Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЛуспеника Д.Д.,
суддів:Гулька Б.І.,Журавель В.І.,
Хопти С.Ф.,Штелик С.П.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» до ОСОБА_6 про стягнення суми в порядку регресу за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 10 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 11 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» (далі - ТОВ «Маркс.Капітал») звернулося до суду із позовомдо ОСОБА_6 про стягнення суми страхового відшкодування урозмірі 2 783 грн 96 коп.в порядку регресу.

На обґрунтування позову зазначено, що 02 квітня 2012 року з вини відповідача ОСОБА_6, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у приватному акціонерному товаристві «СК Лафорт» (далі - ПрАТ «СК Лафорт»), сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), в результаті якої автомобіль «ГАЗ», номерний знак НОМЕР_3, що належить Українському державному підприємству поштового зв'язку «Укрпошта» (далі - УДППЗ «Укрпошта»), під керуванням ОСОБА_8, отримав механічні пошкодження на суму 2 783 грн 96 коп.

За зверненням потерпілого ПрАТ «СК«Лафорт» виплачено УДППЗ «Укрпошта» страхове відшкодування в розмірі 2 783 грн 96 коп.

29 квітня 2013 року між ТОВ «Маркс.Капітал» та ПрАТ «СК«Лафорт» укладено договір про надання фінансових послуг факторингу, за яким ПрАТ «СК«Лафорт» відступило ТОВ «Маркс.Капітал» права грошових вимог до боржників, в тому числі й до відповідача.

Посилаючись на те, що страхувальник ОСОБА_6 не повідомив страховика про ДТП, а страхове відшкодування потерпілому виплачено у повному обсязі, ТОВ «Маркс.Капітал» просило на підставі ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» стягнути з відповідача у порядку регресу страхове відшкодування у розмірі 2 783 грн 96 коп.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 10 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 11 липня 2016 року, у задоволенні позову ТОВ «Маркс.Капітал» відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «Маркс.Капітал», посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення судів та ухвалити нове рішення про задоволення його позову.

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 02квітня 2012 року по вул. Л.Толстого у м. Києві сталася ДТП за участю автомобіля «ВАЗ 2101», номерний знак НОМЕР_1, який належить ОСОБА_9, під керуванням ОСОБА_6 та автомобіля «ГАЗ», номерний знак НОМЕР_2, що належить УДППЗ «Укрпошта», під керуванням водія ОСОБА_8

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 27 квітня 2012 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АВ/2789791 від 03 березня 2012 року цивільно-правова відповідальність відповідача перед третіми особами при використанні транспортного засобу «ВАЗ 2101», номерний знак НОМЕР_1, застрахована в ПрАТ «СК «Лафорт».

03 квітня 2012 року до ПрАТ «СК «Лафорт» звернулася потерпіла внаслідок ДТП особа - УДППЗ «Укрпошта» - із повідомленням про ДТП, а 14 червня 2012 року - із заявою про виплату страхового відшкодування.

З копії платіжного доручення № 4878 від 19 жовтня 2012 року вбачається, що ПрАТ «СК «Лафорт» сплатило УДППЗ «Укрпошта» страхове відшкодування у розмірі 2 783 грн 96 коп.

29 квітня 2013 року між ТОВ «Маркс.Капітал» та ПрАТ «СК«Лафорт» укладено договір про надання фінансових послуг факторингу №01/29-04/2013 Р, відповідно до п. 1.1 якого ПрАТ «СК«Лафорт» (клієнт) передає, а позивач (фактор) приймає і зобов'язується оплатити усі права вимоги за грошовими зобов'язаннями, що перейшли до клієнта як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування згідно переліку, зазначеного в додатку № 1 до даного договору.

Погоджуючись із висновками судів щодо необґрунтованості позову, апеляційний суд виходив із того, що ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок встановлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. У спірних правовідносинах факт настання страхового випадку ніким не оспорюється. Він зафіксований правоохоронними органами; відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності. ПрАТ «СК Лафорт» його визнало, добровільно сплативши страхове відшкодування. Тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі мусить базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду.

Відповідно до п. п. 33.1.4. п. 33.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування

(регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня

настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Згідно підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у статті 33 цього Закону.

Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

Факт неповідомлення страховика про ДТП є підставою для відшкодування страхувальником у порядку регресу сплаченого страховиком страхового відшкодування. Проте в разі, якщо факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; страховик сплатив страхове відшкодування, то сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може братися за основу ухвалення рішення, яке повинно ґрунтуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з таких зобов'язань повинні вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-2011цс16 від 22 березня 2017 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Необґрунтована виплата страхового відшкодування має місце у разі, коли страховика не було повідомлено про страховий випадок жодним з учасників ДТП, що призвело до неможливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Разом з тим, у даному випадку 03 квітня 2012 року (тобто у межах трьох робочих днів з дня настання ДТП) ПрАТ «СК Лафорт» повідомлено потерпілою особою про настання страхового випадку, у повідомленні вказано дату, місце його настання, винну особу, номер полісу забезпеченого транспортного засобу (а. с. 14). 04 квітня 2012 року пошкоджений транспортний засіб оглянуто аварійним комісаром ПрАТ «СК Лафорт» (а. с. 27).

Таким чином, страховик мав можливість переконатися, що ця подія є страховим випадком.

Крім того, факт настання страхового випадку ніким не оспорюється, він зафіксований правоохоронними органами; страховик його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування, а тому висновки апеляційного суду про те, що сам по собі факт неповідомлення саме винним водієм страховика про настання страхового випадку не є підставою для пред'явлення регресного позову до водія забезпеченого транспортного засобу, ґрунтується на правильному застосуванні ст. ст. 33, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та додержанні вимог процесуального права.

Доводи касаційної скарги зводяться до помилкового тлумачення наведених норм матеріального закону, є необґрунтованими та на законність судових рішень у справі не впливають.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 10 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 11 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І.Журавель

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик