печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

30 жовтня 2017 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Матійчук Г.О.,

при секретарі Руденко Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на проживання,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право на проживання у квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, мотивуючи тим, що позивач є власником даної квартири.

Зазначає, що 10.05.2016 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про безоплатне користування житловим примішенням.

Відподвідно до п. 3 договору, відповідачу надавалось право на проживання в квартирі за адресою: АДРЕСА_1. Відповідач зареєструвався у вказаній квартирі. Термін дії Договору сплив 25.05.2017 року.

Відповідач фактично повернув вказане приміщення із користування, про що складено відповідий Акт, але відмовляється самостійно змінити місце реєстрації. Після припинення дії договору відповідач не має жодних правових підстав проживати у зазначеному приміщенні.

В судове засідання позивач не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала та просила його задовольнити, проти заочного розглядлу справи не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлений за останнім відомим місцем реєстрації, письмових заперечень до суду не подавав.

Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За викладених обставин, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних в справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки судом встановлено, що за договором купівлі - продажу від 20.06.2008 р. власником житлового приміщення, а саме квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_1.(а.с. 7-9).

Як вбачається із матеріалів справи 10.05.2017 р. між позивачем та відповідачем укладено договір про безоплатне користування житловим приміщенням від 10.05.2017 р. терміном дії до 25 травня 2017 року ( а.с. 10).

Відповідно Акту про повернення приміщення із користування, відповідач повернув позивачу приміщення (а.с. 11).

Згідно довідки ДП «ЕКО» в квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 (а.с. 12).

Стаття 72 Житлового кодексу Української РСР визначає порядок визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та передбачає, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Також згідно ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу Української РСР жиле приміщення за тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається протягом шести місяців.

Оцінюючі встановлені в судовому засіданні факти та відповідні правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право проживання у квартирі підлягають задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що у відповідача закінчився термін дії користування квартирою 25.05.2017 р. Отже відповідно до вимог ст. 72 ЖК Української РСР, ОСОБА_2 є особою, що втратила право на проживання у вказаній квартирі.

Згідно до ст. 319 ЦПК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вібір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Судом встановлено, що відповідач у вказаній квартирі не проживає, а позивач внаслідок їх реєстрації у вказаній квартирі несе додаткові витрати, пов'язані з оплатою комунальних послуг. Після закінчення терміну дії договору про безоплатне користування житловим приміщенням, а саме 27.05.2017 року відповідач втратив право на проживання в квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3, що відповідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є підставою для зняття з реєстраційного обліку.

Таким чином в судовому засіданні встановлено порушення відповідачем права на проживання в квартирі, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 640 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 71 ЖК Української РСР, ст. 319, 391 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 3,4,8,10, 11, 27, 31, 57, 60, 209, 212-215, 224-228 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на проживання - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на проживання в квартирі, яка розташована за адресою АДРЕСА_4.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 640 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд

Суддя Матійчук Г.О