Справа №266/226/17
Провадження№ 4-с/266/19/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2017 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Федотової В.М.,

при секретарі Сологуб Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполя скаргу ОСОБА_1 В`ячеслава Юрійовича на постанову головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції Донецької області її скасування, визнання незаконною бездіяльність начальника Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції Донецької області , поновлення строку для звернення до суду, суд -

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2017року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою в якій просив поновити строк звернення до суду із скаргою, а також скасувати постанову головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції Донецької області ОСОБА_2 від 11 серпня 2017року за ВП №54342232 про арешт майна боржника визнання незаконної бездіяльність начальника Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції Донецької області.

В обґрунтування скарги зазначив наступне. Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14.04.2017року по справі №266/226/17 задоволено в повному обсязі позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання сумісної дитини ОСОБА_4 01.07.2012року народження, в розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 18.01.2017року і до повноліття дитини. Разом з задоволенням позову було стягнуто і судовий збір в дохід держави у сумі 640гривень. Виконавчий лист було видано судом 14.06.2017року. На підставі вказаного виконавчого листа Центральним ВДВС м. Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області було відкрито виконавче провадження №54342232 по примусовому стягненню суми судового збору та витрат виконавчого провадження.19.08.2017року заявник сплатив суму боргу та суму виконавчого збору в дохід держави, в підтвердження якої надає квитанцію. 11 вересня 2017року заявник дізнався,що постановою головного державного виконавця Центрального ВДВС м. Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_2 від 11 серпня 2017року за ВП №54342232 було накладено арешт на рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1 , а саме 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 ,що є єдиним житлом боржника та автомобіль НОМЕР_1, вартість яких значно перевищує суму боргу. Не згодний з даним рішенням державного виконавця заявник письмово звернувся в порядку ст..74 Закону України «Про виконавче провадження» до начальника Центрального ВДВС м. Маріуполя, де просив скасувати постанову головного державного виконавця про накладення арешту на нерухоме та рухоме майно оскільки виконавчі дії проведено з порушенням вимог ст.48 Закону України «Про виконавче провадження». Звернень до начальника з боку ОСОБА_1 було три , але всі три відповіді не вирішили по суті заяви. В звязку з тим, що виконавчі дії були проведені з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», а начальник Центрального ВДВС м. Маріуполя порушив вимоги ст..74 Закону України «Про виконавче провадження» просив задовольнити його скаргу в повному обсязі.

Заявник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 до суду не з'явились надали заяви про розгляд скарги у їх відсутність, просили скаргу задовольнити у повному обсязі.

Головний державний виконавець Центрального ВДВС м. Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_2, начальник Центрального ВДВС м. Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_6 належним чином повідомлені про час і дату судового засідання до суду не з'явились , про причину неявки не повідомили.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст..383 ЦПК України - сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст.. 1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст..2 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад:

1) верховенства права;

2) обовязковості виконання рішень;

3) законності;

4) диспозитивності;

5) справедливості, неупередженості та обєктивності;

6) гласності та відкритості виконавчого провадження;

7) розумності строків виконавчого провадження;

8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями;

9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно ст..10 Закону України «Про виконавче провадження» - Заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обовязку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Ч.ч.1,2,4,5 ст..48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачений порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника, а саме:

1. Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

2. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

4. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

5. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Згідно ч.7 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» - у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобовязаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Згідно ч.3 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» - у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Згідно ч.3 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» - начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобовязати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

В обґрунтування доводів своєї скарги ОСОБА_1 надав наступні письмові докази, а саме: постанову головного державного виконавця Центрального ВДВС м. Маріуполя ОСОБА_2 за виконавчим провадженням №54342232 від 11.08.2017року про арешт майна боржника з вказаної постанови вбачається, що сума боргу по виконавчому провадженню становила 640гривень за сплату судового збору та 704гривні виконавчий збір (ас.14); договір №SAMDNWFD701 від 18.10.2016року вкладу «Депозит Плюс» строком на 12 місяців між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» на суму 13 970 доларів США (ас.15-16); квитанцію про сплату суми боргу від 19.08.2017року (а.с.17); договір дарування 1/3 частини квартири від 28.11.2002року між ОСОБА_7 та ОСОБА_1, яким підтверджено, що скаржник володіє 1/3 частиною квартири АДРЕСА_1(а.с.18);в період з 12.09.2017року по 25.09.2017року ОСОБА_1 неодноразово звертався до головного державного виконавця Крушеницької В.А. та начальника Центрального ВДВС м. Маріуполя про порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» під час проведення виконавчих дій, і просив скасувати постанову від 11 серпня 2017року за ВП №54342232 про накладення арешту на рухоме та нерухоме майно скаржника , а саме 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 ,що є єдиним житлом боржника та автомобіль НОМЕР_1, вартість яких значно перевищує суму боргу, але протягом з 18.09.2017року по 06.10.2017року ,в своїх відповідях на звернення боржника , начальник Центрального ВДВС м. Маріуполя проігнорував факти викладені в заяві (а.с.5-12)

Таким чином суд вважає, що постанова головного державного виконавця Центрального ВДВС м. Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_2 від 11 серпня 2017року за ВП №54342232 про накладення арешту на рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1 , а саме частину квартири АДРЕСА_1 та автомобіль НОМЕР_1 винесена з порушенням вимог ст.. 48 Закону України «Про виконавче провадження», а тому підлягає скасуванню. Також , суд вбачає бездіяльність в діях начальника Центрального ВДВС м. Маріуполя ОСОБА_8, яка полягає в формальному підході до звернення ОСОБА_1

На підставі викладеного, керуючись ст..383 - 387 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 В`ячеслава Юрійовича про визнання незаконною бездіяльність начальника Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області , скасування постанови головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 від 11 серпня 2017року по ВП №54342232 про арешт майна боржника задовольнити.

Визнати незаконними дії головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 щодо винесення постанови від 11 серпня 2017року за ВП №54342232 про арешт майна боржника ОСОБА_1 В`ячеслава Юрійовича .

Скасувати постанову головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 від 11 серпня 2017року за ВП №54342232 про арешт майна боржника ОСОБА_1 В`ячеслава Юрійовича .

Визнати незаконною бездіяльність начальника Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

На ухвалу може бути подано апеляцій скаргу до Апеляційного суду Донецької області у встановлений законом пятиденний строк з дня її проголошення.

Суддя Федотова В. М.