Дата документу 25.10.2017
ЄУ № 420/967/17
Провадження №2/420/416/17
У Х В А Л А

Іменем України

25 жовтня 2017 року смт. Новопсков

Луганської області

Суддя Новопсковського районного суду Луганської області Стеценко О.С., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу та поділ майна, набутого за час спільного проживання,

ВСТАНОВИВ:

23.06.2017 до Новопсковського районного суду Луганської області надійшла позовна заява ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу та поділ майна, набутого за час спільного проживання, в якій позивач просить суд встановити факт проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 однією сімєю без реєстрації шлюбу з 16.10.2008 по 18.01.2017; поділити майно, набуте сторонами за час спільного проживання наступним чином: припинити за ОСОБА_2 право спільної сумісної власності на легковий автомобіль «LADA 211540», 2012 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, визнати за ОСОБА_3, право власності на легковий автомобіль «LADA 211540», 2012 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію, що становить 1/2 вартості легкового автомобіля «LADA 211540», 2012 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 згідно ринкової вартості, встановленої автотоварознавчою експертизою; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір та витрати на проведення експертизи.

Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 28.08.2017 по даній справі відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду.

25.10.2017 до суду надійшла заява про забезпечення позову, в якій представник позивача просить суд накласти арешт на легковий автомобіль марки «LADA 211540», 2012 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, зареєстрований на імя ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, свідоцтво про реєстрацію САК 786222 від 10.05.2012 року, та заборонити ОСОБА_3 виїзджати на вказаному автомобілі за межі території України.

В обґрунтування заяви представник позивача зазначив, що за час спільного проживання без реєстрації шлюбу позивача з відповідачем, за спільні грошові кошти, ними було набуто легковий автомобіль марки «LАБА 211540», 2012 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, зареєстрований на імя відповідача на підставі довідки-рахунку серії ДПІ № 303818, виданої 30.04.2012 ПАТ «Луганськ-Авто», та видано свідоцтво про реєстрацію САК 786222 від 10.05.2012 року, що підтверджується листом територіального сервісного центру № 4443 від 19.05.2017 року за № 31/12/4443-4. 09.09.2017, приблизно о 06 год. 00 хв., відповідач ОСОБА_3 зателефонував на мобільний телефон позивачу ОСОБА_3 та повідомив, що він проходить митний контроль на державному кордоні України та виїжджає на спірному автомобілі до РФ з метою ухилення від проведення судової автотоварознавчої експертизи та ухилення від виконання рішення суду щодо розподілу спільного майна. Враховуючи, що реєстраційні документи на транспортний засіб видані на ОСОБА_3, в зареєстрованому шлюбі сторони не перебувають, останній з 09.09.2017 виїхав на вказаному автомобілі за межі державного кордону України до Російської Федерації, позивач має підстави побоюватись, що відповідач може розпорядитися даним майном та відчужити його на користь інших осіб, для ухилення від виконання рішення суду, що в свою чергу ускладнить або навіть зробить неможливим виконання рішення суду.

Враховуючи, що розгляд заяви відбувався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Згідно з Конвенцією про захист прав і основних свобод людини (ст.1) високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені у розділі 1 цієї конвенції.

Стаття 6 Конвенції гарантує кожному при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обовязків право на справедливий і відкритий розгляд у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Положеннями ст. 151 ЦПК України визначено, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України встановлено такий вид забезпечення позову як заборона вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Тобто суду для вирішення питання щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно необхідно встановити, чи дійсно майно належить відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до листа територіального сервісного центру № 4443 від 19.05.2017 за № 31/12/4443-4, автомобіль марки «LADA 211540», 2012 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, зареєстрований на імя ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно інформації Луганської митниці Державної фіскальної служби України, 09.09.2017 о 05:41:54 через пункт пропуску «Танюшівка-Ровеньки» митного поста «Танюшівка» Луганської митниці ДФС по смузі руху «зелений коридор» перетнув державний кордон України у напрямку виїзду автомобіль марки «VAZ 211540», номерний знак НОМЕР_1, VIN XTA211540C2104066, під керівництвом громадянина України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт громадянина України ЕЛ 043218. За інформацією наявною у базах даних АСМО «Інспектор» станом на 12.10.2017, зазначений вище автомобіль під керівництвом ОСОБА_3 (або іншої особи) державний кордон України у напрямку вїзду не перетинав.

Зважаючи на фактичні обставини справи, виходячи із пов'язаності заходів забезпечення позову з його предметом, співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам і відповідності ним виду забезпечення позову, суд дійшов до висновку про те, що невжиття заходів по забезпеченню позову може утруднити виконання рішення суду або навіть зробить його неможливим, а отже, клопотання представника позивача підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на легковий автомобіль марки «LADA 211540», 2012 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, зареєстрований на імя ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, свідоцтво про реєстрацію САК 786222 від 10.05.2012, та заборонити ОСОБА_3 виїзджати на вказаному автомобілі за межі території України.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Луганської області шляхом подання до Новопсковського районного суду Луганської області апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її оголошення, а особи, які були відсутні під час оголошення ухвали протягом пяти днів з дня отримання її копії, однак оскарження ухвали не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя: О.С. Стеценко