Справа № 709/1138/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2017 року смт. Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Чубая В.В.,

за участі секретаря судового засідання Кіян С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Чорнобаївського районного суду Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Красенівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права на завершення приватизації земельної ділянки у порядку

спадкування, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 (далі позивач) звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до Красенівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області (далі відповідач) про встановлення фактів родинних відносин та визнання права на завершення приватизації земельної ділянки у порядку спадкування.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 12 липня 1999 року померла її тітка по матері ОСОБА_3. ЇЇ спадщину за законом прийняв її син, тобто двоюрідний брат позивача ОСОБА_4, який отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку (пай). 29 жовтня 2016 року ОСОБА_4 помер. Позивач прийняла спадщину свого двоюрідного брата шляхом подання відповідної заяви. При цьому позивач є спадкоємцем ОСОБА_4 за правом представлення, оскільки її рідна мати ОСОБА_3, тобто тітка ОСОБА_4, померла раніше, а саме 30 жовтня 2013 року. Разом з тим при житті ОСОБА_3 розпочала приватизацію земельної ділянки, що знаходилася під її будинком, однак не встигла її завершити. У звязку з тим, що вказана земельна ділянка не увійшла до складу спадкового майна, позивач просила суд визнати за нею в порядку спадкування за законом право на закінчення приватизації. Крім того, просила встановити факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_4 був її рідним братом, а його мати ОСОБА_3 та мати позивача ОСОБА_5 були рідними сестрами, оскільки у свідоцтвах про народження вони записані як «Хондурака» і «Хундурака» відповідно.

У судове засідання сторони не з'явились. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити (а.с. 35). Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, оскільки відповідач проти позову не заперечує (а.с. 39).

Виходячи з приписів ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив слухати справу за відсутності учасників процесу.

Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

Позивач є донькою ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про народження від 27 грудня 1975 року серії І-СР № 368457 (а.с. 13), де у графі «мати» вказано «Головко Софія Яківна» (а.с. 7), штампом у паспорті позивача про укладення шлюбу з

ОСОБА_6, копія якого міститься у матеріалах справи (а.с. 6) та копією свідоцтво про розірвання шлюбу від 16 березня 2004 року серії І-СР № 098367, згідно з якою позивачу залишено прізвище «Тарасенко» (а.с. 15А).

У свою чергу мати позивача ОСОБА_5 до укладення шлюбу з ОСОБА_7В мала дівоче прізвище «Хундурака», що підтверджується копією виданого повторно свідоцтва про одруження від 26 червня 2002 року серії І-СР № 067395 (а.с. 15).

Згідно з копією свідоцтва про народження ОСОБА_5 від 15 червня

1945 року серії ЯР № 152327 її батьками були ОСОБА_8 та ОСОБА_8 Пріська Дмитровна (а.с. 12).

30 жовтня 2013 року ОСОБА_5 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 1 листопада 2013 року серії І-СР № 227674 (а.с. 36).

У позовній заяві позивач просить встановити факт родинних відносин, а саме, що її мати ОСОБА_5 була рідною сестрою ОСОБА_3.

Так, відповідно до копії свідоцтва про одруження від 17 січня 1964 року серії ІІІ-УР

№ 407024 ОСОБА_3 до укладення шлюбу з ОСОБА_9 мала дівоче прізвище «Хондурака» (а.с. 14).

При цьому згідно з копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 від

25 червня 1965 року серії І-ЯК № 943800 її батьками були ОСОБА_10 і ОСОБА_10 Пріська Дмитровна (а.с. 11).

Таким чином з копій вказаних документів вбачається, що ОСОБА_5 і ОСОБА_3 мали спільних батьків, хоча їх прізвища і містять відмінність в одній літері.

На підтвердження факту родинних відносин позивачем надано заяви односельців ОСОБА_11 і ОСОБА_12, відповідно до змісту яких останні підтверджують, що дійсно ОСОБА_5 і ОСОБА_3 були рідними сестрами (а.с. 22, 23). Справжність підписів ОСОБА_11 і ОСОБА_12 у вказаних заявах посвідчено 25 травня 2017 року секретарем Красенівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, а тому суд не вбачає необхідності допитувати вказаних осіб безпосередньо у судовому засіданні в якості свідків.

Отже, виходячи зі змісту вказаних документів, беручи до уваги заяви свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_12, суд встановив, що ОСОБА_5 і ОСОБА_3 були рідними сестрами.

12 липня 1999 року ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 12 липня 1999 року серії І-СР № 110148 (а.с. 7).

Згідно з довідкою Красенівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 25 травня 2017 року № 249, виданої на підставі погосподарської книги № 6 (особовий рахунок № 0493-1), ОСОБА_3 була зареєстрована та постійно проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1

с. Красенівка, Чорнобаївський район, Черкаська обл. разом із сином ОСОБА_4 (а.с. 17). Вказані обставини підтверджуються також довідкою Красенівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 4 грудня 2016 року № 68 (а.с. 20).

ОСОБА_4 був сином ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження від 16 липня 1972 року серії І-СР № 277716 (а.с. 10).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 січня 2000 року серії АВЕ № 196853 ОСОБА_4 після смерті матері ОСОБА_3 успадкував право на земельну ділянку, розташовану в КСП ім. Піддубного (с. Красенівка, Чорнобаївський район, Черкаська обл.) площею 2,41 га (а.с. 9).

ОСОБА_4 з 24 листопада 2012 року перебував на повному державному утриманні у Чехівському психоневрологічному інтернаті, що підтверджується копією довідки від 19 травня 2017 року № 191 (а.с. 18), де помер 29 жовтня 2016 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 1 листопада 2016 року серії І-СР № 294316 (а.с. 8).

З огляду на те, що ОСОБА_5 і ОСОБА_3 були рідними сестрами, а позивач є донькою ОСОБА_5, ОСОБА_4 був сином ОСОБА_3, судом встановлено, що позивач і ОСОБА_4 є двоюрідними сестрою і братом.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, яку шляхом подання заяви про прийняття спадщини до Чорнобаївської нотаріальної контори прийняла позивач за правом представлення, оскільки її мати ОСОБА_5, яка була тіткою ОСОБА_4, померла раніше за нього. Вказані обставини підтверджуються листом Чорнобаївської державної нотаріальної від 17 червня

2017 року (вих. № 802-01/16) (а.с. 33), що надійшов у відповідь на запит суду (а.с. 28).

Разом з тим, до складу спадщини як після смерті ОСОБА_3, так і після смерті

ОСОБА_4 не увійшла земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства площею 0,32 га, розташована за адресою: пров. Миру, 4, с. Красенівка, Чорнобаївський район, Черкаська обл., отримана нею у приватну власність на підставі рішення Красенівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 9 червня 1997 року № 3/11, що підтверджується витягом з протоколу сесії сільської ради від 9 червня 1997 року (а.с. 16), оскільки остання не завершила процедуру приватизації зазначеної земельної ділянки.

Водночас право на завершення приватизації вказаної земельної ділянки успадковано сином ОСОБА_3 ОСОБА_4, оскільки останній, як встановлено судом, прийняв спадщину після своє матері, а тому таке право входить до складу спадщини, що відкрилася після його смерті.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Таким чином часом відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 є день його смерті, тобто 29 жовтня 2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 4 чт. 1266 ЦК України двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Таким чином позивач, як двоюрідна сестра ОСОБА_4, за правом представлення претендує на його спадщину, оскільки мати позивача ОСОБА_5, яка була тіткою

ОСОБА_4, померла раніше за нього.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Судом встановлено, що позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та прийняла її, однак не може оформити право власності на земельну ділянку, оскільки при житті спадкодавець не оформив на неї право власності.

Абзацом 2 п. 1 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України установлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність), є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Пунктом "г" ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, з-поміж іншого, прийняття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7

"Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право

власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування».

Частиною 1 ст. 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин, оцінивши наявні у справі письмові докази, зважаючи на те, що спадкодавці при житті не встигли зареєструвати право власності на належну їм земельну ділянку, приймаючи до уваги визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити та визнати за позивачем у порядку спадкування за законом право на завершення приватизації земельної ділянки.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 174, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити повністю.

Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_4, який помер 29 жовтня 2016 року, був двоюрідним братом ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, а його мати ОСОБА_3, яка померла 12 липня 1999 року, та мати ОСОБА_1 ОСОБА_5, яка померла 30 жовтня 2013 року, були рідними сестрами.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яка народилася у селі Красенівка Чорнобаївського району Черкаської області, у порядку спадкування за законом право на завершення приватизації земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства площею 0,32 га, розташовану за адресою: пров. Миру, 4, с. Красенівка, Чорнобаївський район, Черкаська обл., що була передана у приватну власність її тітці ОСОБА_3, яка померла 12 липня 1999 року, спадщину якої прийняв її двоюрідний брат ОСОБА_4, який помер 29 жовтня 2016 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається Апеляційному суду Черкаської області через Чорнобаївський районний суд Черкаської області.

Суддя В.В. Чубай