справа №619/407/17
провадження №2/619/524/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2017 р. Дергачівський районний суд Харківської області

в складі: головуючого - судді Калмикової Л.К.,

за участю:

секретаря судового засідання- - Пономарьової К.В.,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3- ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5- ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дергачі цивільну справу за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання права власності на 1/3 частину нерухомого майна,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання права власності на 1/3 частину нерухомого майна.

В обґрунтування позову посилається на те, що він, починаючи із 2006 року спільно проживав із своєю сім'єю, а саме дружиною - ОСОБА_8 та падчеркою - ОСОБА_5 у приватному будинку за адресою: АДРЕСА_1.

28 вересня 2006 р. було придбано об'єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 за спільні кошти родини, проте, державну реєстрацію права власності на житловий будинок, за пропозицією його дружини було оформлено на ОСОБА_5, тобто на особу, яка є падчеркою по відношенню до нього .

Отже, 28 вересня 2006 року падчеркою - ОСОБА_5 було набуто у власність житловий будинок, незавершений будівництвом, та земельну ділянку площею 0,151 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що знаходяться за вищевказаною адресою. На зазначеній ділянці був розташований одноповерховий, із цегли, житловий будинок - незавершений будівництвом, готовністю - 53%.

Право власності на земельну ділянку ОСОБА_5 було оформлено 21 червня 2007 року на підставі договору купівлі-продажу від 28 вересня 2006 року.

Внаслідок добудови будинку 06 червня 2008 року розпорядженням голови Дергачівської райдержадміністрації було затверджено акт державної приймальної комісії про прийняття закінченого будівництвом об'єкта в експлуатацію. Оскільки договір 'купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва готовністю 53% було оформлено на падчерку - ОСОБА_5, то і вказаний акт щодо введення об'єкта в експлуатацію було видано на її ім'я.

Проте, фактично з моменту купівлі вказаного будинку із рівнем готовності лише 53% всі роботи та витрати, пов'язані із завершенням його будівництва, проводилися та сплачувалися коштом лише позивача, що створило можливість визнати приватний будинок таким, що має 100% готовності, а отже, об'єктом завершеного будівництва.

15 листопада 2013 року на підставі заочного рішення Дергачівського районного суду Харківської області (справа №619/5058/13-ц) шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 було розірвано.

Позивачу сталу відомо, що 12 грудня 2014 року об'єкт нерухомості, а саме: житловий будинок разом із земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 падчеркою позивача -ОСОБА_5 було передано у власність за договором купівлі-продажу ОСОБА_3, в результаті чого права та законні інтереси позивача як особи, яка постійно проживала за вказаною адресою та брала участь не лише в утриманні вказаного майна, але його ремонті, поліпшенні, будівництві з метою введення в експлуатацію об'єкта незавершеного будівництва, було грубо порушено, з огляду на наступне:

З моменту придбання вказаного будинку всі кошти та заощадження позивача були направлені виключно на поліпшення вказаного об'єкта нерухомості з метою завершення його будівництва. Позивач відкрито, безперервно, добросовісно володів та користувався вказаним яситловим будинком. Позивачем неодноразово проводилися капітальні та поточні ремонти житлового приміщення, що надало змогу експлуатувати нерухомість тривалий строк, а також створити умови для можливості введення в експлуатацію об'єкта незавершеного будівництва, зокрема, особисто позивачем було здійснено наступні роботи по відношенню до об'єкта незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1:

-проектування та будівництво крівлі, а також встановлення металочерепиці, площею близько 300м2;

-здійснення штукатурних робіт у будинку, а також здійснення його утеплення:

-монтаж веранди, а також сходів;

-встановлення електровимикачів та розеток;

-купівля та встановлення дверних блоків, дверей; виготовлення сходів, а також здійснення їх фарбування;

-здійснення комплексу робіт з метою устаткування підлоги у будинку, в т. ч. встановлення паркетної дошки;

-монтаж сантехніки, ванних кімнат;

-поклейка стін тканиною;

-виготовлення та встановлення камінів у кількості 4 одиниці, а також 4-х димарів, які встановлені у вказаному будинку;

-здійснення комплексу робіт із налагодження водовідведення, а також каналізації;

-укладка та лакування дошки у підвальному приміщенні;

-встановлення паркану на території приватного будинку;

-виготовлення бесідки, а також барбекю, в т.ч. покриття бесідки металочерепицею;

-купівля та висадка дерев у кількості 115 одиниць;

-виготовлення та монтаж опалубки;

-встановлення басейну;

-виготовлення та встановлення шале, укладка каменю;

-виготовлення терас, укладка каменю та накриття металочерепицею;

-виготовлення доріжок, а також укладка на них каменю, на площі близько 100 м2; організація та здійснення робіт по облаштуванню газону, висадка трави та встановлення насосів;

-будівництво та проектування підвального приміщення.

Окрім безпосереднього здійснення ремонтних робіт, а також будівництва вказаного об'єкта нерухомості позивач витрачав власні грошові кошти задля реалізації вказаних цілей, купівлі будівельних матеріалів та вчинення інших суміжних дій, джерелами отримання вказаних грошових коштів є кредитний договір, укладений між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк». Так, 22 серпня 2007 року позивач почав отримувати кредитну лінію на загальну суму 54 000. 00 доларів США, які були витрачені та вкладені на будівництво об'єкта незавершеного будівництва та подальший його ремонт за адресою: АДРЕСА_1, при чому грошові кошти, отримані за вказаним кредитним договором, позивач зобов'язаний сплачувати і сьогодні.

У приватному будинку за адресою: АДРЕСА_1, залишились його особисті речі, предмети особистої гігієни, одяг, взуття, а також майно, яке придбавалось позивачем за власні грошові кошти, зокрема:

-цифрова фотокамера марки Canon Poowershot А800 IS Silver, вартістю близько 3 000 грн.;

-телевізор марки Тoshiba 32 RL вартістю 3 735 грн., разом із підставкою для кріплення вартістю 292.32 грн.;

-мотопила 2.2 кВт/з НР, шина - 45см, ланцюг 0.325 вартістю 449 грн.; -газонокосарка паливна 6.ОНР, 4.5 кВт вартістю 1 739 грн.;

-ігрові автомати "Морский бій", "Влучний стрілець", настільний футбол "Делонгі", а також мішені динамічні для стрільби з пневматичної зброї - 5 шт., подаровані йому ОСОБА_9 та відновлені ним до робочого стану власноруч; інші речі та меблі, виготовлені ним власноруч, в тому числі дверні блоки марки РаіІ Fасіогу загальною вартістю 12384, 00 гривень.

Вважає, що його права та законні інтереси, як члена сім'ї попередньої власниці приватного будинку за адресою: АДРЕСА_1, було порушені як особи, яка своїми діями та грошовими коштами здійснювала постійний ремонт, поліпшення, купівлю матеріалів, техніки, обладнання з метою доведення незавершеного будівництва із рівнем готовності лише 53 % до стану об'єкта завершеного будівництва, внаслідок чого має право саме на той розмір внеску, який ним було здійснено, тобто в розмірі 1/3 частини.

Просить визнати за ним право власності на 1/3 частину жилого будинку з надвірними будівлями , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В судове засідання позивач не з»явився, в судовому розгляді справи приймав участь представник позивача ОСОБА_2

Проте, в письмових поясненнях позивач пояснив, що з моменту придбання вказаного будинку всі кошти та заощадження позивача були направлені виключно на поліпшення вказаного об'єкта нерухомості з метою завершення його будівництва.

Він відкрито, безперервно, добросовісно володів та користувався вказаним житловим будинком, ним неодноразово проводилися капітальні та поточні ремонти житлового приміщення, що надало змогу експлуатувати нерухомість тривалий термін, а також створити умови для можливості введення в експлуатацію даного об'єкта, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, який придбавався в стані незавершеного будівництва.

З метою доведення обставин щодо здійснення ремонтних та будівельних робіт позивачем було направлено запит до ТОВ «МЕТРО КЕШ ЕНД КЕРІ УКРАЇНА» стосовно надання відомостей щодо придбаних товарів та продукції ОСОБА_7, отримані в результаті розгляду запиту податкові накладні підтверджують обставини про те, що позивач витрачав власні грошові кошти на будівництво об'єкта, стосовно якого виник спір, на купівлю техніки та інструментів для його проведення. Податкові накладні видані на ім'я «СПД Протасов». Згідно відомостей із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців він був зареєстрований 04.09.2001 року, номер запису 2 054007 як фізична особа-підприємець.

30.01.2012 року було внесено запис №6054007 про державну реєстрацію припинення ним підприємницької діяльності, тобто в строк із 04.09.2001 року по 30.01.2012 року він був зареєстрований як фізична особа-підприємець і придбавати вказану продукцію інакше, аніж в якості підприємця, він не маг змоги, тим паче, що одним із правил обслуговування клієнтів ТОВ «МЕТТО КЕШ ЕНД КЕРІ УКРАЇНА» має бути обов'язкова наявність статусу суб'єкта підприємницької діяльності, а отже, ксерокопії податкових накладних, що додаються, є належні та допустимі докази у справі.

Колишня власниця будинку - його падчерка ОСОБА_5, в період купівлі об'єкта незавершеного будівництва була студенткою Харківського національного університету внутрішніх справ, тобто не мала доходів та грошових коштів для проведення ремонтних та будівельних робіт, в той же ча , ОСОБА_5 була зареєстрована як фізична особа-підприємець 07.03.2007 року, номер запису 0076603, тобто після купівлі вказаного об'єкта нерухомості, але взята на облік в ГУ Регіональної статистики лише 10.01.2008 року, що свідчить про те, що господарська діяльність у останньої почалася лише 10.01.2008 року, тобто майже в період прийняття державною приймальною комісією закінченого будівництвом об'єкта в експлуатацію, (зазначені відомості знаходяться у вільному доступі на офіційному сайті Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців).

В судовому засідання представник позивача ОСОБА_2 повністю підтримав позов. Надав аналогічні пояснення. Крім того, пояснив, що позивачем не пропущено строк позовної давності, поскільки він дізнався про порушення своїх прав з моменту укладання договору купівлі-продажу будин ку від 12.12.2014 р.

В судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з»явилась.

Представник відповідача ОСОБА_3- ОСОБА_4 згідно усних та письмових пояснень пояснив, що спірний житловий будинок з надвірними будівлями з 11.11.2008 року по 12.12.2014 року належав на праві власності ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Черкасько-Лозівською сільською радою 11.11.2008 року.

З 12.12.2014 року власником даного житлового будинку з надвірними спорудами є ОСОБА_3 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 12.12.2014 року.

В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на зазначене нерухоме майно за ОСОБА_3 зареєстровано 12.12.2014 року.

ОСОБА_5 була власником завершеного будівництвом житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1, з 11.11.2008 року до 12.12.2014 року.

Дергачівським районним судом Харківської області розглядалася цивільна справа № 619/1425/16-ц за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_10, про визнання недійсними договору купівлі-продажу незавершеного будівництвом житлового будинку та земельної ділянки від 28.09.2006 року та договору купівлі-продажу житлового будинку і земельної ділянки від 12.12.2014 року.

Об'єктом нерухомого майна, з приводу якого виник спір по справі № 619/1425/16-ц, є житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 24.10.2016 року по справі № 619/1425/16-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 14.12.2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.02.2016 року,в задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, третя особа: ОСОБА_10, про визнання договорів недійсними - відмовлено.

ОСОБА_7 звернувся з позовом про визнання права власності на частину спірного житлового будинку до власника цього об'єкту нерухомого майна - ОСОБА_3, яка не мала та не має з позивачем родинних відносин, не перебувала та не перебуває з позивачем в цивільно-правових або трудових відносинах.

ОСОБА_3 набула право власності на спірне нерухоме майно на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу. Право власності було зареєстровано у встановленому порядку. Додержання в момент вчинення зазначеного правочину ОСОБА_3 як і ОСОБА_5 вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, підтверджена рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 24.10.2016 року по справі № 619/1425/16-ц.

Посилання позивача на порушення, на його думку, його прав ОСОБА_5 при укладенні договору купівлі-продажу від 12.12.2014 року взагалі не має ніякого відношення до предмету спору, та, відповідно, й до обставин, які мають бути встановлені судом для правильного та об'єктивного розгляду даної справи.

Позивач зазначає, що 06 червня 2008 року розпорядженням голови Дергачівської райдержадміністрації було затверджено акт державної приймальної комісії про прийняття закінченого будівництвом спірного об'єкта до експлуатації.

В пункті 1.3 договору купівлі-продажу від 12.12.2014 року вказано, що житловий будинок належить ОСОБА_5 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Черкасько-Лозівською сільською радою 11.11.2008 року, зареєстрованого 11.11.2008 року в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно Дергачівським комунальним підприємством технічної інвентаризації «Інвенрос», згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №20882912, реєстраційний номер: 16180926, номер запису: 1131 в книзі 9.

Отже, спірний житловий будинок був саме новоствореним нерухомим майном в 2008 році та як новостворене нерухоме майно у встановленому законом порядку був зареєстрований на праві власності за ОСОБА_5

12.12.2014 року вказаний житловий будинок був проданий ОСОБА_5 ОСОБА_3 за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу. Таким чином, ОСОБА_3 набула право власності на спірний житловий будинок не як на новостворене нерухоме майно.

З 12.12.2014 року - набуття ОСОБА_3 права власності, по теперішній час спірний житловий будинок не є новоствореним нерухомим майном.

Будь-якого документа, який би посвідчував право власності ОСОБА_7 на спірний житловий будинок в цілому або в частині, позивач до суду на надав та в позові не вказує. Просить відмовити у задоволенні позову.

Крім того, представником відповідача ОСОБА_4 подана заява про застосування строків позовної давності, поскільки позивачеві було відомо про порушення його прав з моменту придбання ОСОБА_5 спірного нерухомого майна, про що йдеться і у рішенні Дергачівського райсуду від 24.10.2016р.

Представники відповідача ОСОБА_5- ОСОБА_6, ОСОБА_11 також позов не визнали, прохали відмовити у його задоволенні.

Так, відповідно до пояснень представника відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_11, слідує, що позивач звернувся до суду з підстав, які вже розглядалися судами. На підтвердження цього факту надані копії судових рішень Дергачівського районного суду Харківської області та Апеляційного суду Харківської області у справі №619/1425/16-ц, яка розглядалася між тими самими сторонами, хоча й за іншим предметом позовних вимог, проте за абсолютно ідентичних підстав, аргументів та доводів позивача, які заявляються ним й у межах даної справи.

Районним та апеляційним судами під час розгляду справи №619/1425/16-ц було встановлено, що 28.09.2006 року ОСОБА_5 було набуто у власність жилий будинок, незавершений будівництвом, готовністю 53%. Право власності на земельну ділянку ОСОБА_5 було оформлено 21.06.2007 року на підставі договору купівлі-продажу від 28.09.2006 року. Житловий будинок було придбано ОСОБА_5 за власні кошти, які були отримані нею від продажу об'єктів нерухомого майна, що підтверджується відповідними документами, а так само за свої власні кошти, які отримані від продажу квартири. Після придбання будинку ОСОБА_5 здійснено завершення будівництва та введення його в експлуатацію.

На підставі наявних у матеріалах справи документів судами було встановлено, що придбання та подальше введення в експлуатацію спірного будинку було здійснено виключно за власні кошти ОСОБА_5, до яких ОСОБА_7 жодного відношення не мав.

При цьому було констатовано недоведеність ОСОБА_7 жодного з тверджень, покладених в основу як позову у справі №619/1425/16-ц, так і розглядуваного в межах даної справи.

У вказаних вище рішеннях районного та Апеляційного судів було зазначено, що ОСОБА_7 не довів факту проживання однією сім'єю з ОСОБА_5 станом на день придбання нею спірного будинку. Під час розгляду справи №619/1425/16-ц сторони не заперечували, що кожен з них (ОСОБА_7 та ОСОБА_5.) зареєстровані були на той час за різними адресами в місті Харкові. Свідки з боку позивача пояснили, що позивач виконував певний обсяг робіт в спірному будинку. Однак, жоден свідок не пояснив, за чиї кошти придбавались матеріали, коли саме і ким, хто безпосередньо здійснював конкретні будівельні роботи, чи давала власник домоволодіння згоду на такі роботи тощо. При цьому, самим позивачем не надано також жодної квитанції на придбання будівельних матеріалів і таке інше.

Позивачем не підтверджено належними доказами факт отримання ним кредиту у 2007 р. саме для будівництва житлового будинку та факт витрачання кредитних коштів на придбання будівельних матеріалів, оплату будівельних робіт. Більше того, свідок позивача ОСОБА_12 зазначив, що зі слів ОСОБА_7 йому відомо, що кредит ним отримувався для придбання автомобілю. У матеріалах відсутні належні і допустимі докази про те, що спірний будинок був придбаний у 2006 році в якості спільного майна подружжя, або про наявність угоди між сторонами про придбання спірного жилого будинку у спільну власність, а також - про наявність такої угоди при його подальшій добудові. Позивачем не надано доказів наявності перешкод в оформленні у 2006 р. свого права власності на спірний будинок. Враховуючи зазначені обставини, суди, приймаючи рішення у справі №619/1425/16-ц, виходили з того, що договір купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва готовністю 53% було оформлено на ОСОБА_5, акт щодо введення об'єкта в експлуатацію також було видано на її ім'я, що за недоведеності іншого свідчить про те, що саме відповідачем ОСОБА_5 було здійснено завершення будівництва та введення його в експлуатацію. При цьому позивач у подальшому хоча і був зареєстрований за адресою спірного будинку: АДРЕСА_1, однак фактично там не проживав, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. ОСОБА_5 здійснила продаж спірного житлового будинку та земельної ділянки, при цьому згоду на такий продаж було надано її чоловіком. Підстави для задоволення заявлених позивачем вимог відсутні. Зазначив, що позивач пропустив строк для подачі позову до суду, просить у задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6 надав аналогічні пояснення, підтримав також пояснення представника відповідача ОСОБА_4 Категорично заперечував проти задоволення позову.

При цьому доповнив, що свідки, допитані за клопотанням представника позивача, надали пояснення, які не підтверджують позовні вимоги.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснив, що сім»ю ОСОБА_7 знав з 2004 р., приїздив до них досить часто - приблизно 2-3 рази на місяць, тому що вони сім»ями підтримували дружні стосунки, віє є хрещеним батьком сина ОСОБА_5 Йому відомо, що ОСОБА_7 придбали будинок в с. Ч.Лозова, на кого оформили - невідомо. ОСОБА_7 деякі будівельні, ремонтні роботи проводив самостійно, наприклад, роботи по облаштуванню басейну, по укладці плитки, інші, крім того, оплачував роботи. Розраховувався грошима, які отримав у кредит. Траплялось, що коли не вистачало на будівництво грошових коштів, він брав гроші в своєму офісі. Дружина ОСОБА_7 - Олена теж приймала безпосередню участь в придбанні будинку, організаційних міроприємствах по будівництву, ремонту будинку, наприклад, привозила робочих.

Свідок ОСОБА_14 пояснив, що ОСОБА_7 знає, так як працював з ним. На прохання позивача він привозив будівельні матеріали, ОСОБА_7 оплачував їх. Він бачив ОСОБА_7 в робочому одязі, коли він, наприклад, перекривав дах.

Свідок ОСОБА_21 пояснив, що проживає у будинку, який знаходиться поруч з будинком, де проживали ОСОБА_7. Їх сім»ю знає добре. Йому відомо, що ОСОБА_7 придбали будинок за вищевказаною адресою, добудовували його також разом. Про участь ОСОБА_5 особисто йому невідомо. Він бачив, як ОСОБА_7 здійснював будівельні роботи : утеплював будинок, робив у будинку сходи, будував басейн. Окрім цього, він купував будівельні матеріали. ОСОБА_7 хотів запозичити у його сім»ї грошові кошти на будівництво будинку, але у зв»зку з тим, що у них не було значної грошової суми, він сказав, що буде брати гроші у кредит.

Свідок ОСОБА_22., дружина свідка ОСОБА_21, надала анаологічні пояснення, підтвердила, що ОСОБА_7 хотів запозичити у них гроші, частину робіт здійснював особисто, частину оплачував. Але в цілому придбала та добудовувала будинок сім»я ОСОБА_7, яка складалась з 3 чоловік.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16, товариш ОСОБА_7 пояснив, що ОСОБА_7 йому говорив, коли мова йшла про власників даного будинку - «ми». При ньому ОСОБА_7 придбавав зелені насадження, вдома проводив ремонтні роботи.

Свідок ОСОБА_17 пояснив, що працював разом з ОСОБА_7, він привозив ОСОБА_7 будівельні матеріали : брус, дошки. ОСОБА_7 прохав його допомогти по будівництву.

Заслухавши представника позивача, представників відповідачів, свідків ОСОБА_16, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_17, ОСОБА_14, ОСОБА_13, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наступне.

Судом встановлено, що 14 жовтня 2005 року було укладено шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_20 ( прізвище після реєстрації шлюбу - ОСОБА_7), зареєстрований в Київському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 616.

Встановлено, що ОСОБА_7, ОСОБА_7 проживали з донькою ОСОБА_7 - ОСОБА_5 яка є падчеркою ОСОБА_7

Згідно абз. 3 ч.1 п.1, п.6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року по справі щодо офіційного тлумачення терміна «член сім'ї» членами сім'ї можуть бути особи за умов постійного проживання разом, не лише близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід, баба), але й інші родичі або особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв'язках (неповнорідні брати, сестри; зять, невістка; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки та інші).

Відповідно до зазначеного ОСОБА_7, ОСОБА_7, ОСОБА_5 були членами однієї сім'ї, оскільки разом мешкали , вели спільне господарство, мали спільні витрати та спільний бюджет, що не спростовано відповідачами.

В період шлюбу ОСОБА_7, спільного проживання їх з ОСОБА_5 було придбано об'єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1, державну реєстрацію права власності на незавершений будівництвом житловий будинок було оформлено на ОСОБА_5- падчерку позивача.

Таким чином, 28 вересня 2006 року падчеркою - ОСОБА_5 було набуто у власність житловий будинок, незавершений будівництвом та земельну ділянку площею 0, 151 га - для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, що знаходяться за вищевказаною адресою, на зазначеній ділянці розташований одноповерховий житловий будинок - незавершений будівництвом, готовністю - 53%.

Встановлено, що в період купівлі об'єкта незавершеного будівництва ОСОБА_5 була студенткою Харківського національного університету внутрішніх справ, вона була зареєстрована як фізична особа-підприємець 07.03.2007 року, номер запису 0076603, тобто після купівлі вказаного об'єкта нерухомості, але взята на облік в ГУ Регіональної статистики лише 10.01.2008 року, що свідчить про те, що господарська діяльність у останньої почалася лише 10.01.2008 року, тобто майже в період прийняття державною приймальною комісією закінченого будівництвом об'єкта в експлуатацію.

Право власності на земельну ділянку ОСОБА_5 було оформлено 21 червня 2007 року на підставі договору купівлі-продажу від 28 вересня 2006 року.

В подальшому житловий будинок було добудовано.

06 червня 2008 року розпорядженням голови Дергачівської райдержадміністрації було затверджено акт державної приймальної комісії про прийняття закінченого будівництвом об'єкта в експлуатацію, оформлений на ОСОБА_5.

15 листопада 2013 року на підставі заочного рішення Дергачівського районного суду Харківської області (справа №619/5058/13-ц) шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 було розірвано.

12 грудня 2014 року об'єкт нерухомості, а саме: житловий будинок разом із земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 падчеркою позивача - ОСОБА_5 було передано у власність за договором купівлі-продажу ОСОБА_3.

Частина 1 статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Стаття 41 Конституції України визначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі.

Згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як слідує з ч.1 ст. 355 ЦК України, майно, що є власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності.

Відповідно до ч.3 ст. 355 ЦК України право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Згідно ч.1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

З ч. 4 ст. 368 ЦК України вбачається, що майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім»ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

В даному випадку будь-який договір укладений не був.

Доказами, як встановлено ч. 1 ст. 57 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справ.

Відповідно до ч. 2 ст. 57 ЦПК України фактичні дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно із ч. 1 ст. 50 ЦПК України свідком може бути кожна особа, якій відомі будь-які обставини, що стосуються справи.

Згідно із ч. 1 ст. 63 ЦПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи.

Позивачем заявлено, а іншими учасниками спору не спростовано, що даний об»єкт нерухомості придбано та добудовано за спільні кошти членів сім»ї.

Про участь позивача у покупці, будівництві спірного об»єкту свідчить наступне.

22 серпня 2007 р. між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» був укладений кредитний договір. Так, 22 серпня 2007 року позивач почав отримувати кредитну лінію на загальну суму 54 000. 00 доларів США, які були витрачені на будівництво об'єкта незавершеного будівництва та подальший його ремонт за адресою: АДРЕСА_1. Перед цим позивач звертався до друзів ОСОБА_21, ОСОБА_22. з проханням запозичити їх значну грошову суму для будівництва будинку, але вони йому відмовили, поскільки не мали змоги це зробити.

В судовому засіданні допитані як свідки ОСОБА_16, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_17, ОСОБА_14, ОСОБА_13, пояснили, що позивач брав участь у будівництві житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Будівництво проводилось під керуванням ОСОБА_7, ОСОБА_7

ОСОБА_7 особисто приймав участь у будівельних роботах, купував будівельні матеріали, за проведену роботу розраховувався грошима.

Так, свідки пояснили, що ОСОБА_7 особисто проводив будівельні роботи - такі як: проектування та будівництво крівлі, а також встановлення металочерепиці; здійснення штукатурних робіт у будинку, а також здійснення його утеплення; монтаж сходів; купівля та встановлення дверних блоків, дверей; виготовлення сходів, а також здійснення їх фарбування; здійснення комплексу робіт з метою устаткування підлоги у будинку; встановлення камінів, димарів; встановлення паркану на території приватного будинку; виготовлення бесідки; встановлення та придбання матеріалів для басейну, його накриття; будівництво та проектування підвального приміщення.

Крім того, з метою доведення обставин щодо здійснення ремонтних та будівельних робіт позивачем було направлено запит до ТОВ «МЕТРО КЕШ ЕНД КЕРІ УКРАЇНА» стосовно надання відомостей щодо придбаних товарів та продукції ОСОБА_7, отримані в результаті розгляду запиту податкові накладні підтверджують обставини про те, що позивач витрачав власні грошові кошти на будівництво об'єкта, стосовно якого виник спір, на купівлю техніки та інструментів для його проведення. Податкові накладні видані на ім'я «СПД Протасов». Згідно відомостей із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців він був зареєстрований 04.09.2001 року, номер запису 2 054007 як фізична особа-підприємець.

30.01.2012 року було внесено запис №6054007 про державну реєстрацію припинення ним підприємницької діяльності, тобто в строк із 04.09.2001 року по 30.01.2012 року він був зареєстрований як фізична особа-підприємець і придбавати вказану продукцію інакше, аніж в якості підприємця, він не мав змоги, тим паче, що одним із правил обслуговування клієнтів ТОВ «МЕТТО КЕШ ЕНД КЕРІ УКРАЇНА» має бути обов'язкова наявність статусу суб'єкта підприємницької діяльності, а отже, ксерокопії податкових накладних, що додаються, є належні та допустимі докази у справі.

Слід зазначити, що ніхто зі свідків не заперечував факту участі як у придбанні, так і добудові будинку зі сторони як ОСОБА_7, так і ОСОБА_5

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що добудова, проведення будівельних робіт спірного житлового будинку проводилась за період шлюбу позивача із ОСОБА_7, проживання з ОСОБА_5 Отже, частка позивача - 1/3.

Дані стосовно того, що у приватному будинку залишились особисті речі позивача: предмети особистої гігієни, одяг, взуття, а також майно, яке придбавалось позивачем за власні грошові кошти, зокрема, цифрова фотокамера марки Canon Powershot A800 IS Silver, телевізор марки Toshiba 32RL933, ігрові автомати "Морский бій", "Влучний стрілець", настільний футбол "Делонгі", а також мішені динамічні для стрільби з пневматичної зброї, речі та меблі, виготовленні позивачем власноруч, в судовому засіданні сторонами не оспорювались.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими.

При вирішенні питання про застосування строків позовної давності суд виходить з наступного.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ч. 1 ст. 256 Цивільного кодексу України)

Згідно із ч.1 ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України).

Перебіг позовної давності закон пов'язує з порушенням суб'єктивного права та моментом, коли особа довідалася або могла довідатися про його порушення або про порушника. Вони не завжди співпадають, хоча припускається, що потерпілий довідується про порушення свого права в момент його порушення. Однак якщо позивач доведе, що він довідався і міг довідатися про порушення пізніше, перевага віддається суб'єктивному моменту.

Позивач стверджує, що довідався про порушення своїх прав, коли його падчерка ОСОБА_5 продала спірний будинок, а саме 12.12.2014 р., тобто з моменту вибуття майна з власності члена сім»ї.

Суд знаходить, що дане твердження не є безпідставним, оскільки шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_7 розірвано на підставі заочного рішення суду від 15.11.2013 р. Позовну заяву було подано ОСОБА_8. При розгляді справи ОСОБА_7 не був присутній. В даному заочному рішенні суду зазначається, що позивачка повідомила суд про те, що її чоловік ОСОБА_7 пішов із сім»ї в квітні 2013 р. З цього слідує, що позивач ОСОБА_7, хоча і був обізнаний про факти оформлення купівлі незавершеного будівництва на ОСОБА_5, а також продажу уже завершеного будівництва ОСОБА_3, але не сприймав це як порушення його прав, оскільки фактично сімейні стосунки підтримувались до квітня 2013 р. , а спірний будинок був у власності члена сім»ї. Крім того, пішовши з сім»ї, ОСОБА_7 не подавав заяву про розірвання шлюбу, а отже ще міг не подавати позовну заяву з даними позовними вимогами.

Про порушення своїх прав позивач дізнався, коли будинок вибув з власності члена сім»ї, тобто коли ОСОБА_5 продала житловий будинок ОСОБА_3 - 12.12.2014 р.

В судовому засіданні представники відповідачів акцентували увагу суду на те, Дергачівським районним судом Харківської області розглядалася цивільна справа № 619/1425/16-ц за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_10, про визнання недійсними договору купівлі-продажу незавершеного будівництвом житлового будинку та земельної ділянки від 28.09.2006 року та договору купівлі-продажу житлового будинку і земельної ділянки від 12.12.2014 року.

Об'єктом нерухомого майна, з приводу якого виник спір по справі № 619/1425/16-ц, є житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 24.10.2016 року по справі № 619/1425/16-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 14.12.2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.02.2016 року,в задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, третя особа: ОСОБА_10, про визнання договорів недійсними - відмовлено.

Представники відповідачів зазначили, що даними рішеннями судів встановлено, що позивач ОСОБА_7 не довів проживання однією сім»єю з падчеркою ОСОБА_5, факт участі у купівлі, добудові спірного житлового будинку, крім того, рішеннями встановлено, що про порушення своїх прав позивач знав ще в 2006 р., коли купівля спірного незавершеного будівництвом житлового будинку була оформлена на ОСОБА_5, а тому дані обставини взагалі не підлягають доказуванню при розгляді даної справи.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються наступні умови: 1) обставина встановлена судовим рішенням; 2) судове рішення набрало законної сили; 3) у справі беруть участь ті самі особи, які брали участь у попередній справі. При цьому якщо у справі змінюється склад осіб, то преюдиційний характер рішення втрачається. Преюдиційне значення можуть мати лише ті факти щодо наявності або відсутності яких виник спір і які зазначені в резолютивній частині рішення суду.

Між тим, у даній цивільній справі змінено склад осіб : не залучена третя особа ОСОБА_10, оскільки в даній справі предмет спору - інший, надані докази - інші., а тому застосування при вирішенні даної справи ч.3 ст. 61 ЦПК України відносно вказаних представниками відповідачів рішень судів не вбачається можливим.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги є доведеними, а отже позов підлягає задоволенню.

Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати

На підставі викладеного, керуючись ст.. 41 Конституції України, ст.ст.15, 16, 256, 257, 261, 328, 331, 355, 368, 392 ЦК України, ст.ст.10, 21, 50, 57 - 63, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_7 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_7 право власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_5 судовий збір на користь ОСОБА_7 у розмірі 8000.00 грн. у рівних частинах.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в судову палату у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л. К. Калмикова