Справа № 362/6577/16-ц Головуючий у І інстанції Ковбель М. М.
Провадження № 22-ц/780/2794/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 4 04.07.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

04 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Березовенко Р.В., Журби С.О.,

за участю секретаря Нагорної Г.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Данилівської сільської ради Васильківського району Київської області, третя особа відділ реєстрації актів цивільного стану Васильківської міськрайонного управління юстиції у Київській області, про встановлення факту проживання однією сімєю, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом та просив встановити факт його проживання у період з квітня 2010 року по 09 липня 2016 року однією сімєю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 09 липня 2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09 липня 2016 року померла ОСОБА_3. З квітня 2010 року і по день смерті ОСОБА_2 проживав разом із ОСОБА_3, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, купували продукти харчування, сплачували орендну плату та комунальні послуги. Реалізація спадкових прав залежить від доведення факту проживання однією сімєю.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 січня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Вважаючи, що зазначеним рішенням порушені інтереси держави, керівник Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне зясуванння обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позову. В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор зазначає, що розгляд справи відбувся з порушенням правил підсудності, оскільки у 2016 році позивач проживав на території Згурівського району Київської області. Надані позивачем копії документів не підтверджують факт постійного його проживання з ОСОБА_3 у період з квітня 2010 року по липень 2016 року. Матеріали справи не містять жодного доказу ведення спільного побуту та придбання товарів чи іншого майна. Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено відсутність спільного побуту ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Остання була зареєстрована у м. Києві та перебувала на обліку у Правобережному обєднаному управлінні пенсійного фонду України в м. Києві та отримувала пенсію по втраті годувальника. Визнання позову відповідачем суперечить інтересам територіальної громади Данилівської сільської ради. У матеріалах справи були наявні докази того, що ОСОБА_2 не проживав на території Данилівської сільської ради. Суд не встановив яке саме право порушує, не визнає чи оспорює відповідач. Згідно листа нотаріальної контори заповіти від імені ОСОБА_3 не посвідчувалися. За даними реєстру актів цивільного стану громадян не виявлено актових записів, які б підтверджували родинні відносини як дідів, бабів, братів чи сестер відносно ОСОБА_3, а також актових записів народження її дітей. За відсутності належних спадкоємців, які мають право на оформлення спадщини, органом місцевого самоврядування Соломянською районною у м. Києві державною адміністрацією можливе вжиття заходів, передбачених ст. 1277 ЦК України (визнання спадщини відумерлою).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 27 квітня 2010 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено договір оренди будинку, який розташований по вул. Кооперативна у с. Липовий Скиток Васильківського району Київської області, строком на одинадцять місяців. Згідно умов договору разом з орендарем в будинку проживатиме ОСОБА_3.

Згідно актового запису про смерть № 13662 від 06 вересня 2016 року, ОСОБА_3 померла 09 липня 2016 року.

У заяві від 20 жовтня 2016 року, засвідченої державним нотаріусом Дев'ятої київської державної нотаріальної контори, зареєстрованої в реєстрі за №7-710, ОСОБА_2 зазначає, що він постійно мешкав однією сім'єю останні 5 років з ОСОБА_3 та приймає спадщину.

Згідно листа Соломянського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану № 24/16.11-08 від 04 січня 2017 року у відділі не виявлено актових записів, які б підтверджували родинні відносини як дідів, бабів, братів чи сестер відносно ОСОБА_3, а також актових записів народження її дітей.

Згідно листа Девятої Київської державної нотаріальної контори № 129 від 17 січня 2017 року заповіти від імені ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, не посвідчувалися.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали однією сім'єю як чоловік та дружина без шлюбу, вели спільне господарство.

Однак, колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 45 ЦПК України передбачено право прокурора з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Відповідно до вимог ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Подружжям вважається сімєю і тоді, коли дружина та чоловік, у звязку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

При застосуванні ст. 74 СК України необхідно виходити з того, що вказана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Згідно вимог ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менше як пять років до часу відкриття спадщини.

У позовній заяві ОСОБА_2 зазначає, що встановлення факту проживання однією сімєю з ОСОБА_3 необхідне йому для оформлення спадщини після смерті останньої.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_2 зазначає про те, що з квітня 2010 року він разом з ОСОБА_3 орендували житловий будинок у с. Липовий Скиток Васильківського району. Задовольняючи позовні вимоги та встановлюючи факт проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_3 однією сім'єю без реєстрації шлюбу, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що договір оренди будинку був укладений 28 квітня 2010 року строком на 11 місяців та термін його дій закінчився у березні 2011 року. Надані до суду договір на ремонт квартири, накладна, товарні чеки, квитанції та фотокартки не є належними та допустимими доказами, які підтверджують факт проживання позивача з ОСОБА_3 з квітня 2010 року по липень 2016 року. Вказані докази не містять інформації щодо предмета доказування у даній справі.

Крім того, з наданих до суду апеляційної інстанції довідок Данилівської сільської ради Васильківського району Київської області № №163, 164 від 03 квітня 2017 року вбачається, що згідно відомостей депутата ОСОБА_5 йому невідомо про місце проживання ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3. Характеристику на ОСОБА_2 не можуть надати у звязку з тим, що така особа не проживала. Місце проживання ОСОБА_3 депутату ОСОБА_5 теж невідомо.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Всупереч вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України ОСОБА_2 не надав належних та допустимих доказів того, що у період з квітня 2010 року по липень 2016 року він з ОСОБА_3 спільно проживали, були повязані спільним побутом та мали взаємні права та обовязки, які притаманні подружжю.

Крім того, предявляючи позов до Данилівської сільської ради Васильківського району Київської області, ОСОБА_2 не зазначив, чим саме порушені його права відповідачем.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, рішення суду ухвалене з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При подачі апеляційної скарги Києво-Святошинською місцевою прокуратурою Київської області було сплачено судовий збір у розмірі 606 грн. 32 коп. Оскільки колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, вказана сума судового збору підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави задовольнити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 січня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Данилівської сільської ради Васильківського району Київської області, третя особа відділ реєстрації актів цивільного стану Васильківської міськрайонного управління юстиції у Київській області, про встановлення факту проживання однією сімєю відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області судовий збір у розмірі 606 (шістсот шість гривень), 32 копійки.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Фінагєєв В.О.

Судді: Березовенко Р.В.

ОСОБА_6