Ухвала

іменем україни

03 липня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Писаної Т.О., Завгородньої І.М., Коротуна В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_4 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Дарницького районного суду м. Києва від 04 червня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, треті особи: Головне управління юстиції у м. Києва, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевчук Зоя Миколаївна, про визнання заповіту недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_4, який діє через представника ОСОБА_7, на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 23 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 30 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 04 червня 2014 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4, треті особи: Головне управління юстиції у м. Києва, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М. задоволено. Визнано недійсним заповіт від 06 квітня 2007 року, складений від імені ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4, посвідчений державним нотаріусом Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори за реєстровим № 1-1179.

У лютому 2016 року ОСОБА_4 подав до суду заяву про перегляд вказаного рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, мотивуючи свої вимоги тим, що ухвалюючи це рішення, суд керувався висновком посмертної судово-психіатричної експертизи, що в свою чергу, ґрунтується на відомостях медичної картки ОСОБА_8 де зазначено, що вона страждала психічним захворюванням. Однак, під час розслідування слідчим відділом Дарницького управління поліції ГУ НП України в м. Києві кримінального провадження йому стали відомі нововиявлені обставини, які мають істотне значення для справи, оскільки ставлять під сумнів відомості, на яких ґрунтується експертиза.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 23 травня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 30 червня 2016 року, в задоволенні заяви ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані ухвали судів першої та апеляційної інстанцій скасувати і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-УІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу необхідно відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Згідно з ч. 2 ст. 361 ЦПК України підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є, зокрема: істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлення вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановления ухвали, що підлягають перегляду; встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_4, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що заявником не наведені обставини, які відповідно до ст. 361 ЦПК України є підставою для перегляду рішення суду у зв'язку з нововиявленими обставинами.

З урахуванням вказаного колегія суддів вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій, дослідивши усі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, постановили законні і обґрунтовані ухвали.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, який діє через представника ОСОБА_7, відхилити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 23 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 30 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:Т.О. Писана І.М. Завгородня В.М. Коротун