06.07.2017 Справа №720/549/17
Провадження: 2/720/424/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2017 року м. Новоселиця

Новоселицький районний суд Чернівецької області в складі головуючого судді Вівчар Г.А., за участю секретаря судового засідання Княгницька Ю.В.

сторін по справі: представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відритому судовому засіданні в м. Новоселиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та Ванчиківецької сільської ради Новоселицького району, про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, -

встановив:

Представник позивача звернувся до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування по закону.

В позові посилається на те, що відповідно до довідки сільської ради АДРЕСА_1 розташоване дворогосподарство яке станом на 1990-1991 роки відносилось до типу колгоспного двору та в ньому на той період часу були зареєстровані та проживали шестеро осіб: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_9 та ОСОБА_10.

Отже відповідно до ст.ст. 120-123 ЦК УРСР всім членам вказаного двору належало по 1/6 частці.

АДРЕСА_4 року по місцю свого проживання померла ОСОБА_7.

Спадкоємицями першої черги по закону які відповідно до ст.. 549 ЦК УСРС прийняли спадщину в рівних частках по 1/12 були її чоловік ОСОБА_6 та донька ОСОБА_11.

ІНФОРМАЦІЯ_5 року у віці 37 років помирає ОСОБА_8, спадщина якої складалося із ? частини домоволодіння по вищевказаній адресі.

На момент смерті спадкодавці з нею були прописані та проживали четверо осіб: батько ОСОБА_6, чоловік ОСОБА_4, та доньки ОСОБА_3, ОСОБА_2, які фактично прийняли спадщину як спадкоємці за законом першої черги, проживаючи за однією адресою, тобто по 1/16 частин.

Голова двору ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

Після його смерті спадщина відкрилась на земельний пай у розмірі 2,42 га яка перебуває у колективній власності об'єднання селянських господарств ім. «Ленінський шлях», що знаходиться в АДРЕСА_2

При житті, а саме 23.07.2001 року спадкодавець склав заповіт на користь своїх внучок, яким заповів частку спадкового майна що складалось із земельного паю у розмірі 2,42 в с. Ванчиківці Новоселицького району.

Іншу частину спадкового майна, що складалося із 5/16 частин домогосподарства у відповідності до ст.. 1266 ЦК України успадкували за законом позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2, тобто по 5/32 частин.

В загальному позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 успадкували після смерті матері та діда 7/32 частин домогосподарства, а ОСОБА_4 після смерті дружини успадкував 1/6 частину.

Звернувши із відповідними заявами до Новоселицької державної нотаріальної контори про прийняття спадщини де була відкрита спадкова справа державний нотаріус винесла постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачам, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на будинковолодіння.

Таким чином визнання права власності за ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 можливе тільки в судовому порядку, у зв'язку з чим представник позивача просить суд задовольнити позов.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_5 будучи належними чином повідомлений про день, місце та час розгляду справи в судовому засіданні не з'явився по невідомим для суду причинам.

Представник Ванчиківецькій сільської ради Новоселицького району в судове засідання не з'явився по невідомим для суду причинам, однак направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Суд вислухавши думку представника позивача та враховуючи, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову та враховуючи що визнання позову відповідачем не суперечить встановленим обставинам по справі дійшов висновку про розгляд справи у відсутності відповідачів та задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав.

Зі статті 16 ЦК України вбачається, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Стаття 380 ЦК України зазначає, що жилий будинок є об'єктом права приватної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Наданими позивачем доказами судом встановлено, що відповідно до довідки № 296 видана Ванчиківецькою сільською радою Новоселицького району від 16.02.2017 року домогосподарство по АДРЕСА_1 станом на 1990 - 1991 рік відносилось до типу колгоспного двору, членами якого були шестеро осіб: голова двору ОСОБА_6, дружина ОСОБА_7, донька ОСОБА_8, зять ОСОБА_4, онучки ОСОБА_9 та ОСОБА_10.

Відповідно до ст.ст. 120-123 ЦК УРСР на час виникнення правовідносин вказане господарство належало всім членам колгоспного двору на праві спільної сумісної власності у рівних частках.

Враховуючи наведене слід вважати, що кожному з співвласників колгоспного двору належало по 1/6 частин.

