ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 636/810/17
Провадження № 2/636/799/17
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
4 липня 2017 року Чугуївський міський суд Харківської області
в складі: головуючого судді Гуменного З.І.,

за участю секретаря судового засідання Селеверстової Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини від заробітку відповідача щомісяця, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, оскільки відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає.

Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги і просила розглядати справу за її відсутності (а.с. 45).

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, причину неявки суду не надав (а.с. 56-57).

Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи.

Перевіривши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Чугуївського міського суду 02.02.2017 року (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , яка, згідно довідки Малинівської селищної ради Харківської області № 02-39/680 від 07.03.2017р., проживає з позивачем (а.с. 8, 9).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 цієї ж Конвенції, батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

В ст. 51 Конституції України закріплений обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Відповідно до вимог ст.ст: 180 СК України - батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; 181 ч. 3 СК України - кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; 191 СК України - аліменти на дитину за рішенням суду присуджуються з дня пред`явлення позову.

Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

При винесенні рішення суд враховує наступні обставини: дитина проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні, відповідач не є пенсіонером чи інвалідом, на даний час проходить військову службу та отримує постійний дохід, інших осіб на своєму утриманні, на яких би сплачував аліменти, не має.

Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо); розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення; додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Отже, виходячи з встановлених дійсних обставин справи та враховуючи матеріальне становище платника аліментів, який не є пенсіонером чи інвалідом, працює та отримує дохід, розмір якого не підтверджений, інших осіб на своєму утриманні не має та, враховуючи відсутність заперечень відповідача проти розміру аліментів, а також матеріальне становище позивача і дитини, та з урахуванням ч. 2 ст. 182 СК України, згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2017 року - 1355 грн., з 1 травня - 1426 грн., з 1 грудня - 1492 грн., однак прожитковий мінімум, згідно з визначенням, наведеним в ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, тому обмежувати розмір аліментів лише розміром прожиткового мінімуму доходів суд вважає неприйнятним, і тому можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від заробітку відповідача щомісяця до досягнення дитиною повноліття.

З урахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача.

В порядку ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214, 215, 217, 218, 367 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Дебальцево, Донецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_3 , м. Харків, на користь ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 у с. Феськи, Золочевського р-ну, Харківської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ? частини від з усіх видів доходів щомісяця, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07 березня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Дебальцево, Донецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_3 м. Харків, судовий збір в дохід держави у сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.
Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає виконанню негайно.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя