Справа № 530/872/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

14.07.2017 року Зіньківський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Водолага А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Зіньків Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тарасівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, про визнання права на земельні ділянки в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в:

26 червня 2017 року позивач, ОСОБА_1, звернулась в Зіньківський районний суд Полтавської області з позовом до відповідача, Тарасівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, про визнання права на земельні ділянки в порядку спадкування за законом.

Позовні вимоги мотивовані тими обставинами, що прийнявши спадщину за законом після смерті свого батька, ОСОБА_2, який помер 09 травня 2016 року, позивач не може оформити перехід права власності на дві земельні ділянки, із-за відсутності їхньої реєстрації в Державному земельному кадастрі.

В судове засідання сторони не зявились, від них надійшли заяви в яких, позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, а відповідач, Тарасівська сільська рада Зіньківського району Полтавської області не заперечує проти позовних вимог, просять суд справу розглянути за їх відсутності.

Суд вирішив за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, з урахуванням норм ст.197 ЦПК України.

Суд, прийнявши до уваги письмові заяви сторін, вивчивши та проаналізувавши матеріали цивільної справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено:

09 травня 2016 року в селі Тарасівка Зіньківського району Полтавської області у віці 48 років помер ОСОБА_2. За останнім місцем його проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1 «А», село Тарасівка Зіньківський район, Полтавська область, відкрилася спадщина.

Позивач, ОСОБА_1, як спадкоємець першої черги за законом дитина спадкодавця, прийняла спадщину після смерті свого батька, ОСОБА_2, так як постійно проживала разом із ним за вказаною адресою і від спадщини не відмовилась.

Спадкова справа, на майно померлого ОСОБА_2, заведена в Зіньківській державній нотаріальній конторі 01 листопада 2016 року за №349/2016 на підставі поданої ОСОБА_1 заяви про прийняття спадщини за законом. Заповідального розпорядження на випадок своєї смерті, ОСОБА_2, не складав, спадкування здійснюється за законом.

Інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2, немає. До ОСОБА_1, як до спадкоємця майна ОСОБА_2, будь-яких вимог від кредиторів, не предявлено.

Родинні відносини ОСОБА_1 зі спадкодавцем, ОСОБА_2, підтверджено свідоцтвом про народження серії I-КЕ №010559, згідно якого, батьком народженої 14 січня 1998 року ОСОБА_1 зареєстровано ОСОБА_2.

До складу спадщини, яка залишилася після смерті ОСОБА_2, входять права на дві земельні ділянки, з яких:

- земельна ділянка площею 0.10 га, що розташована на території с.Тарасівка, по вул.. Гагаріна, 23 «А» та була передана ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування жилого будинку на підставі рішення Тарасівської сільської ради від 28 грудня 1994 року, право власності посвідчене державним актом на право приватної власності на землю серії ПЛ №43, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 22 травня 1995 року за №29;

- земельна ділянка площею 0.37 га, що розташована на території с.Тарасівка, по вул.. Гагаріна, 23 Б, з цільовим призначенням (використання) для будівництва та обслуговування жилого будинку та ведення особистого підсобного господарства, яка належала ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10 серпня 1996 року, зареєстроване в реєстрі за №1535.

16 березня 2017 року на звернення позивача, ОСОБА_1, державний нотаріус ОСОБА_3 відмовила у видачі свідоцтв про право на спадщину на земельні ділянки площами 0.10 га та 0.37 га з підстав відсутності їхньої реєстрації у Державному земельному кадастрі та не завершення переходу права власності на земельну ділянку площею 0.37 га до ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_4. Після отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом та реєстрації свідоцтва про право на спадщину в Тарасівській сільській раді, ОСОБА_2 не замовив виготовлення Державного акту на право приватної власності на землю. Згідно з ст. 23 Земельного кодексу України 18 грудня 1990 року № 561-XII (чинного на час оформлення спадщини після смерті ОСОБА_4, яка померла 30.01.1996 р.) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус винесла постанову №270/02-31.

Таким чином, відсутність реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі та відсутність правовстановлюючого документа на земельну ділянку площею 0.37 га, яким підтверджується право власності за ОСОБА_2, є перешкодою в належному оформленні переходу речових прав на спадкове майно до спадкоємця, ОСОБА_1, тому її законне право на спадщину підлягає судовому захисту.

Згідно Витягів від 28 лютого 2017 року №9/0/196-17, №16/0/196-17 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок площею 0,10 га, 0,25 га та 0,12 га що розташовані на території с.Тарасівка вул.. Гагаріна 23 «А» та 23 «Б», Зіньківський район, Полтавська область їх сумарна нормативна грошова оцінка складає 986370,41 грн., з якої визначено ціну позову і підлягає сплаті судовий збір в сумі 8000,00 грн. - максимальний розмір встановлений п.1.1. ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Суд задовольнив заяву позивача, ОСОБА_1, зменшивши розмір судового збору за подання позову на 50%, - до 4000, 00 грн., які сплачені і зараховані на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України.

З правового висновку зробленого Верховним Судом України у справі № 6-3095цс15, постанова від 6 липня 2016 року, слідує, що особа яка вчасно прийняла спадщину у спосіб встановлений законом, є власником спадкового майна, має право володіти й користуватися ним, проте через відсутність реєстрації такого права обмежена у праві розпорядження належним їй майном.

За приписами норм ст.1225 ЦК України та п. г ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини без зміни її цільового призначення.

Земельна ділянка, як обєкт цивільних прав, ідентифікується визначенням її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру, що визначено ст. 791 Земельного кодексу України.

В Україні юрисдикційну функцію щодо оформлення спадкових прав виконує нотаріат. В тім, суб'єктивне право позивача на успадкування права на земельні ділянки перебуває у невизнаному стані по причині, що земельні ділянкм, як обєкт цивільних прав не визначені у відповідності до вимог ст. 79-1 Земельного кодексу України. Вказана обставина не дозволяє позивачу через органи нотаріату оформити спадкові права на нерухоме майно та здійснити реєстрацію речового права на нього. Так як суд здійснює правозахисну функцію, а нотаріат в даному випадку - правоохоронну, суд задовольняє позовні вимоги позивача щодо визнання права на земельні ділянки.

Судом не встановлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси третіх осіб.

Судові витрати покласти на позивача вирішивши їх сплату в порядку ст.ст.82 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до ст.ст. 197, 213 215

ЦПК України, суд-

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Тарасівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, про визнання права на земельні ділянки в порядку спадкування за законом- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, номер облікової картки платника податків-фізичної особи НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_2, право власності:

- на земельну ділянку площею 0.10 га, що розташована на території с.Тарасівка, по вул.. Гагаріна, 23 «А» та була передана ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування жилого будинку на підставі рішення Тарасівської сільської ради від 28 грудня 1994 року, право власності посвідчене державним актом на право приватної власності на землю серії ПЛ №43, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 22 травня 1995 року за №29;

- на земельну ділянку площею 0.37 га, що розташована на території с.Тарасівка, по вул.. Гагаріна, 23 Б, з цільовим призначенням (використання) для будівництва та обслуговування жилого будинку та ведення особистого підсобного господарства, право на яку належало ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10 серпня 1996 року, зареєстрованого в реєстрі за №1535, право власності посвідчене державним актом на право приватної власності на землю серії ПЛ №42, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 22 травня 1995 року за №6.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СуддяОСОБА_5