У віці 63 років АДРЕСА_4 року померла ОСОБА_7, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 видане 13.03.2015 року за актовим записом № 39.

Після її смерті спадщина відкрилася на 1/6 частину домогосподарства.

Відповідно до роз'яснень, даних в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

З огляду на вищезазначені нормативні положення, норми ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але була прийнята спадкоємцями після 1 січня 2004 року, а якщо спадщина була прийнята до 1 січня 2004 року - застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року.

Так відповідно до ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ч.1 ст.529 ЦК УРСР в редакції 1963 року).

Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_7 являлися: чоловік ОСОБА_6 та діти ОСОБА_11 та ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про одруження та народження дітей.

Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким згідно ст. 525 цього Кодексу є день смерті спадкодавця.

За змістом частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, як у разі подання ним у шестимісячний строк відповідної заяви до державної нотаріальної контори, так і в разі фактичного його вступу в управління або володіння спадковим майном, що означає можливість спадкоємця мати майно у своєму віданні, вчинення ним відповідних дій стосовно зазначеного майна до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 року ОСОБА_7 успадкували в рівних частках по 1/12 частин домогосподарства спадкоємці за законом першої черги: ОСОБА_12 її чоловік та донька ОСОБА_8 так як на день смерті спадкодавці були зареєстровані та постійно проживали а одному господарстві, а отже вступили в управління та володіння спадковим майном померлої з дня її смерті, що підтверджується довідкою № 298 від 16.02.2017 року видана Ванчиківецькою сільською радою Новоселицького району.

Відповідно до свідоцтва про смерті серії НОМЕР_2 видане 10.02.2001 року співвласниця колгоспного двору ОСОБА_13 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 року у віці 37 років, про складений відповідний актовий запис про смерті № 6.

Спадщина померлої складалася із 1/6 частини будинковолодіння яке розташоване по АДРЕСА_3 як за колишнім членом колгоспного двору та на 1/12 частку дворогосподарства, яку вона успадкувала після смерті матері ОСОБА_7.

Тобто загальна частка спадкового майна померлої складалася із ?, яку успадкували в рівних частках по 1/16 спадкоємці першої черги за законом, а саме: батько ОСОБА_6, чоловік ОСОБА_4 та доньки ОСОБА_3, ОСОБА_2, відповідно до довідки Ванчиківецької сільської ради Новоселицького району № 297 від 16.02.2017 року, будучи зареєстровані та постійно проживаючи по одному адресу в с. Ванчиківці Новоселицького району.

Голова двору ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_9 року у віці 72 років, про складений відповідний актовий запис про смерть № 25, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 видане 13.03.2015 року.

Після його смерті спадщина відкрилась на земельний пай у розмірі 2,42 яка перебуває у колективній власності об'єднання селянських господарств ім. «Ленінський шлях», що знаходиться в с. Ванчиківці Новоселицького району та на 5/16 частин будинковолодіння, що розташований по АДРЕСА_3, а саме на 1/6 частину яке належало померлому як член колгоспного двору, 1/12 частину яку він успадкував після смерті дружини ОСОБА_7 та на 1/16 частину яку він успадкував після смерті доньки ОСОБА_8.

Як вбачається із заповіту наявний в матеріалах справи від 23.07.2001 року складений секретарем виконкому Ванчиківецької сільської ради Новоселицького району та зареєстрованого в реєстрі за № 56 спадкодавець ОСОБА_6 заповів частку свого майна, що складається із земельний пай у розмірі 2,42 в с. Ванчиківці Новоселицького району внучкам: ОСОБА_14 та ОСОБА_10. Вказаний заповіт не був змінений чи скасований.

Згідно ст.. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

З свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 13.03.2011 року ОСОБА_14 та ОСОБА_10 успадкували після смерті діда за заповітом право по ? частин на земельний пай у розмірі 2,42 га яка перебуває у колективній власності об'єднання селянських господарств ім. «Ленінський шлях», що знаходиться в с. Ванчиківці Новоселицького району, яке належало померлому на підставі сертифікат на земельну частку пай серії НОМЕР_4 виданого Новоселицькою РДА 08.05.1997 року.

Згідно довідки № 295 від 16.02.2017 року померлий ОСОБА_6 був зареєстрований та постійно проживав за адресою АДРЕСА_4 по день своє смерті.

Відповідно до ч. 1 ст.. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Частина 3 ст. 1268 ЦК України зазначає що, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як вбачається із довідки № 294 від 16.02.2017 року видана Ванчиківецькою сільською радою Новоселицького району на день смерті ОСОБА_6, в господарстві по АДРЕСА_3 були зареєстровані та постійно проживали: зять ОСОБА_4 та онучки ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Отже слід вважати на підставі вищевикладеного, що внучки спадкодавця успадкували після смерті діда в рівних частках спадкове майно, що складалось із 5/16 частин будинковолодіння по вищевказаній адресі, яке могло би належати їхній матері, якби вона була жива на час відкриття спадщини, тобто 5/16:2=10/32:2=5/32.

Таким чином підсумовуючи слід визначити, що ОСОБА_2 успадкувала після смерті матері та діда 7/32 частин домогосподарства, позивач ОСОБА_3 також успадкувала після смерті матері та діда 7/32 частин домогосподарства, а ОСОБА_4 після смерті своєї дружини фактично успадкував 1/6 частину домогосподарства.

Крім цього судом встановлено, що відповідач по справі ОСОБА_5 являється спадкоємцем за законом першої черги після смерті спадкодавців, проте спадщину останній не прийняв, оскільки не проживав в одному господарстві разом із померлими та не подавав у відповідності до ст.. 1270 ЦК України заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщину.

Зі заяв № 207 від 17.02.2017 року та №423 від 15.03.2011 року вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_10 звернулися до нотаріуса Новоселицької державної нотаріальної контори із заявами, про прийняття спадщини після смерті діда ОСОБА_6, який мешкав в с. Ванчиківці Новоселицького району.

З листа начальника Новоселицького КБТІ № 49 від 03 лютого 2017 року вбачається, що станом на 29 грудня 2012 року за ОСОБА_6 право приватної власності на нерухоме майно в АДРЕСА_5 не зареєстроване.

У зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на даний житловий будинок державний нотаріус Новоселицької державної нотаріальної контори Чернівецької області 17.02.2017 року винесла постанову № 369/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальних дій, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 03.02.2017, виданого Новоселицьким КБТІ господарство по АДРЕСА_3 Чернівецької області складається з житловий будинок літер А, літній кухні літер Б, В, сарая літери Г, вбиральні літер Д, погрібу Пг, огорожі №2-4, колодязя №1.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку про те, що спірний житловий будинок є обєктом спадщини і позивачі мають право на його спадкування за законом, але позбавлені права реалізувати своє право на спадщину в нотаріальному порядку у зв'язку з відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок, а також ту обставину, що відповідач по справі не заперечує проти задоволення даного позову, і при його задоволенні не будуть порушені права, свободи та інтереси третіх осіб, а тому у суду є всі правові підстави для задоволення пред'явленого позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10,59,60,61,208-218, 273 ЦПК України, і на підставі ст.ст. 120-123, 524, 534, 548, 549 ЦК УРСР суд,-

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на 7/32 частини в житловий будинок літер А, літній кухні літер Б, В, сарая літери Г, вбиральні літер Д, погрібу Пг, огорожі №2-4, колодязя №1, розташований по АДРЕСА_6 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_8 року ОСОБА_8 та після смерті ІНФОРМАЦІЯ_9 року ОСОБА_6.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на 7/32 частини в житловий будинок літер А, літній кухні літер Б, В, сарая літери Г, вбиральні літер Д, погрібу Пг, огорожі №2-4, колодязя №1, розташований по АДРЕСА_6 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_8 року ОСОБА_8 та після смерті ІНФОРМАЦІЯ_9 року ОСОБА_6.

Визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності на 1/16 частину в житловий будинок літер А, літній кухні літер Б, В, сарая літери Г, вбиральні літер Д, погрібу Пг, огорожі №2-4, колодязя №1, розташований по АДРЕСА_6 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_8 року ОСОБА_8.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області через місцевий Новоселицький районний суд в 10-денний строк з дня проголошення.

Суддя: Вівчар Г.А.