Номер провадження 2/229/1241/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2017 року Дружківський міський суд Донецької області

у складі:

головуючого судді Петрова Є.В.

при секретарі Польської Д.А.

за участі позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дружківка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог орган опіки та піклування Дружківської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування Дружківської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом.

У позові вказала, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 серпня 2000 року, вона є власником будинку, № 33 по вул. Сєрова у м.Дружківка. В теперішній час в спірному будинку зареєстровані окрім неї її невістка ОСОБА_3 з малолітніми дітьми: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 Невістка з онуками не мешкають в будинку з 2014 року, не несе витрат на утримання, не сплачує комунальні платежі, не знялися з реєстрації.

Відповідач не має змогу добровільно знятись з реєстрації в будинку, оскільки проживає з дітьми в м.Ліпецьк Російської Федерації, що порушує право власності позивача, та право користування та розпорядження нерухомими майном у повному обсязі. Комунальні служби нараховують плату за комунальні послуги з урахуванням зареєстрованих у квартирі осіб і позивач змушена одна сплачувати комунальні послуги та позбавлена можливості оформити субсидію, у зв'язку з цим позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх цивільних прав.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 з'явилася, підтримала позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених в позові.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Дружківської міської ради ОСОБА_2 у судове засідання з'явилась, пояснила, що вона бачить заяву ОСОБА_3, з якої вбачається що відповідач разом із малолітніми дітьми проживають за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 Федерації, та відповідач не заперечує проти зняття їх з реєстрації, однак висновку комісії немає, тому просить вирішити питання на розсуд суду.

Відповідач належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, повторно не з'явилася, не повідомила причини неявки, заперечень проти позову не надала.

За таких обставин суд вважає за можливе заслухати справу за відсутності відповідача, на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення, проти такого вирішення справи позивач не заперечив.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Суд розглядає справу, керуючись вказаною нормою закону, а не ст. ст. 71,72 ЖК України, оскільки житло позивача є і було на період проживання відповідача приватним.

Суд встановив, що позивач являється власником будинку №33 по вул. Сєрова в м.Дружківка Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 28 серпня 2000 року, зареєстрованим в реєстрі за №2868 посвідченим приватним нотаріусом ОСОБА_6 /а.с. 6/.

За адресою спірного будинку, крім позивача, зареєстровані: її невістка ОСОБА_3 з малолітніми дітьми - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с. 7,9/.

З 2014 р. відповідач ОСОБА_7 разом із своїми малолітніми дітьми не проживають в будинку, не несуть витрат на його утримання, не сплачують комунальні платежі, виселились добровільно, вивезли свої особисті речі, виїхали до Російської Федерації та проживають за адресою: Російська Федерація, м. Ліпецьк, проспект Перемоги, буд. 95. Ніхто перешкод відповідачу та її дітям у користуванні житлом не чинив, не змінював замків на вхідних дверях. Факт непроживання відповідача із дітьми підтверджується актом від 07 червня 2017 року, складеним головою територіального комітету 13 м.Дружківки за участю сусідів / а. с. 7/.

Крім того, суду надано нотаріально засвідчену заяву відповідача про те, що вона із дітьми зареєстрована за місцем проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 Федерації та не заперечує проти їх зняття з реєстрації в будинку №33 по вул. Сєрова м.Дружківка Донецької області (а.с.8)

Факт відсутності відповідача із її дитьми з 2014 року було підтверджено свідком по справі ОСОБА_8

Що стосується прав малолітніх осіб ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, то представник органу опіки і піклування Дружківської міської ради пояснила, що висновку комісії виконкому немає, просить вирішити справу на розсуд суду .

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відтак за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150,156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на житлове приміщення, будинок, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім'ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сім'ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім'ї власника без поважних причин понад один рік.

За матеріалами справи підтверджено, що відповідач із синами відсутні в квартирі понад один рік без поважних причин, що порушує права власника житла, яка на законних підставах може вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, будь-яких інших домовленостей між ними не існує.

Таким чином, суд вважає, що позов про визнання відповідача та її малолітніх дітей такими, що втратили право на користування житлом доведений і підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 346, 379, 382, 383, 386, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 208, 209, 212-215, 218, 223-228 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог орган опіки та піклування Дружківської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом задовольнити .

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, разом з малолітніми дітьми: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, такими що втратили право користування житлом, а саме будинком №33 по вул. Сєрова в м. Дружківка Донецької області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд протягом десяти днів після оголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Є. В. Петров