Справа № 147/324/17 Провадження № 22-ц/772/1542/2017Головуючий в суді першої інстанції Волошин І. А.
Категорія 81Доповідач Луценко В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого - Луценка В.В.,

суддів - Матківської М.В., Берегового О.Ю.,

при секретарі - Торбасюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову, у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Естейт Селлінг», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., про визнання права власності на нерухоме майно, за апеляційною скаргою за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - Сокуренко Наталії Вікторівни на ухвалу Тростянецького районного суду Вінницької області від 19 квітня 2017 року,

УХВАЛИЛА:

В квітні 2017 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк», ТОВ «Естейт Селлінг», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору -приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про визнання права власності на нерухоме майно.

18.04.2017 року позивачем ОСОБА_2 подано заяву до суду про забезпечення позову, а саме накладення арешту на житловий будинок за адресою: с. Северинівка, вул. Конституції, 11, Тростянецького району, Вінницької області. В заяві ОСОБА_2 також просила заборонити відповідачам ПАТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «Естейт Селлінг» вчиняти будь-які дії щодо спірного нерухомого майна та обмежувати позивача в праві користування зазначеним вище житловим будинком.

В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_2 зазначила, що в провадженні Тростянецького районного суду Вінницької області перебуває цивільна справа за її позовом до ПАТ КБ «Приватбанк», ТОВ «Естейт Селлінг», за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., про визнання права власності на нерухоме майно. Спірним майном в даній справі є житлова будівля за адресою: с. Северинівка, Тростянецького району, Вінницької області, який розташований по вул. Конституції, 11, загальною площею 104,10 кв.м. Позивач ОСОБА_2 також зазначила, що даний будинок раніше мав адресу: с. Северинівка, Тростянецького району, Вінницької області, вул. Конституції, 14 і належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 29.12.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Тростянецького районного нотаріального округу Вінницької області Вихватнюк Л.А. ОСОБА_2 також стверджує, що ПАТ КБ «Приватбанк» може відчужити спірний будинок, що в разі задоволення позову зробить неможливим виконання можливого рішення суду.

Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 19.04.2017 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 104,10 кв.м., житловою площею 48,10 кв.м., який складається з житлового будинку А; вхідного майданчика а; вхідного майданчика а1; підвалу А/п; сараю Б; туалету В; благоустрою 1-3, право власності на який зареєстровано за ПАТ КБ «Приватбанк», , номер запису про право власності: 15815596, згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 30852745 від 09.08.2016 року.

Зобов'язано ПАТ КБ «Приватбанк» не чинити перешкод ОСОБА_2 в користуванні житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1

В апеляційній скарзі представник ПАТ КБ «Приватбанк» Сокуренко Н.В. просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити заявнику у задоволенні клопотання про забезпечення позову посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали заяви та доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-який стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В роз'ясненнях, викладених в п.п.4, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства» при розгляді заяв про забезпечення позову зазначено, що ухвала про забезпечення позову поставляється в порядку, визначеному ст.209 ЦПК України, і повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановлені ухвали. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Оскаржувана ухвала суду зазначеним вище вимогам закону не відповідає.

Так, у лютому 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позовні вимоги були мотивовані тим, що 04.05.2006 року між Банком і ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредитні кошти у розмірі 39427 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 21% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 02.05.2010 року. З метою забезпечення виконання вимог кредитного договору між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки від 04.05.2006 року, відповідно до умов якого остання надала Банку в іпотеку нерухоме майно, а саме житловий будинок АДРЕСА_2. ОСОБА_2 взяті на себе кредитні зобов'язання належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 13.02.2014 року в неї утворилась заборгованість у розмірі 202636,61 гривень, яку Банк просить стягнути, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Таким чином на час розгляду заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову спірний житловий будинок АДРЕСА_2 знаходиться в іпотеці, і відповідно до укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 іпотечного договору іпотекодержатель (Банк) має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання будь-якого із зобов'язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані.

Відповідно до положень ч.3 ст10 та ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги, що судом першої інстанції при розгляді заяви про забезпечення позову не були дотримані вимоги цивільно-процесуального законодавства щодо повного і всебічного з'ясування всіх обставин, які необхідно було врахувати під час розгляду заяви, дана ухвала підлягає скасуванню з направленням заяви про забезпечення позову на новий розгляд.

Керуючись ст.303, 307, 312-315 ЦПК України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - Сокуренко Наталії Вікторівни задовольнити частково.

Ухвалу Тростянецького районного суду Вінницької області від 19 квітня 2017 року скасувати, а справу повернути до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала суду набуває законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому процесуальному руху справи.

Суддя-доповідач: _______ Луценко В.В.

Судді: _______ Матківська М.В.

_______ Береговий О.Ю.