 05 квітня 2013 року, повинен становити 160 611 грн. 17 коп. (т.1 а.с.9)

Крім того, відповідно до п.9 договору застави рухомого майна визначено, що вартість автомобіля, який є предметом застави становить - 152 990 грн. (т.1 а.с.14, 15).

Стосовно вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до ПАТ «Акцент Банк» слід зазначити, згідно ст.16 ЦПК України не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 2 ст. 118 ЦПК України позивач має право обєднати в одній позовній заяві кілька вимог, повязаних між собою.

Відповідно до розяснень, викладених в абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або ГПК України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Абзацом 3 пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 розяснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути обєднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно повязані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке обєднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Такий же висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6-745ц15.

Виходячи з того, що суд помилково прийняв до розгляду позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ПАТ «Акцент Банк» у даній справі, на підставі ст. ст. 205, 310 ЦПК України, слід провадження у справі в цій частині закрити, повідомивши позивача ПАТ КБ «Приватбанк» , що розгляд його позовних вимог до ПАТ ПАТ «Акцент Банк» віднесено до юрисдикції господарських судів.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 стосовно того, що рішенням Апеляційного суду Київської області від 14 квітня 2011 року з нього вже було стягнуто заборгованість за вищевказаним договором, а тому вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» про звернення стягнення на автомобіль, який є предметом застави не підлягають задоволенню є безпідставними, оскільки зазначене рішення суду не виконано, кошти за цим рішенням суду взагалі не стягувалися.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду від 14 серпня 2015 року та додаткове рішення суду від 16 серпня 2016 року слід змінитив частині часткового задоволення позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави, вказавши пеню за кредитним договором № K3S0AK02154683 від 29 червня 2006 року у сумі 160 611 грн. 17 коп. замість 20 101,59 доларів США., та зазначити, що початкова вартість предмета застави для його подальшої реалізації становить - 152 990 грн. Рішення суду від 14 серпня 2015 року слід скасувати в частині стягнення солідарно з ОСОБА_1, ПАТ «Акцент Банк» на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суму заборгованості за кредитним договором № K3S0AK02154683 від 29 червня 2006 року року у розмірі 10 000 грн. та в частині стягнення з ПАТ «Акцент Банк» на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. із закриттям провадження у справі в частині позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до ПАТ «Акцент Банк».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 серпня 2015 року та додаткове рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2016 рокуу справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави в частині задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави - змінити, зазначивши складову заборгованості у вигляді пені за кредитним договором № K3S0AK02154683 від 29 червня 2006 року у сумі - 160 611 грн. 17 коп. замість 20 101,59 доларів США. Зазначити початкову вартість предмета застави у розмірі 152 990 грн.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 серпня 2015 року в частині стягнення солідарно з ОСОБА_1, Публічного акціонерного товариства «Акцент Банк» на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» суму заборгованості за кредитним договором № K3S0AK02154683 від 29 червня 2006 року року у розмірі 10 000 грн. та в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Акцент Банк» на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. скасувати.

Провадження у справі в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент Банк» закрити.

В іншій частині рішення суду від 14 серпня 2015 року та додаткове рішення суду від 16 серпня 2016 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді