АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/560/17 22-ц/774/1514/К/17
Справа № 215/560/17 Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1514/К/17 суддя Квятковський Я.А.
Категорія № 26 (3) Доповідач Барильська А.П.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 липня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Барильської А. П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар: Борщ А.А.,

за участю: представника відповідача ОСОБА_1 «Північний ГЗК» - ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі апеляційні скарги представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_5та Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 18 травня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення моральної шкоди в звязку з ушкодженням здоровя, -

В С Т А Н О В И Л А:

В лютому 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі ОСОБА_1 «ПівнГЗК») про відшкодування моральної шкоди в звязку з ушкодженням здоровя.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 06.04.1987 року по 07.06.2013 р. він працював на підприємстві відповідача водієм автотранспортних засобів в карєрі та на відвалах виробничої дільниці дорожньо-будівельної техніки. У січні 2013 року рішенням ЛЕК Українського науково-дослідницького інституту промислової медицини йому було встановлені професійні захворювання, а саме, вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації з церебрально-переферичним ангіодистонічним синдоромом, в сполученні з полірадикулопатією, на фоні медіанної протрузії диску, вентральної грижі диску, циркулярної протрузії диску, переважно на попереково-крижовому рівні з вираженим статико-динамічним порушенням та стійким больовим синдромом, нейродистрофією у вигляді двобічного плечелопаткового періатрозу, ПФ другого ст. та остеоартроз колінних суглобів, та трофічними розладами на кистях, які відповідно до акту розслідування профзахворювання отримані внаслідок перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, які сталися з вини роботодавця, протягом 1987 - 2001 р.р.

Згідно до висновку МСЕК від 24.05.2013 р. позивачу було первинно встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 25% з 24.04.2014 року безстроково.

Виходячи з характеру захворювань позивача він не має змоги вести звичайний спосіб життя, повинен приймати ліки, йому важко виконувати будь яку роботу по господарству, він страждає на біль у шийному та попереково-крижовому відділах з іррадіацією в ліву ногу, оніміння рук, мерзлякуватість кистей, побіління пальців рук на холоді, що порушує його нормальні життєві звязки.

Виходячи з тривалості роботи у відповідача, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 «ПівнГЗК» 640 000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 18 травня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 «Північний ГЗК» на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди 13000 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обовязкових платежів.

Стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн. У решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення його позовних вимог в повному обсязі.

Зокрема, на думку позивача, визначений судом розмір моральної шкоди в сумі 13000 грн. значно занижений та не відповідає засадам розумності, виваженості і справедливості.

Вважає, що судом не було у повній мірі враховано значну тривалість стажу роботи у шкідливих умовах праці на підприємстві відповідача, а також те, що її хвороба є невиліковною, яка прогресує з часом, чим порушує її нормальні життєві звязки та породжує моральні страждання.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_1 «Північний ГЗК», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог позивача.

Зокрема, апелянт посилається на те, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що відповідач є винним у втраті позивачем працездатності та причинно-наслідкового зв'язку праці на підприємстві ОСОБА_1 «Північний ГЗК» з фактом втрати працездатності позивача. Натомість існує причинно-наслідковий зв'язок між діями самого ОСОБА_3, які виразились у тривалому продовженні роботи з власної волі у шкідливих умовах праці на підприємстві відповідача, у звязку з чим, на думку відповідача, суд дійшов хибного висновку щодо виникнення профзахворювання у позивача з вини ОСОБА_1 «Північний ГЗК».

Крім того, на думку представника відповідача визначений судом розмір моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості і справедливості та є завищеним.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню, апеляційна скарга ОСОБА_1 «Північний ГЗК»підлягає відхиленню, з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що під час перебування в трудових відносинах з відповідачем позивачу ОСОБА_3 встановлені хронічні професійні захворювання, а саме: вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації з церебрально-переферичним ангіодистонічним синдоромом, в сполученні з полірадикулопатією, на фоні медіанної протрузії диску, вентральної грижі диску, циркулярної протрузії диску, переважно на попереково-крижовому рівні з вираженим статико-динамічним порушенням та стійким больовим синдромом, нейродистрофією у вигляді двобічного плечелопаткового періатрозу ПФ другого ступеня та остеоартрозу колінних суглобів ПФ другого ступеня та трофічними розладами на кистях (а.с.6, 7-11, 47).

24.05.2013 року позивачу висновком МСЕК було первинно встановлено 25% втрати професійної працездатності, а згідно висновку МСЕК від 24.04.2014 року - безстроково (а.с.12,13).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода, у звязку з отриманим ним на виробництві професійним захворюванням з вини відповідача.

Колегія суддів погоджується з зазначеним висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України в «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 28 березня 2013 року, причиною професійного захворювання позивача стала робота в умовах, які характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу: умови праці за важкістю праці відносяться до 3 класу 1 ступеня шкідливості.

Згідно висновку МСЕК від 24.05.2013 року позивачу первинно встановлена втрата професійної працездатності у розмірі 25%, згідно висновку МСЕК від 24.04.2014 року 25 % втрати професійної працездатності встановлено безстроково.

Оскільки порушення відповідачем положень ч. 2 ст. 153 КЗпП України встановлено вищевказаним актом розслідування хронічного професійного захворювання, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги представника відповідача про відсутність вини відповідача у спричиненні моральної шкоди позивачу.

Спростовуються й доводи апеляційної скарги представника відповідача щодо відсутності підстав відшкодування моральної шкоди ОСОБА_3, оскільки факт заподіяння моральної шкоди у зв'язку з отриманим нею професійним захворюванням встановлений в судовому засіданні. Так, виходячи з характеру захворювань позивача він не має змоги вести звичайний спосіб життя, повинен приймати ліки, йому важко виконувати будь яку роботу по господарству, він страждає на біль у шийному та попереково-крижовому відділах з іррадіацією в ліву ногу, оніміння рук, мерзлякуватість кистей, побіління пальців рук на холоді, що порушує його нормальні життєві звязки.

Посилання представника відповідача ОСОБА_1 «ПівнГЗК» в апеляційній скарзі на те, що позивач з власної волі протягом тривалого часу виконував роботу в шкідливих умовах праці, а відповідач забезпечував його засобами колективного та індивідуального захисту і скорочував час дії шкідливих факторів виробництва відповідно до норм законодавства, не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки здійснення відповідачем заходів для забезпечення працівникам безпечних умов праці, які не усунули впливу негативних факторів, не впливають на право позивача на відшкодування завданої моральної шкоди за умови доведеності такої шкоди.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги представника позивача про те, що розмір стягнутої судом моральної шкоди необґрунтований та заниженим. Так, при вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди заподіяної позивачу, суд не врахував роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, не враховано характер отриманного професійного захворювання, стаж роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів, відсоток втрати ним професійної працездатності, стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Так, внаслідок отриманого професійного захворювання позивач не має змоги вести звичайний спосіб життя, повинен приймати ліки, йому важко виконувати будь яку роботу по господарству, він страждає на біль у шийному та попереково-крижовому відділах з іррадіацією в ліву ногу, оніміння рук, мерзлякуватість кистей, побіління пальців рук на холоді, що порушує його нормальні життєві звязки, що його досить сильно морально пригнічує та змушує постійно лікуватися, але хронічний характер захворювання не дає надії на видужання у майбутньому.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер, інтенсивність і довготривалість і моральних страждань позивача, встановлення відсотку втрати професійної працездатності безстроково, колегія суддів, вважає за необхідне змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і збільшити його з 13 000 гривень до 18 000 гривень.

За таких обставин, апеляційна скарга представника позивача підлягає частковому задоволенню, апеляційна скарга представника відповідача відхиленню, а рішення суду зміні, відповідно до положень п.3 ч.1 ст. 309 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314-316 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_5задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" відхилити.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 18 травня 2017 року змінити в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь ОСОБА_3, збільшивши його з 13000 грн. до 18000 (вісімнадцять тисяч) грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: