Справа №2/1513/704/12
Провадження №6/522/381/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Домусчі Л.В.,
при секретарі Шевчик В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчих листів по цивільній справі за позовом ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення -
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15.12.2014 року позов ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» було задоволено.

ПАТ "Всеукраїнський ОСОБА_3" 30.05.2017 року звернувся до суду з заявою про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання, яке обґрунтовано тим, що 04.07.2016 року Приморським районним судом м. Одеси видано виконавчий лист №2/1513/704/12.

В обґрунтування заяви зазначив, що під час ліквідації Банку при інвентаризації уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб кредитних справ було виявлено оригінали виконавчих листів №2/1513/704/12 та встановлено, що заборгованість боржника відповідачів перед банком не погашена, рішення суду не виконано, тому виконавчі листи підлягають подальшому примусовому виконанню. Причинами порушення строку для пред'явлення до виконання є те ще ОСОБА_3 отримав виконавчий лист 04.07.2016 року, тобто після спливу строку на його предявлення. Враховуючи, що ці причини, пов'язані з об'єктивними, істотними труднощами для сторони на вчинення певної дії, банк просив суд задовольнити цю заяву.

В судове засідання сторони не зявились, хоча були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомив.

У відповідності до ч. 2 ст. 371 ЦПК України, неявка сторін не є перешкодою для розгляду заяви.

Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15.12.2014 року позов ПАТ «ВіЕйБі Банк» було задоволено. Рішення набрало законної сили 26.12.2014р.

Зі справи вбачається, що на адресу суду звертались за отриманням цього рішення ОСОБА_4 та ОСОБА_1, які 10.02.2015р. отримали його копію.

Також з заявою про отримання копії рішення суду та виконавчих листв звертався і представник банка 01.07.2016р.

З матеріалів заяви вбачається, що виконавчі листи по вказаній справі було видано 04.07.2016 року, про що є відповідна відмітка на їх зверненні до суду.(а.с.172).

Судом також встановлено, що постановою Правління Національного банку України від 20 листопада 2014 року N 733 «Про віднесення ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_3 банк» до категорії неплатоспроможних» було віднесено Публічне акціонерне товариство " Всеукраїнський ОСОБА_3 банк " до категорії неплатоспроможних, а рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20 листопада 2014 року N 123 було розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства " Всеукраїнський ОСОБА_3 банк " з ринку та запровадження в ньому тимчасової адміністрації з 21 листопада 2014 року та призначено уповноваженою особою ОСОБА_5.

Рішення №6 від 20.03.2015р. виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних було розпочато процедуру ліквідації банку, а рішенням №213 від 22.02.2016р. продовжено строк здійснення процедури ліквідації до 19.03.2018р.

Згідно постанови головного державного виконавця Приморського ВДВС м. Одеси від 03.10.2016 року відмовлено в прийнятті виконачого листа №2/1513/704/12 на підставі того, що було пропущено строк на його предявлення.

Стягувач, який пропустив строк предявлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Зазначений строк є процесуальним, а отже, може бути поновлений. Тобто виключним суб'єктом звернення до суду з цього питання є стягувач.

Таке право стягувача передбачено також ч. 1 ст. 371 ЦПК України. Згідно із ч. 1 ст. 371 ЦПК України, стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Закон не визначає переліку причин пропуску строку на пред'явлення виконавчого документу до виконання, які є поважними, тому питання про поважність таких причин вирішується в кожному конкретному випадку із урахуванням обставин справи та доказів, що свідчать про неможливість подачі виконавчих листі до виконання протягом визначеного законом строку в зв'язку з наявністю об'єктивних перешкод для звернення до суду; при цьому суб'єктивні причини та особисті мотиви позивача самі по собі не можуть вважатися перешкодами для звернення до суду.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 10, частин 1, 4 ст. 60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Звертаючись до суду з клопотанням про поновлення строків для предявлення виконавчих листів до виконання, заявник обґрунтував свої вимоги з посиланням на те, що ОСОБА_3 отримав виконавчі листи 04.07.2016 року, тобто після спливу строку на його предявлення.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 14 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов'язковість рішень суду.

За змістом статті 14 ЦПК України при набранні рішенням законної сили воно є обов'язковим до виконання на всій території України, а державна виконавча служба як єдиний орган примусового виконання зобов'язана вжити всіх необхідних заходів для його виконання.

При цьому суд також звертає увагу на те, що у рішенні від 27 листопада 2008 року у справі «Крутько проти України» (№2), Європейський суд з прав людини зазначив, що провадження в суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадіями одного провадження (див. «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Italy) (no.1) (GC), no. 36813/97, п.197 ЄСПЛ 2006-…). Таким чином, виконавче провадження не має бути відокремлене від судового, і ці обидва провадження мають розглядатися як цілісний процес (див. «ОСОБА_6 проти Португалії» (Estima Jorge v. Portugal), рішення від 21 квітня 1998 року, Reports of Judgments and Decisions 1998*II, п. 35, та «Сіка проти Словакії» (Sica v. Slovakia), №2132/02, пп. 24-27, 13 червня 2006 року).

Застосовуючи процедуру «пілотного рішення» у справі «ОСОБА_7 проти України» (рішення від 15 жовтня 2009 року, остаточне від 15.01.2010 року) Європейський суд з прав людини знову констатував, що право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обовязкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II).

Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (див. рішення у справі «ОСОБА_8 проти Італії» ( Immobiliare Saffi v. Italy), (GC), №22774/93, п. 66, ECHR 1999-V).

Виконання судового рішення це остаточна стадія цивільного судочинства у процесі реалізації захисту цивільних прав, тому невиконання судового рішення, що є остаточним та обовязковим для виконання, є порушенням права на справедливий суд, яке захищено ст. 6 ч. 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Відсутність у ОСОБА_9 можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном відповідно ст. 11 Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

З урахуваннмя зазначеного суд вважає що задоволення заяви заявника буде також спрямовано на виконання судового рішення відповідно до вимог ст. 6 ч. 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод .

Суд вважає зазначене поважними причинами пропуску строку.

З огляду на що посилання заявника на проведення процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» як поважну причину пропущення строків предявлення виконавчих документів до виконання суд вважає за можливе задовольнити заяву.

Керуючись ст. 10-11, 57, 197, 371 ч.1 та ч.2 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Поновити Публічному акціонерному товариству «Всеукраїнський акціонерний банк»строк на предявлення виконавчих документів щодо стягнення коштів з боржників ОСОБА_1, ОСОБА_2, які були видані по цивільній справі №2/1513/702/12.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали, згідно ч.2 ст. 294 ЦПК України.

Суддя: Домусчі Л.В.

21.06.2017