Справа № 464/3760/17 Головуючий у 1 інстанції: Радченко Е.А.
Провадження № 22-ц/783/6190/17 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.,

секретар: Симець В.І.,

за участі в судовому засіданні представника заявника ПАТ УГГ «Львівгаз» - Турчиняка Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргоюПублічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» на ухвалу Сихівського районного суду м.Львова від 13 вересня 2017 року у справі за скаргою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» на постанову державного виконавця про повернення виконавчого документа, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 13 вересня 2017 року у задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» на постанову державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції від 24 грудня 2013 року про повернення виконавчого документа у виконавчому провадженні ВП № 40018225 - відмовлено.

Вказану ухвалу оскаржило ПАТ по газопостачанню та газифікації «Львівгаз».

В апеляційній скарзі просять ухвалу скасувати. Вважають ухвалу незаконною, необґрунтованою, такою, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначають, що судом не було враховано того фату, що жодних доказів надсилання постанови про повернення виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення державний виконавець не надав. Також, суд не врахував того факту, що покладений законом обов'язок по перевірці майнового стану боржника кожні два тижні державний виконавець проігнорував. Суд не взяв до уваги той факт, що судовим наказом Сихівського районного суду №464/6274/13-ц від 11.02.2013 року наказано стягнути з боржників 114 грн. 70 коп. судового збору на користь ПАТ «Львівгаз» та те, що судовий збір на сьогодні боржниками не оплачено, жодних доказів з оплати боржниками судового збору державним виконавцем та боржником не надано.

В судове засідання окрім представника заявника решта осіб, що беруть участь у справі (їх представники) не з'явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності (відсутності їх представників), зважаючи на те, що такі особи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 305 та ст. 303-1 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника заявника на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Так, як вбачається із змісту оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції посилаючись, зокрема, на ч.1 ст. 383 ЦПК України, ст.ст. 1, 17, 25, п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (1999 р.), Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, затверджене Наказом Міністерства юстиції України №43/5 від 20.05.2003 року та відмовляючи у задоволенні скарги, виходив з того, що, - 11.07.2013 року Сихівським районним судом м. Львова видано судовий наказ № 464/6274/13-ц, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Львівгаз» заборгованість за спожитий природний газ в розмірі 985 грн. 87 коп., а також судовий збір в розмірі 114 грн. 70 коп. 30.09.2013 року судовий наказ надійшов на виконання Сихівського відділу ДВС. 09.10.2013 року постановою державного виконавця Сихівського відділу ДВС Дутки І.В. відкрито виконавче провадження ВП № 40018225 та боржнику надано строк до 16.10.2013 року для добровільного виконання судового рішення. 24.12.2013 року державним виконавцем винесено ухвалу про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». ПАТ «Львівгаз» з постановою не погоджується. Як встановлено в судовому засіданні, 09.10.2013 року було відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу № 464/6274/13-ц та боржникам надано строк до 16.10.2013 року для добровільного виконання рішення. Ця обставина підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень. Крім того, з реєстру вбачається, що згідно з відповіді ДАІ боржник транспортними засобами не володіє; при виході за адресою проживання боржника ліквідного майна не виявлено, про що складено відповідний акт; встановити місце праці боржників виявилося неможливим. При цьому, за вимогами п. 7 ст. 5 Закону, якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим документом не перевищує десяти розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на житло боржника чи земельну ділянку не здійснюється. Тобто, як вбачається з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, державним виконавцем було проведено виконавчі дії, що спрямовані на розшук майна боржника, проте, такого майна виявлено не було, у зв'язку з чим стягнути борг не виявилось можливим. В скарзі ПАТ «Львівгаз» посилається на те, що державним виконавцем не було застосовано такого заходу впливу на боржника як обмеження права на виїзд за кордон. Проте, застосування такого заходу впливу можливе лише в разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням (п. 18 ч. 2 ст. 11 Закону). Зважаючи на те, що виконавче провадження знищено 24.02.2017 року, суд не має можливості перевірити наявність чи відсутність обставин, що свідчать про ухилення боржника від виконання рішення. При цьому суд враховує, що ПАТ «Львівгаз» не зазначив про обставини, які свідчать про ухилення боржника від виконання рішення суду. Посилання ПАТ «Львівгаз» на те, що державним виконавцем безпідставно не було застосовано обмеження права боржника на виїзд за кордон, є припущенням та жодним чином не підтверджено. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що в ході виконавчого провадження державним виконавцем вжито усі необхідні заходи з метою належного виконання судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ. Повернення виконавчого документа відбулося з дотриманням вимог чинного законодавства, про що внесено відомості до Єдиного реєстру виконавчих проваджень, доступ до якого має кожна зі сторін виконавчого провадження. В даному випадку, ПАТ «Львівгаз» мало можливість бути обізнаним про хід виконавчого провадження шляхом пошукових запитів у Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень, проте не виявило зацікавленості в цьому протягом трьох років п'яти місяців. При цьому, суд враховує, що скаргу подано лише після знищення виконавчого провадження (про що ПАТ «Львівгаз» було достеменно відомо), усвідомлюючи, що державний виконавець буде позбавлений можливості надати суду будь-які документи з цього виконавчого провадження. Суд вважав таким, що не заслуговує на увагу посилання ПАТ «Львівгаз» на те, що державним виконавцем не було направлено оскаржувану постанову на адресу стягувача. Як зазначалося вище, постанова державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувану своєчасно внесена до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, з яким стягувач мав змогу ознайомитись в будь-який час. Крім того, суду не було надано доказів того, що копія оскаржуваної постанови в період з 2013 по 2017 роки до ПАТ не надходила. Таким чином, відсутні підстави для висновку, що діями державного виконавця порушено права чи свободи стягувача, у звязку з чим, у задоволенні скарги необхідно відмовити.

