АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1420/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника за довіреністю ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу Придніпровського районного суду міста Черкаси від 19 травня 2017 року про повернення позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у цивільній справі за позовом представника за довіреністю ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 до публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк», треті особа без самостійних вимог на предмет спору, - ОСОБА_7, ОСОБА_9, про захист прав споживачів шляхом визнання правочинів недійсними,

в с т а н о в и л а :

на розгляді в суді перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_8 предметом розгляду за яким є позовні вимоги про визнання недійсними додаткових угод від 18.08.2008 до договору про іпотечний кредит №CSPG8 від 18.04.2008, що укладені між ЗАТ КБ «Приватбанк» та позивачем ОСОБА_8

12.05.2017 третя особа із самостійними вимогами щодо предмету спору ОСОБА_7 подала позов до ПАТ КБ «Приватбанк», яким просила визнати недійсними додаткові угоди від 18.08.2008 до договору про іпотечний кредит №CSPG8 від 18.04.2008, що укладені між ЗАТ КБ «Приватбанк» та позивачем ОСОБА_8; зобовязати ПАТ КБ «Приватбанк» видати ОСОБА_7 документ про відсутність невиконаних зобовязань за наведеним кредитним договором.

Ухвалою Придніпровського районного суду міста Черкаси від 12.05.2017 указаний позов третьої особи залишено без руху з підстав того, що суду не надано доказів сплати судового збору. Також судом вказано, що у даному випадку третя особа, яка звертається з позовом не є споживачем у розумінні вимог ЗУ «Про захист прав споживачів», отже не звільняється від сплати на підставі норм цього закону судового збору.

Указану ухвалу представник третьою особи із самостійними вимогами на предмет спору отримала 12.05.2017, що підтверджується її розпискою на а.с162 т.2.

Представником третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, подано заяву від 16.05.2017 про усунення недоліків, у якій вказано про те, що судом невірно визначено суму судового збору, належну до сплати третьою особою, та про те, що у даному випадку судовий збір не повинен сплачуватися в силу вимог ЗУ «Про захист прав споживачів».

Оскарженою ухвалою Придніпровського районного суду міста Черкаси від 19.05.2017 зазначену позовну заяву третьої особи визнано неподаною та повернуто заявнику з підстав не усунення недоліків, вказаних в ухвалі про її залишення без руху (у звязку з несплатою судового збору).

Не погоджуючись з цією ухвалою суду, представник третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, подала апеляційну скаргу, якою просить апеляційний суд скасувати ухвалу суду першої інстанції та повернути матеріали справи до районного суду для подальшого розгляду по суті, мотивуючи про те, що судом невірно визначено кількість позовних вимог за цією заявою; заявник є іпотекодавцем, отже споживачем за оспореним кредитним договором, таким чином на неї поширюють дію норми ЗУ «Про захист прав споживачів» про звільнення від сплати судового збору.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав та мотивів.

Як слідує з аналізу змісту ст.ст. 123-125 ЦПК України до позові третьої особи із самостійними вимогами щодо предмета спору застосовуються положення ч.1 ст.121 ЦПК України про залишення позовної заяви без руху у випадку несплати судового збору.

У даній справі третя особа (апелянт), що звернулася до суду із позовом, яка є іпотекодавцем за договором іпотеки, яким забезпечено виконання позичальником зобовязань за оспореним у позові третьої особи кредитним договором, доводить про те, що її звільнено від сплати судового збору, як споживача, на підставі норм ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Однак з правильністю таких апеляційних доводів погодитися неможливо, адже згідно преамбули вказаного закону він регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту.

При цьому у даному випадку апелянт не є стороною спірного кредитного договору, тобто не отримує за ним ніяких фінансових послуг від банку (не є їх споживачем).

Таким чином висновки суду першої інстанції про необхідність сплати третьою особою із самостійними вимогами щодо предмета спору судового збору на загальних підставах, врегульованих ЗУ «Про судовий збір», є вірними.

Колегія суддів також враховує, що судом вірно вирахувано суму судового збору, виходячи з того, що предметом спору у позові третьої особи є вимоги немайнового характеру про визнання правочинів недійсними та про зобовязання відповідача вчинити певні дії.

Так згідно положень п.1 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб; ч.3 ст.6 ЗУ «Про судовий збір» - у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно вимог ч.2 ст.121 ЦПК України якщо особа не сплатить судовий збір, що слугувало підставою для залишення її заяви без руху, то така заява вважається неподаною та повертається заявнику, отже суд першої інстанції прийшов до вірних висновків, повертаючи заяву третьої особи, що заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у звязку з несплатою судового збору.

Колегія суддів враховує, що апеляційні доводи у справі ніяким чином не вказують на те, що апелянт є споживачем послуг за оспореним кредитним договором, адже апелянт не є стороною цього договору та не одержує на його підставі від банку жодних послуг.

Відповідно до положень п.1 ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу відхилити.

Ухвалу Придніпровського районного суду міста Черкаси від 19 травня 2017 року про повернення позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у цивільній справі за позовом представника за довіреністю ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 до публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк», треті особа без самостійних вимог на предмет спору, - ОСОБА_7, ОСОБА_9, про захист прав споживачів шляхом визнання правочинів недійсними, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів з дня її проголошення.

Головуючий :

Судді :