Провадження № 2/127/4147/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2017 року суддя Вінницького міського суду Вінницької області Федчишен С.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину майна, що є спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину майна, що є спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя.

Ухвалою суду від 16.06.2017 р. позов залишено без руху, оскільки позивач просить визнати за нею право власності на 1/2 прибудови «А3» до житлового будинку № 35 по вул. Марії Литвиненко- Вольгемут в м. Вінниці, проте позивачем не зазначено ціну позову, вартість майна на момент звернення до суду та не сплачено судовий збір за подання позовної заяви. Таким чином, суд звернув увагу, що усуваючи недоліки позовної заяви позивачу слід визначити ціну позову та сплатити судовий збір у таких розмірах: - 1% ціни позову з вимоги про визнання права власності на частину майна, при цьому ціна позову має бути визначена виходячи зі звіту про оцінку майна, який відповідатиме вимогам ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність».

04.07.2017 р. до суду надійшла заява представника позивача про усунення недоліків, з якої вбачається, що відповідно до технічного паспорту на житловий будинок №35 по вул. Марії Литвиненко- Вольгемут в м. Вінниці, який виготовлено КП «ВМ БТІ» 10.08.2016 р., вартість прибудови «А3», площею 42,9 кв.м., побудованої в 2013 році становить 176970 грн. Оскільки позивач просить визнати право власності на 1/2 частину даної прибудови, вона сплатила судовий збір в сумі 884,86 грн.

Суд не погоджується з розрахунком позивача та вважає, що визначені ухвалою недоліки не були усунуті в повному обсязі виходячи з наступного.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 80 ЦПК України ціна позову у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, визначається дійсною вартістю нерухомого майна.

Як зазначалось в ухвалі суду від 16.06.2017 р. позивачу необхідно було надати оцінку обєкта здійснену субєктом оціночної діяльності, яка відповідає вимогам, установленим ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та сплатити судовий збір у розмірі - 1% ціни позову, при цьому ціна позову має бути визначена виходячи зі звіту про оцінку майна, який відповідатиме вимогам ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність».

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року з подальшими змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25 травня 1998 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутністю - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 358 від 21.08.2014 року "Про проведення оцінки для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов'язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства" оціночною вартістю для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обовязкових платежів, які справляються відповідно до законодавства є її ринкова вартість, розрахована відповідно до національних стандартів та інших нормативно-правових актів з питань оцінки майна і майнових прав.

Підтвердженням такої вартості слугує звіт про оцінку, строк дії якого становить не більше шести місяців з дати оцінки.

В свою чергу, позивач не надала суду звіт про оцінку майна, який відповідає вимогам ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність», а визначила ціну позову та суму судового збору на підставі технічного паспорту на житловий будинку, виготовленого 10.08.2016 р. КП «ВМ БТІ». Таким чином суд зауважує, що дійсна вартість спірного обєкта на момент звернення до суду позивачем не визначена.

На підставі наведеного, суд приходить до переконання про наявність підстав, передбачених ст. 121 ЦПК України, вважати заяву неподаною та повернути її позивачеві.

Відповідно до ч.5 ст.121 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.121, 209, 210 ЦПК України, суд-

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину майна, що є спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя - вважати неподаними та повернути позивачу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: