Справа № 236/2497/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2017 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Саржевської І.В.,

за участю секретаря Білоус Д.А., Безорчук А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лиман Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім*єю не менш як п*ять років до часу відкриття спадщини, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, суд

ВСТАНОВИВ:

31.08.2017 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання особи спадкоємцем за законом четвертої черги (а.с. 7-9).

07.09.2017 позивач ОСОБА_1 надав до суду уточнену позовну заяву до відповідача ОСОБА_2 про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім*єю не менш як п*ять років до часу відкриття спадщини, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування (а.с. 46-52).

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги та просить встановити факт проживання зі спадкодавцем однією сім*єю не менш як п*ять років до часу відкриття спадщини, визнання права власності на нерухоме сайно в порядку спадкування.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги позивача ОСОБА_1 визнав просить їх задовольнити.

Вислухавши позивача, відповідача, свідка, перевіривши матеріали справи та дослідивши зібрані докази, всебічно і повно з*ясувавши всі обставини справи, на яких грунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позвні вимоги позивача задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 рідні брати, їх мати ОСОБА_3, батько - ОСОБА_4 (а.с. 15, 21).

ОСОБА_3 проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1 (колишнє м. Красний Лиман), Донецької області.

Чоловік ОСОБА_3 - ОСОБА_4 помер у 1969році.

Після смерті ОСОБА_4 ОСОБА_4 ОСОБА_5 стала проживать з ОСОБА_6.

23.06.2009року помер ОСОБА_6 (а.с. 19).

Статтею 1220 ч.1, ч.2 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Після смерті ОСОБА_6 залишилась спадщина, яка складається із: земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4.6594га, яка знаходиться на території Краснолиманської міської ради Донецької області, та ? частини житлового будинку № 19 по вул. Роз в с. Ставки, м. Красний Лиман (а.с. 18, 31).

Спадкова справа щодо майна ОСОБА_6, який помер 23.06.2009року не заводилась, та із заявами про прийняття або про відмову від спадщини до Лиманської державної нотаріальної контор ніхто не звертався (а.с. 72).

27.09.2009року померла ОСОБА_3 (а.с. 20).

Після смерті спадкодавця ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, яке складалось з: земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4.3656га, та ? частини житлового будинку № 19 по вул. Роз в с. Ставки, м. Красний Лиман (а.с. 31).

Спадкоємці за законом першої черги (ст. 1261 ЦК України) - діти ОСОБА_2 та ОСОБА_1, прийняли спадщину після смерті спадковадця ОСОБА_3, та оформили свідоцтва про право на спадщину за законом. Свідоцтва про право на спадщину за законом видані державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори 22.06.2010 по реєстру № № 1710, 1711, 1714, 1715, та зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с. 2223, 24-25, 36-41).

В серпні 2017року ОСОБА_1, позивач у справі, та ОСОБА_2, відповідач у справі, звернулись до державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори з заявами про видачу їм свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_3, померлої 27.09.2009року, на спадкове майно яке належало ОСОБА_6, який помер 23.06.2009року.

Постановою державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори від 17.08.2017 ОСОБА_2, ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві (а.с.35).

31.08.2017 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім*єю не менш як п*ять років до часу відкриття спадщини, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування (а.с. 7-9, 46-52).

Статтею 10 частиною 3 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 1258 ЦК України визначено черговість спадкування за законом.

Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до п.5.1 узагальнення ВССУ від 01.03.2013 Про практику розгляду цивільних справ про спадкування судам при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК про те, що сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки.

Верховний суд України в листі від 01.01.2012 Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз*яснив, що до заяви про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу додаються документи та докази того, що між заявником та іншою особою (померлим) мали місце фактичні шлюбні стосунки (свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

У судовому засіданні позивач та відповідач суду пояснили, що ОСОБА_3 та ОСОБА_6 починаючи з 1970року проживали однією сім*єю, в зареєстрованому шлюбі не перебували. ОСОБА_6 та ОСОБА_3 працювали, потім кожен з них отримував пенсію. ОСОБА_6 зловживав спиртними напоями, приховував свою пенсію, за сумісні кошти їх мати та ОСОБА_6 нічого не придбали. ОСОБА_3 та ОСОБА_6 проживали разом, за однією адресою, в одному житловому приміщенні.