Колегія суддів вважає, що підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції немає.

Як вбачається із матеріалів справи 30.05.2017 року ПАТпо газопостачанню та газифікації «Львівгаз» подало скаргу до Сихівського районного суду м.Львова на постанову державного виконавця. У скарзі просили: визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Сихівського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області щодо не направлення на адресу ПАТ «Львівгаз» постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 24.12.2013 року; визнати дії державного виконавця Сихівського ВДВС м.Львова ГТУЮ у Львівській області щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 24.12.2013 року неправомірними; скасувати постанову державного виконавця Сихівського ВДВС м.Львова ГТУЮ у Львівській області щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 24.12.2013 року; зобов'язати державного виконавця Сихівського ВДВС м.Львова ГТУЮ у Львівській області відновити виконавче провадження на підставі судового наказу №464/6274/13-ц.

Також, із матеріалів справи, а саме витягу із електронного реєстру виконавчих проваджень (а.с. 23) вбачається, що 30.09.2013 року до державного виконавця надійшов на виконання судовий наказ від 11.07.2013 року у справі №464/6274/13-ц, що набрав чинності 30.09.2013 року та 9.10.2013 року було відкрито виконавче провадження із наданням боржнику строку до 16.10.2013 року для добровільного виконання рішення. У зв'язку із проведенням ряду виконавчих дій, а саме: здійснення запитів стосовно майна у боржника; складення акту про відсутність майна на яке можна було б звернути стягнення в квартирі боржника та відповідно відсутність можливості стягнення боргу згідно виконавчого документу, - виконавчий документ постановою від 24.12.2013 року було повернуто стягувачеві.

Виконавче провадження у відповідності до Порядку роботи з документами в органах ДВС, затвердженого Наказом МУЮ України №2274/5 від 25.12.2008 року - знищено (дані про вилучення та знищення виконавчого провадження а.с. 24-26).

Як вбачається із даних згаданого електронного реєстру виконавчих проваджень щодо вчинення дій з виконання виконавчого документу, підстав вважати порушеними вимоги закону або права чи інтереси стягувача при виконанні згаданого судового рішення, про які йдеться у скарзі - немає.

При цьому, окрім наведеного, колегія суддів зважає і на те, що заявником протягом розумного строку не було вжито активних дій при здійсненні виконавчого провадження, що тривало майже три місяці, а саме протягом більш як чотирьох років не вживались заходи по ознайомленню з виконавчим провадженням; отримання інформації щодо його ходу; не перевірялись конкретні, вжиті державним виконавцем заходи щодо виконання виконавчого документу, тощо. При цьому, заявник, як учасник виконавчого провадження взмозі був з часу відкриття виконавчого провадження, відповідно до Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №43/5 від 20.05.2003 року знайомитись із інформацією, у вільному для нього доступі, про хід виконання судового рішення та відповідно реагувати на порушення певних його прав чи інтересів при здійсненні такого у розумні строки.

Подання ж скарги після більш як чотирирічного терміну з часу ухвалення судового рішення та майже чотирирічного терміну з дня закінчення його виконання слід вважати зловживанням своїми правами сторони виконавчого провадження та відповідно безпідставність скарги.

Зважаючи на вказане доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними, а саму скаргу відхилити, залишивши оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись п.1 ч.2 ст.307, п.1 ч.1 ст.312, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» - відхилити.

Ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 13 вересня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк