Справа № 428/7031/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Бароніна Д.Б.,

присяжних ОСОБА_1, ОСОБА_2,

за участю секретаря Бондаренко І.С.,

прокурора Новохацької І.Г.,

представника заявника та психіатра ОСОБА_3,

законного представника (опікуна) ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за заявою Головного лікаря Комунальної установи «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку, -

ВСТАНОВИВ:

Головний лікар Комунальної установи «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із заявою про госпіталізацію ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, до психіатричного закладу у примусовому порядку, посилаючись на наступне.

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, був госпіталізований до психіатричного відділення Комунальної установи «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» 05 липня 2017 року о 20-20 годині, повторно в житті, зі згоди опікуна. Мотиви госпіталізації: напружений, агресивний по відношенню до рідних, погрожує фізичною розправою, не приймає амбулаторне лікування, не спить. ОСОБА_5, при надходженні до психіатричного відділення, був оглянутий в.о. завідуючого відділення ОСОБА_3, який підтвердив необхідність госпіталізації хворого. У звязку із тим, що хворий визнаний недієздатним на підставі рішення суду від 15.10.1986 року, відповідно до ст. 15 Закону України «Про психіатричну допомогу», 06 липня 2017 року о 09-00 годині, хворий був оглянутий комісією лікарів-психіатрів у складі в.о. завідуючого відділення ОСОБА_3, лікаря-психіатра ОСОБА_6 Враховуючи, що хворий страждає тяжким психічним розладом у формі шизофренії, комісія лікарів-психіатрів прийшла до висновку про необхідність стаціонарного лікування ОСОБА_5 згідно із ст.ст. 13, 15 Закону України «Про психіатричну допомогу».

У судовому засіданні представник заявника та психіатр ОСОБА_3 підтримав вимоги з підстав, які викладені у заяві, просив суд заяву задовольнити.

У судовому засіданні законний представник (опікун) не заперечувала проти задоволення вимог по заяві.

У судовому засіданні прокурор підтримала вимоги з підстав, які викладені у заяві.

Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Згідно із копією паспорта громадянина України серії ЕМ № 762306, виданого Сєвєродонецьким МВ УМВС України в Луганській області 10.10.2000 року, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований з 19.04.1991 року за адресою: Україна, АДРЕСА_1.

Згідно із копією рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 15 жовтня 1986 року, визнано ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, недієздатним.

Згідно із копією рішення виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради «Про призначення опіки над недієздатним ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2» № 249 від 15 лютого 2005 року, призначено ОСОБА_4 опікуном над недієздатним ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно із заявою ОСОБА_4 на імя головного лікаря Комунальної установи «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» ОСОБА_7 від 05.07.2017 року, ОСОБА_4 просить прийняти на лікування до психіатричного відділення опікуваного нею ОСОБА_5 у звязку з погіршенням психологічного стану.

Згідно із висновком комісії лікарів-психіатрів у складі в.о. завідуючого відділення ОСОБА_3, лікаря-психіатра ОСОБА_6 стосовно особи з тяжким психічним розладом, яка потребує госпіталізації у психіатричний заклад в примусовому порядку, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, потребує госпіталізації в психіатричний заклад та проведення необхідного курсу лікування.

Вирішуючи питання про задоволення заявлених вимог суд враховує наступні норми закону.

Порядок надання психіатричної допомоги регламентується Законом України «Про психіатричну допомогу», який визначає правові та організаційні засади забезпечення громадян психіатричною допомогою, виходячи із пріоритету прав і свобод людини і громадянина, встановлює обовязки органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з організації надання психіатричної допомоги та правового і соціального захисту осіб, які страждають на психічні розлади, регламентує права та обовязки фахівців, інших працівників, які беруть участь у наданні психіатричної допомоги.

Відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про психіатричну допомогу» (із змінами і доповненнями) законодавство України про психіатричну допомогу базується на Конституції України і складається з Основ законодавства України про охорону здоровя, цьогоЗакону та інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до них. Дія цього Закону поширюється на громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна.

Конституційний Суд України у своєму рішенні № 2рп/2016 від 01 червня 2016 року визнав неконституційним положення третього речення ч. 1 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» у взаємозвязку з положеннями частини 2 цієї статті стосовно госпіталізації особи, визначеної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Конституційний Суд України постановив, що до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Зважаючи на вказане рішення КСУ утримання в психіатричному закладі недієздатної особи, госпіталізованої за рішенням лікаря-психіатра на прохання та за згодою її опікуна, без судового рішення може бути розцінено як порушення п. 5.1. ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (порушення права на свободу та особисту недоторканість).

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» (із змінами і доповненнями) особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні який забезпечує її життєдіяльність.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, зокрема при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, підлягає обовязковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації.

Згідно із ст.ст. 14, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу» суд розглядає заяви про госпіталізацію особи до психіатричного закладу.

Відповідно до вимог ст. 279 ЦПК України за умов, визначених Законом України «Про психіатричну допомогу» заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку подається до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу.

Відповідно до вимог ст. 282 ЦПК України залежно від встановлених обставин суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Таким чином факти, викладені заявником у заяві в обґрунтування вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають, а тому суд вважає, що заява Головного лікаря Комунальної установи «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку підлягає задоволенню. При цьому суд на підставі ч. 1, 3 ст. 17 Закону України «Про психіатричну допомогу» вважає за необхідне дозволити таку госпіталізацію лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію, але на строк не більше 6 місяців з часу фактичної госпіталізації 05 липня 2017 року.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 234, 235, 279, 280 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву Головного лікаря Комунальної установи «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку задовольнити.

Дозволити госпіталізацію ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, в примусовому порядку до психіатричного відділення Комунальної установи «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію, але на строк не більше 6 (шести) місяців з часу фактичної госпіталізації, тобто не більше ніж до 05 січня 2018 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д.Б. Баронін

ОСОБА_8 ОСОБА_1

ОСОБА_2