Єдиний унікальний номер 243/2848/17 Номер провадження 22-ц/775/1140/2017
Головуючий у 1 інстанції: Пронін С.Г. Єдиний унікальний номер: 243/2848/17
Суддя доповідач: Краснощокова Н.С. Номер провадження 22-ц/775/1140/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Краснощокової Н.С.,

суддів: Азевича В.Б., Мірути О.А.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Словянського міськрайонного суду Донецької області від 26 травня 2017 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Словянський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області та ОСОБА_2, на дії та бездіяльність державного виконавця при виконанні рішення суду,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця Словянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області.

Посилався на те, що рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 13.06.2008 року у справі №2-879-08 було стягнено з ОСОБА_2 на його користь кошти у загальній сумі 501 959,64 грн.. 25.06.2008 року був виданий виконавчий лист у вказаній справі. У липні 2008 року за вказаним листом було відкрито виконавче провадження, 29.05.2009 року виконавчий лист був йому повернутий на підставі п.2 ч.1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження». Пізніше він повторно подав виконавчий лист, було відкрито виконавче провадження, 05.09.2012 року виконавчий лист був йому повернутий на підставі п.7 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Він повторно подав виконавчий лист і знову було відкрито виконавче провадження. На його неодноразові звернення до виконавчої служби державний виконавець Шестопалова Л.В. повідомляла йому, що нею здійснюються необхідні заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження». Однак, у березні 2017 року йому стало відомо, що державним виконавцем винесено постанову від 23.01.2015 року про повернення виконавчого документу стягувачеві. На його адресу вказана постанова не надходила, він не був повідомлений про неї іншими засобами звязку. Після його звернення до Словянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області 13.03.2017 року йому був повернутий виконавчий лист, а постанова про повернення виконавчого документу стягувачу від 23.01.2015 року була вручена йому разом із листом від 20.03.2017 року. При винесенні постанови державним виконавцем були порушені норми чинного на той час законодавства, зокрема, ст.ст.11, п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки державний виконавець не вчинив у повному обсязі всі необхідні виконавчі дії з метою виконання рішення суду, не здійснював вихід за місцем проживання боржника, не виявляв належне боржнику майно за місцем його проживання, не звертався до суду із заявою про обмеження виїзду боржника за кордон. Просив визнати незаконною постанову про повернення виконавчого документу стягувачу ВП №34384022 від 23.01.2015 року, винесену старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Словянського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3.

Ухвалою Словянського міськрайонного суду Донецької області від 26 травня 2017 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця при виконанні рішення суду відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його скаргу. Посилається на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права. Відмовляючи у задоволенні скарги суд погодився із доводами державного виконавця, що ним було вжито всіх заходів для виконання рішення суду, однак судове рішення не могло бути виконане та дійшов висновку про правомірність дій державного виконавця та відсутність підстав для скасування постанови від 23.01.2015 року про повернення виконавчого документа стягувачу. Серед інших виконавчих дій державний виконавець 14.01.2015 року склав акт про відсутність майна, яке підлягало б опису та арешту в рахунок погашення боргу за місцем мешкання боржника. На думку ОСОБА_1 малоймовірною є та обставина, що у людини відсутнє будь яке майно. До того ж державний виконавець не повідомляв йому про вчинення такої виконавчої дії, як вихід за місцем проживання боржника з метою виявлення у нього майна. Цим державний виконавець порушила його права, передбачені ч.1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції на момент вчинення виконавчої дії, а саме право брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення, висловлювати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, у тому числі під час проведення експертизи, заперечувати проти клопотань, доводів та міркувань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом. Суд дійшов висновку про правомірність повернення оскаржуваної постанови та порядок її повернення, зазначивши, що оскаржувана постанова була відправлена йому поштою 23.01.2015 року, однак лист повернувся із відміткою «за закінченням терміну зберігання». Проте, в оскаржуваній постанові та у супровідному листі його адреса вказана з помилкою, квартира АДРЕСА_1, правильна його адреса: квартира №4 у тому ж будинку. Крім того, суд не зважив на те, що лист з оскаржуваною постановою знаходився у виконавчій службі до березня 2017 року, а державний виконавець не вчинив жодних дій, щоб повідомити його про наявність цієї постанови, хоча йому був відомий номер його телефону. Наведене свідчить про порушення державним виконавцем ч.1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень неупереджено, своєчасно і в повному обсязі. Суд також безпідставно послався на Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та постанову Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів та боржників», які не поширюються на спірні правовідносини, оскільки боржником є фізична особа.

В засідання апеляційного суду сторони не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені, що підтверджено отриманням заявником ОСОБА_1 та представником Словянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 06 липня 2017 року телефонограм із зазначенням часу та місця розгляду справи. Від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Згідно з ч.2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 суд обґрунтовано виходив із встановлених у справі фактичних обставин та дотримався вимог матеріального і процесуального права.

Так, судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що на виконанні у Словянському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області перебувало зведене виконавче провадження №34441884 з примусового виконання виконавчого листа №2 -170, виданого 02 березня 2010 року Словянським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу у розмірі 689 870,30 грн. та з примусового виконання виконавчого листа №2 - 879 від 25 червня 2008 року, виданого Словянським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 501 959,64 грн..

24 вересня 2012 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-879 від 25.06.2008 року, боржнику запропоновано самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови.

На запит від 25 вересня 2012 року 26 вересня 2012 року отримано відповіді від Державної податкової служби України про відсутність інформації щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку та сум утриманого з них податку в ДРФО та про те, що платник податків з таким податковим номером чи за серією та номером паспорта на обліку в органах ДПС не перебуває.

25 вересня 2012 року постанову про відкриття виконавчого провадження було вручено боржнику ОСОБА_2 особисто під підпис та того ж дня він надав письмове пояснення, у якому вказав, що про рішення судів про стягнення з нього на користь ОСОБА_1 боргу на загальну суму 1 191 529,94 грн. йому відомо, виконувати рішення він не відмовляється, але в даний час у нього немає можливості, оскільки у нього на утриманні знаходяться троє малолітніх дітей та дружина, яка перебуває у декретній відпустці. За ним зареєстрований автомобіль, якого в наявності немає, оскільки у 2001 році він був зданий на розборку. Крім того, за ним зареєстровано 1/3 частину квартири по провулку Батюка 12/52 у м. Словянську, яка знаходиться в іпотеці ПАТ КБ «ПриватБанк». Він не має постійної роботи, отримує тимчасові заробітки,платити буде по мірі можливості. Про кримінальну відповідальність за невиконання рішення попереджений.

01 жовтня 2012 року винесено постанову про обєднання виконавчих проваджень.

На запит державного виконавця від 25.09.2012 року у Відділ Держкомзему у м. Словянську щодо наявності у ОСОБА_2 земельних ділянок, належних на праві власності 02.10 2012 року отримано відповідь про відсутність зареєстрованих прав власності (користування) ОСОБА_2 на земельну ділянку.

Згідно довідки ВРЕР м. Словянська при УДАІ ГУМВС України в Донецькій області станом на 18.10.2012 року за боржником ОСОБА_2 автотранспортні засоби не зареєстровано.

На запит державного виконавця від 19.11.2012 року в УПФУ у м. Словянську та Словянському районі 26.11.2012 року отримано відповідь про те, що ОСОБА_2 не зареєстрований як платник страхових внесків в Управлінні Пенсійного фонду України у м. Словянську та Словянському районі.

16.11.2012 року державним виконавцем отримано витяг з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, з якого вбачається зареєстрована заборона на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі договору іпотеки від 26.03.2007 року, заявник ЗАТ КБ «ПриватБанк», після чого зареєстровано ще 5 записів про арешт 1/3 частини вказаної квартири, належної ОСОБА_2 та про арешт всього його нерухомого майна за заявою відділу ДВС Словянського міськрайонного управління юстиції.

21.11.2012 року державний виконавець звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України, 12.12.2012 року до Словянського міськрайонного відділу ДВС надійшла ухвала суду від 30 листопада 2012 року про задоволення подання.

06.12.2013 року державним виконавцем було винесено постанову про зняття арешту з майна боржника, а саме з 1/3 частки квартири по провулку Батюка 12/52 у м. Словянську за рішенням Словянського міськрайонного суду від 19.11.2013 року у справі № 243/10267/13-ц 2/243/3769.

У ході примусового виконання зведеного виконавчого провадження було додатково зроблено запити до реєструючих установ з метою встановлення майнового стану боржника.

Згідно інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна за боржником ОСОБА_2 право власності на нерухоме майно не зареєстроване.

На запит від 08.12.2014 року від Пенсійного фонду України отримано відповідь про відсутність інформації про отримання пенсії боржником ОСОБА_2 та про його роботу.

На запит від 08.12.2014 року від Державної податкової служби України отримано відповідь про те, що платник податків з таким податковим номером чи за серією та номером паспорта на обліку в органах ДПС не перебуває та відсутня інформація щодо отриманих ОСОБА_2 сум доходів та сплачених податків.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на 25 січня 2015 року) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до частин 2,4,5 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на 25 січня 2015 року) про наявність обставин, зазначених у частині першій цієї статті, державний виконавець складає акт. Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

14.01.2015 року державним виконавцем було складено акт про відсутність майна, яке підлягало б опису та арешту в рахунок погашення боргу за місцем мешкання боржника.

25 січня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Постанова затверджена начальником відділу державної виконавчої служби відділу Словянського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_6 23.01.2015 року.

23.01.2015 року постанова про повернення виконавчого документу направлена на адресу ОСОБА_1, зазначену у виконавчому листі: м. Словянськ, вул. Лозановича, 4/7.

Звертаючись із скаргою на дії державного виконавця у даній справі ОСОБА_1 посилався на те, що державний виконавець не вчинив у повному обсязі всі необхідні виконавчі дії з метою виконання рішення суду, не здійснював вихід за місцем проживання боржника, не виявляв належне боржнику майно за місцем його проживання, не звертався до суду із заявою про обмеження виїзду боржника за кордон.

Встановивши, що державний виконавець вчинив всі необхідні дії з метою виконання рішення, у тому числі здійснив вихід за місцем проживання боржника, здійснював заходи щодо виявлення майна боржника та його доходів, звертався до суду із заявою про обмеження виїзду боржника за кордон та отримав відповідне рішення суд обґрунтовано прийшов до висновку, що постанова про повернення виконавчого документу стягувачу винесена державним виконавцем у відповідності до вимог статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла на час винесення оскаржуваної постанови та обґрунтовано відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_1.

Доводи апеляційної скарги про сумніви щодо того, що у людини відсутнє будь яке майно висновків суду не спростовують, державним виконавцем встановлено, що у боржника відсутнє не будь яке майно, а майно, що підлягає опису в рахунок погашення боргу.

Посилання ОСОБА_1 на те, що державний виконавець зазначив у оскаржуваній постанові та супровідному листі його невірну адресу безпідставні, як вбачається із копії постанови від 23.01.2015 року та супровідного листа від 23.01.2015 року адреса ОСОБА_1 зазначена саме така, як вказано у виконавчому листі, а саме м. Словянськ, вул. Лозановича, 4/7.

Доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом положень Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та постанову Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів та боржників», є обґрунтованими, вказані Закон та Порядок дійсно не поширюються на спірні правовідносини, оскільки боржником у даному випадку є фізична особа ОСОБА_2, а згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобовязання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

Однак, як вбачається з рішення, суд лише привів зміст статей вказаних Закону та постанови і не зробив будь яких правових висновків щодо відношення їх до суті справи.

Таким чином, посилання суду на Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та постанову Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів та боржників» є зайвим та не спливає на висновки суду щодо відмови у задоволенні скарги.

З врахуванням викладеного доводи апеляційної скарги висновків сулу не спростовують.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 315 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Словянського міськрайонного суду Донецької області від 26 травня 2017 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Н.С. Краснощокова

Судді: В.Б. Азевич

ОСОБА_7