У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В, Євтушенко О.І., Кузнєцова В.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення заборгованості за договорами банківського вкладу, за касаційною скаргою ОСОБА_3, в інтересах якої діє ОСОБА_4, на рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 19 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом в обгрунтування якого посилалася на те, що 15 жовтня 2013 року між нею та відповідачем укладено договір банківського вкладу відповідно до умов якого вона передала банку грошові кошти у розмірі 22020,00 дол. США, зі сплатою за користування коштами у розмірі 9,00% річних, з остаточним поверненням 20 жовтня 2014 року. 16 січня 2014 року між сторонами укладено договір банківського вкладу відповідно до умов якого вона передала банку грошові кошти у розмірі 117 917 грн 06 коп., зі сплатою за користування коштами у розмірі 21,5% річних, з остаточним поверненням 21 січня 2015 року. 29 вересня 2014 року між нею та відповідачем укладено договір банківського вкладу відповідно до умов якого вона передала банку грошові кошти у розмірі 7764,75 дол. США зі сплатою за користування в розмірі 9,5% річних з остаточним поверненням 29 жовтня 2014 року. Станом на 21 вересня 2015 року банк не виконав зобов'язання з повернення вкладу, а тому просила стягнути на свою користь суму банківського вкладу у розмірі 694 666 грн 77 коп.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 10 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 19 квітня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_3, просить оскаржувані судові рішення скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої доводи неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що підстави для скасування судових рішень відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судами встановлено, що 15 жовтня 2013 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір №006-12500-151013 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий для Своїх», відповідно до умов якого позивач передала банку грошові кошти у розмірі 22 020 дол. США, зі сплатою за користування коштами 9,00% річних, з остаточним поверненням 20 жовтня 2014 року.

16 січня 2014 року між сторонами укладено договір №005-12200-160114 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» відповідно до умов якого позивач передала банку грошові кошти у розмірі 117 917 грн 06 коп., зі сплатою за користування коштами у розмірі 21,5% річних, з остаточним поверненням 21 січня 2015 року.

29 вересня 2014 року між позивачем та відповідачем укладено договір №2140 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний онлайн» відповідно до умов якого позивач передала банку грошові кошти у розмірі 7 764,75 дол. США зі сплатою за користування коштами 9,5% річних, з остаточним поверненням 29 жовтня 2014 року.

На підставі постанови Національного банку України від 02 березня 2015 року № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 березня 2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» з 03 березня 2015 року.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, правильно виходив з того, що у зв'язку з веденням тимчасової адміністрації у відповідача, з урахуванням положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час дії тимчасової адміністрації не здійснюються задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Натомість Фонд гарантування вкладів відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 грн 00 коп.

Доводи касаційної скарги, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків судів не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення судового рішення без змін, оскільки судами не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3, в інтересах якої діє ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 19 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова О.І. Євтушенко В.О. Кузнєцов