Справа № 415/1613/17
Провадження № 2/415/833/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.17 року Лисичанський міський суд Луганської області

у складі: головуючої судді Чернобривко Л.Б.

при секретарі Павлові О.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лисичанську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк" Приват Банк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором,

в с т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство комерційний банк" Приват Банк" звернулось з позовом до

ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 11 612,87 дол. США , що за курсом 26,89 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 14.03.2017 року, яка складає 314 959,07 грн., за договором № 1202-В від 18.09.2003 року ,яка складається з наступного: 11 712,87 дол. США - заборгованість по відсоткам за період з 27.05.2016 року по 14.03.2017 року та стягнути судові витрати.

У позовній заяві посилається на те, що ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1, уклали кредитний договір № 1202-В, згідно якого позивач зобовязався надати Відповідачу кредит у розмірі 50 000дол. США на термін до 17.09.2004 року, а Відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки на в порядку, встановленому кредитним договором.

Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсоткам , комісією а також інші витрати, згідно кредитного договору.

У випадку порушення зобовязань за кредитним договором , відповідач сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Відповідач не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотків, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором № 1202-В, тобто зобовязання за вказаним договором не виконав. Станом на 14.04.2017 року має заборгованість в сумі 2 195 60,65 дол.США, яка складається з наступного : 38 131,95 дол. США заборгованість за кредитом ( тілом кредиту); 223 6221,82 дол. США заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1 933 849,88 дол. США пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором.

Від цієї суми заборгованості віднімається сума, яка була задоволена рішенням Алчевського міського суду Луганської області від 01.11.2006 року , яким з відповідача на користь позивача стягнута сума, яка складає 22 966,45 дол. США, з яких 20 070 ,00 дол. США- заборгованість процентам за користування кредитом; 2 896,45 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором ; різниця становить 2 172 637,20 дол. США. Законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом.

Таким чином, заборгованість до стягнення становить 11 712,87 дол. США, яка складається з заборгованості по відсоткам за період з 27.05.2016 року по 14.03.2017 року.

Тому просить стягнути з відповідача 11 712,87 дол. США, яка складається з заборгованості по відсоткам за період з 27.05.2016 року по 14.03.2017 року та судові витрати.

Представник позивача у судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити. У своїх пояснення посилалась на обставини, викладені у позовній заяві, про що надала суду відповідні докази.

У наданих суду письмових поясненнях по справі представник позивача ОСОБА_4 посилався на те, що відповідно до умов кредитного договору відповідач зобовязаний сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 19,00 % на суму залишку заборгованості. Кредитний договір є двостороннім та оплатним, де оплатою за користування кредиту є сплата відсотків. Одже основними вимогами банку за кредитним договором до боржника є повернення наданих кредитних коштів та отримання відсотків за їх користуванням, і ця умова є істотним фактором при наданні кредитних коштів, враховуючи що важливою ознакою кредитної операції є те, що вона надається за рахунок злучених грошових коштів. Окрім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 19.11 по справі № 6-160ці14 несплачені до моменту звернення кредиту по суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Умовами договору встановлені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за не виконання цього обовязку, право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Як вбачається з розрахунку заборгованості нарахування відсотків проводилось щомісячно, але дані платежі відповідач не сплачував, а тому право банку про отримання щомісячних платежів порушувалось, що надавало банку можливість звернутися до суду з позовом про стягнення даних нарахувань. Аналогічна правова позиція викладена колегією судді судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в ухвалі від 24.06.2015 року , справа № 6-7847св15 та колегією Судових палат у цивільних справах Верховного Суду України у постанові від 02.12.2015 року по справі № 6-249цс15, зазначивши: «Оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом та пеня за процентами підлягає стягненню з відповідача у межах строку позовної давності. Кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, за умовами договору щомісячні платежі нараховуються до моменту погашення кредиту, який не погашений, а, отже , є всі законні підстави стягнути несплачені , але нараховані суми щомісячних платежів у межах однорічного строку позовної давності.

Відповідно до ст.. 599 ЦК України зобовязання припиняються його виконанням, проведеним належним чином. Прийняття судового рішення Алчевським міським судом від 01.11.2006 року не свідчить про припинення договірних правовідносин між сторонами, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобовязань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених умовами договору. Оскільки зобовязання боржником не виконано, то відповідно договірні правовідносини між сторонами не припинилися, Банк продовжує здійснювати нарахування пені, відсотків. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. ( а.с. 37-41).

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала, надала суду письмові заперечення на позов. Посилалась на те, що позивач звернувся з позовом до Алчевського міського суду Луганської області . 27.01.2006 року позовну заяву було залишено без руху, 15.02.2006 року залишено без розгляду . 25 травня 2006 року зазначену ухвалу було скасовано Апеляційним судом Луганської області, справу повернуто до суду для розгляду справи по суті. Рішенням Алчевського міського суду від 01.11.2016 року позовні вимоги задоволено повністю, стягнуто з відповідача заборгованість в сумі 115 981,03 грн. та судові витрати в сумі 1159,81 грн.

Відповідно до ст..252 ЦУК України перебіг строку починається з наступного дня після календарної дати або настання події,з якою повязано його початок. Згідно із ст. 264 ЦК України давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. За результатами розгляду касаційних скарг у справах № 6-50960св14, 6-1665св14, 6-26269св14 , суд касаційної інстанції дійшов висновку, що перебіг позовної давності шляхом предявлення позову може перериватися не в разі будь-якого направлення позову поштою, а здійснюється з додержанням вимог процесуального законодавства, зокрема ст.ст. 115,119,120 ЦПК України. Оскільки ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 25.05.2006 року справу направлено для розгляду по суті до Алчевського міського суду, то відповідно до ст.. 121 ЦПК України позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду, тобто 27 січня 2006 року. Подача позову про стягнення з відповідача суми заборгованості до Алчевського міського суду Луганської області вважається перериванням перебігу позовної давності з моменту предявлення позову, тобто з 27.01.2006 року . Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Починаючи з 27.01.2006 року у позивача виникає право звернутися до суду в межах трирічного строку позовної давності. З цих підстав предявлений 15.03.2017 року позов про стягнення боргу за договором з позивача до Лисичанського міського суду Луганської області поданий зі спливом позовної давності. Сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі,є підставою для відмови в позові.

Позивач не надав жодного доказу в позовній заяві , щоб підтверджувало факт переривання позовної давності з початку її перебігу, тобто з 27.01.2006 року та закінченням її в межах трирічного строку 26.01.2009 року. Невиконання відповідачем рішення суду від 01.11.2006 року не є підставою для предявлення нового позову із тих же самих підстав, а також незрозуміло чому саме позивач просить стягнути лише заборгованість по відсоткам за період з 27.05.2016 року 14.03.2017 року. Тому просить застосувати строк позовної давності до вимог позивача та відмовити у задоволені позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За договором про відновлення кредитної лінії № 1202-В від 18.09.2003 року , відповідно п.1.1 Банк надає наймодавцю з урахуванням його платежі спроможності , відновляє кредитну лінію в сумі 50 000,00доларів США на строк 12 місяців з оплатою процентів за користування відновлювальною кредитною лінією із розрахунку 19%річних. Відповідно п.1.3 займодавцю відкривається ссудний рахунок № 0400 та особовий рахунок по процентам № 0400. Відповідно до п.1.4 відновлювальна кредитна лінія надається шляхом видачі готівки ( а.с.10-10-зв.)

Відповідно до п.2.1 займодавець зобовязується провести остаточне погашення суми основного боргу по відновлювальній кредитній лінії до 17.07.2004року. Кошти для погашення заборгованості направляти для оплати в першу чергу: прострочених процентів, далі процентів по кредиту, простроченої заборгованості по кредиту, пролонгованої заборгованості по кредиту, залишену частину суми - на погашення кредиту.

Відповідач не виконував свої зобовязання, внаслідок чого виникла заборгованість.

Рішенням Алчевського міського суду Луганської області, справа № 2-1962/2006р. від 01 листопада 2006 року на користь ПАТ КБ «Приват Банк» стягнуто заборгованість за договором про поновлюючу кредитну лінію № 1202-В від 18.09.2003 року борг по кредиту в загальній сумі 115 981,03 грн. та витрати по справі в сумі 1159,81 грн. станом на 25.11.2005 року (а.с.6-6зв)

Відповідно розрахунку заборгованості станом на 14.03.2017 року заборгованість відповідача становить : залишок простроченої заборгованості за наданим кредитом 38131,82 дол. США; залишок заборгованості за процентами , нарахованими на залишок простроченої заборгованості за кредитом- 223621,82 дол. США; погашено пені в т.ч. списано 57421,79 дол. США. Загальна сума нарахованої пені 1933849,88 дол. США. Разом 2 19 5603,85 дол. США. Заборгованість до стягнення : заборгованість по відсоткам за період з 27.05.2016 року по 14.03.2017 року 11712,87 дол. США. Курс НБУ на 14.03.2017 року 26,89 ( а.с.7-9)

Оскільки у звязку з постійним невиконанням відповідачем умов кредитного договору та оскільки винесення судового рішення від 01.11.2006 року про стягнення заборгованості з відповідача не розриває кредитний договір та дію цього договору не зупиняє, а відповідач в повному обсязі заборгованість не погасив, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення нарахованих відсотків за період з 27.05.2016 року 14.03.2017 року.

Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони ( кредитора) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підставі, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно з ч.1 ст. 598 ЦК України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Ці підстави зазначені в ст.ст. 599,600, 604-609 ЦК. Зважаючи на відсутність у зазначених правових нормах такої підстави припинення зобовязання, як ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, суд дійшов висновку, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитором, які не виконані боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання .

Відповідно до п. 5.1 договір набирає силу з моменту перерахування кредитних коштів і діє в обємі перерахованих коштів до повного виконання сторонами обовязків за договором.

Борг сплачений відповідачем за рішенням Алчевського міського суду, відповідно виконавчого листа від 19.12.2006 року № 2-1962, стягувачем якого є ЗАТ КБ «Приват банк» в повному обсязі , відповідно довідки від 24.04.2017 року № 156 Алчевського міського відділу державної виконавчої служби Головного Територіального управлінні юстиції у Луганській області ( а.с.43), але як пояснив представник позивача у повному обсязі кредит відповідачем не погашений , тому проводиться нарахування відсотків, позовна давність по справі застосуватися не може.

На підставі вищезазначеного суд, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60,209, 212-215,218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк" ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. смт Кожим м. Інта Республіка Комі, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк " ПриватБанк" ( , рах. № 3111 МФО 305299) заборгованість по відсотках за період з 27.05.2016 року по 14.03.2017 року за кредитним договором № 1202-В від 18.09.2003 року в сумі 11 712 ( одинадцять тисяч сімсот дванадцять ) дол.87 центів США коп.,що складає 314 959 (триста чотирнадцять тисяч дев»ясот п»ятдесят дев»ять) грн. 07 коп. та судовий збір у розмірі 4724(чотири тисячі сімсот двадцять чотири)грн.39коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги через Лисичанський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, або у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не скасоване.

Суддя: Л.Б. Чернобривко