Справа № 352/310/17
Провадження № 22-ц/779/1104/2017
Головуючий у 1 інстанції Хоминець М. М.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Ясеновенко Л.В.,

суддів: Горейко М.Д., Проскурніцького П.І.

секретаря Бойчука Л.М.,

з участю представника ПАТ КБ «ПриватБанк»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту за апеляційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення Тисменицького районного суду від 17 травня 2017 року, -

в с т а н о в и л а :

16.02.2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у звязку з неналежним виконанням ОСОБА_2 зобовязань по кредитному договору № б/н від 07.12.2011 року, укладеному між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 на суму 1300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 20,40 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, утворилась заборгованість, яка станом на 31.12.2016 року становить 30652,65 грн., з яких 1641,87 грн. заборгованість за кредитом, 23399,94 грн. заборгованість по процентах за користуванням кредиту, 3675,00 грн. заборгованість по пені та комісії, 500,00 грн. штраф (фіксована частина) та 1435,84 грн. штраф (процентна складова).

Оскільки ОСОБА_2 не виконав взяті на себе зобовязання по договору кредиту позивач просив стягнути вищевказану заборгованість, а також судові витрати.

Рішенням Тисменицького районного суду від 17 травня 2017 року позов задоволено частково.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 8558,28 грн. заборгованості за кредитним договором, що складається з 1641,87 грн. заборгованості за кредитом, 2357,68 грн. заборгованості за відсотками, 3675 грн. заборгованості за комісією, 883,73 грн. штрафу та 1600 грн. судового збору, а всього 10158,28 грн.

У апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» посилається на незаконність рішення суду.

Апелянт не погоджується з висновком суду про те, що збільшення процентної ставки не відповідає умовам Кредитного договору та нормам Закону. Відповідачем не спростовані подані наявні в матеріалах справи докази щодо заборгованості за кредитним договором, зокрема розрахунок заборгованості, у якому вказані суми відсотків, пені та інші суми.

Крім того, відповідач фактично визнала факт укладення кредитного договору, оскільки підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», викладені на офіційному сайті банку, складає укладений між нею та Банком договір, що підтверджено підписом у заяві.

Судом не врахований правовий висновок, висловлений у постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 року у справі № 6-63цс13 про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Апелянт також зазначає, що відповідач регулярно сплачує заборгованість за кредитом, що також підтверджує факт наявності кредитних відносин.

Просить рішення суду в частині відмови у стягненні суми скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» апеляційну скаргу підтримала з мотивів, наведених у ній.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ПАТ КБ «ПриватБанк», дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 07.12.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № б/н на суму 1300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Підписом у анкеті-заяві ОСОБА_2 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить укладений між нею та Банком договір про надання банківських послуг.(а.с.5)

В матеріалах справи міститься копія довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна»» 55 днів пільгового періоду по договору, укладеного з ОСОБА_3, якою визначено тип кредитної лінії, валюта рахунку, базова ставка на місяць, розмір щомісячних платежів та строк їх внесення, комісія за зняття готівки, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, штраф при порушенні термінів платежів, та інші платежі повязані з користуванням платіжною карткою.(а.а.6)

Відповідно до положень ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Встановлено, що у звязку з неналежним виконанням ОСОБА_2 зобовязань за кредитним договором позивач зазначив про наявну заборгованість станом на 31.12.2016 року у розмірі 30652,65 грн., з яких 1641,87 грн. заборгованість за кредитом, 23399,94 грн. заборгованість по процентах за користуванням кредиту, 3675,00 грн. заборгованість по пені та комісії, 500,00 грн. штраф (фіксована частина) та 1435,84 грн. штраф (процентна складова).(а.с.3,4)

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, не погодившись з розрахунком суми боргу в частині визначення заборгованості по відсотках, розрахував заборгованість по відсотках, виходячи зі зміненої банком відсоткової ставки, наступним чином:

- за ставкою 34,80 % річних по поточній заборгованості 15 грн. та простроченій заборгованості 1626,87 грн., що становить 2,9 % місячних та 0,097 % на день, за період з 02.09.2014 р. до 29.09.2014 р. (а.с.3 зв.ст.): 15 х 0,097 % = 0,015 грн. х 28 днів = 0,42 грн.; 1626,87 х 0,097 % = 1,58 х 28 дн. = 44,24, разом 44,66 грн.;

- за ставкою 34,80 % річних по простроченій заборгованості 1641,87 грн., що становить 2,9 % місячних та 0,097 % на день, за період з 30.09.2014 р. до 31.03.2015 р. (а.с.4): 1641,87 х 0,097 % = 1,59 грн. х 183 дні = 290,97 грн.;

- за ставкою 43,20 % річних по простроченій заборгованості, що становить 3,6 % місячних та 0,12 % на день, за період з 01.04.2015 р. до 31.12.2016 р. (а.с.4): 1641,87 х 0,12 % = 1,97 грн. х 640 днів = 1260,80 грн.

Таким чином, загальна заборгованість за відсотками складає 2357,68 грн. (761,25 грн. станом на 01.09.2014 р. + 44,66 + 290,97 + 1260,80).

Виходячи із суми боргу, що становить 7674,55 грн. (1641,87 грн. за кредитом + 2357,68 грн. за відсотками + 3675 грн. за комісією), підлягає до стягнення штраф у розмірі 883,73 грн. (500 грн. + 5% від 7674,55 грн., що складає 383,73 грн.).

Отже, суд дійшов правильного висновку про стягнення на користь позивача 8558,28 грн. заборгованості за кредитним договором, що складається з 1641,87 грн. заборгованості за кредитом, 2357,68 грн. заборгованості за відсотками, 3675 грн. заборгованості за комісією, 883,73 грн. штрафу, та судові витрати у розмірі 1600 грн.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до положень ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Посилання позивача у апеляційній скарзі на необґрунтованість висновку суду про те, що збільшення процентної ставки не відповідає умовам Кредитного договору та нормам Закону, не заслуговують на увагу, оскільки суд першої інстанції не погодився з самим розрахунком заборгованості по відсотках та провів розрахунок саме за зміненими відсотковими ставками: зокрема за ставкою 34,40% з 02.09.2014 року по 31.03.2015 року, та за ставкою 43,20% з 01.04.2015 року по 31.12.2016 року.

Не можуть бути прийняті до уваги і доводи апелянта про те, що відповідач фактично визнала факт укладення кредитного договору, оскільки підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», що викладені на офіційному сайті банку, складає укладений між нею та Банком договір, що підтверджено підписом у заяві, а також доводи про те, що судом не врахований правовий висновок, висловлений у постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 року у справі № 6-63цс13, згідно якого письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику, оскільки факт укладення договору кредиту відповідачем не заперечувався і судом першої інстанції встановлений факт укладення кредитного договору та наявності заборгованості.

Враховуючи вищенаведене, підстав для скасування рішення суду немає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» відхилити, а рішення Тисменицького районного суду від 17 травня 2017 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча Л.В. Ясеновенко

Судді: М.Д. Горейко

ОСОБА_4