Досліджені у судовому засіданні письмові докази суперечать поясненням наданим позивачем та відповідачем, оскільки з копій: паспорта, домової книги, державного акту на право власнсті на земельну ділянку вбачається, що ОСОБА_6 зареєстрований та проживав : в б. 19-а, кв.1 по вул. Роз, с. Ставки. ОСОБА_3 зареєстрована в б. 19 по вул. Роз, с. Ставки (а.с.17, 18, 28-30). Надані акт та довідка голови мікрорайону с. Ставки від 26.06.2017 не вказаують місця проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_6 (а.с. 26,27).

Як позивач ОСОБА_1, так і відповідач ОСОБА_7 є синами померлої ОСОБА_3 (а.с. 15, 20, 21).

В червні місяці 2010року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 отримали в державній нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, в рівних частинах кожний, яке залишилось після смерті матері ОСОБА_3, померлої 27.09.2009року. На той час їм було відомо, що після смерті ОСОБА_6 залишилось спадкове майно.

В серпні 2017року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до державного нотаріуса із заявами про видачу їм свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_3, померлої 27.09.2009року, на спадкове майно яке належало ОСОБА_6, який помер 23.06.2009року, та їм обоїм відмовлено у вчиненні зазначеної нотаріальної дії.

Тобто, відповідачу ОСОБА_2, також як і позивачу ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину. Відповідач ОСОБА_2 визнає позов, та не є порушником прав та інтересів ОСОБА_1

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вважають, що ОСОБА_3, відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України, прийняла спадщину після смерті ОСОБА_6, померлого 23.06.2009року, т.я. постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. ОСОБА_3 на час відкриття спадщини була живою, проте померла 27.09.2009року, не встигнувши оформити свої спадкові права.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За положенням ст. 105 ЦПК України належний позивач - особа, якій належить право вимоги; належний відповідач - особа, котра повинна відповідати за позовом. Тоді неналежними сторонами будуть ті особи, які не є суб'єктами права вимоги чи несення обов'язку.

Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши пояснення учасників судового розгялду, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 не має можливості відповідати по пред*явленому до нього позивачем ОСОБА_1 позову про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім*єю не менш як п*ять років до часу відкриття спадщини, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, оскільки він не несе обов'язку у справі та не може відповідати за змістом зазначеної матеріально-правової вимоги, що є предметом судового розгляду та вирішення. Відповідач ОСОБА_2 не порушує права позивача ОСОБА_1, визнає їх та не оспорює їх.

Згідно ч.1 ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

В ході розгляду цивільної справи, відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України, суд створив всі умови, роз*яснив позивачу його право заявити клопотання щодо залучення належного відповідача, співвідповідача по справі.

Позивач ОСОБА_1 відмовився заявляти клопотання щодо залучення належного позивача, співвідповідача у справі, та наполягав на розгляді справи та прийнятті рішення при зазначених ним у позовній заяві сторін та наданих суду доказах.

Відповідно до пункту 1 роз*яснень ВССУ від 01.03.2013 Про судову практику розгляду цивільних справпро спадкування" уразі предявлення позову до неналежного відповідача суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов предявлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (ст. 33 ЦПК).

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 256 ЦК України визначено поняття позовної давності. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Йдеться про те, що протягом часу дії позовної давності особа може розраховувати на примусовий захист свого порушеного права судом.

Положеннями статті 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Норма ч.1 ст. 261 ЦК містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх субєктивних прав, отже, обовязок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача.

ОСОБА_6 помер 23.06.2009 року. Позивач ОСОБА_1 не заперечує, що він знав, про те, що його мати ОСОБА_3 та ОСОБА_6 у зареєстрованому шлюбі не перебували, знав, що після смерті ОСОБА_6 залишилось спадкове нерухоме майно, вказані обставини також підтверджуються письмовими доказами у справі, але ОСОБА_1 до серпня місяця 2017 року він не звертався до відповідних органів щодо встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім*єю не менш як п*ять років до часу відкриття спадщини, оформлення спадкових прав.

Позивач ОСОБА_1 вважає, що строки позовної давності не порушені, та не заявляє клопотання щодо їх поновлення.

Таким чином, суд не знаходить підстав для задоволення позову про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім*єю не менш як п*ять років до часу відкриття спадщини, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. 1217, 1220, 1264 ЦК України, ст. 3 СК України, ст. 3,10, 11, 60, 105, 256, 211, 214-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім*єю не менш як п*ять років до часу відкриття спадщини, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: