Справа №442/5526/16-ц
Провадження №2/442/241/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2017 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:головуючого -судді Нагірної О.Б.,

за участю секретаря с/зХаріва І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, за участю третьої особи Станильської сільської ради Дрогобицького району про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що йому на праві власності належить згідно свідоцтва №49029603 від 03.12.2015 року земельна ділянка площею 0.10 га, кадастровий номер :01:003:0221, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) виданного Дрогобицьким міськрайонним управлінням юстиції.

На вище зазначеній земельній ділянці ним, у відповідності до акту встановлення- відновлення меж земельної ділянки, було зведено огорожу та розпочато проведення благоустрою земельної ділянки, а саме насаджено фруктові дерева.

Однак, відразу після того, як він це зробив, відповідачі почали чинити різного роду перешкоди в користуванні його земельною ділянкою. Після цього, він звернувся до Станильської сільської ради, де комісією з питань земельної реформи Станильської сільської ради було встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 самовільно використовують його земельну ділянку, що підтверджується протоколом від 30.12.2015 року.

Однак, відповідачі ніяк на це не відреагували, а далі продовжували чинити йому різного роду перешкоди, а саме: звалили поставлену ним огорожу та повикорчовували насаджені ним садові дерева, після чого він 05.01.2016 року звернувся з заявою в Дрогобицький відділ поліції ГУНП у Л/о, де йому 03.02.2016 року за №1498/44/01-9016 було надано відповідь про те, що в даному випадку відсутні ознаки будь якого кримінального, адміністративного правопорушення і запропоновано звернутись до суду в порядку цивільного судочинства.

Вказує на те, що відповідачі більше року чинять йому перешкоди у користуванні належній йому на праві власності земельній ділянці. Відтак, за захистом свого порушеного права змушений звернутися до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач підтримав позов та просив його задоволити. Додав, що отримав земельну ділянку як учасник бойових дій, дозволяв відповідачу садити на ній картоплю. Однак, коли він побачив, що відповідач повиривали кілки та саджанці, звертався в органи поліції.

Представник позивача ОСОБА_4 підтримав позовні вимоги свого довірителя з підстав, зазначених в позові. Ствердив ту обставину, що відповідачі не чинять перешкоди позивачу в користуванні належною йому земельною ділянкою з 2016 року, однак позивач бажає захистити своє право на майбутнє.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позову не визнала, пояснила, що позивач дійсно є власником спірної земельної ділянки, однак вказала, що 38 років її сім»я користувалася даною земельною ділянкою. Зокрема, вона обробляла її, садила картоплю. Після того, як вона дізналася, що позивач отримав право власності на спірну ділянку та трактором виорав всю посаджену на ній картоплю, перестала обробляти її та не чинить позивачу жодних перешкод. Просила суд відмовити в позові.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5 підтримав думку своєї довірительки, вказав, що остання не чинить позивачу перешкоди в користуванні земельною ділянкою, просив відмовити в задоволенні позову за безпідставністю.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, не повідомивши суд про причини своєї неявки, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Відтак, суд визнав його неявку неповажною та продовжив розгляд справи за його відсутності.

Представник третьої особи сільський голова Станильської сільської ради ОСОБА_6 підтримав позов та не заперечив щодо його задоволення. Вказав, що від позивача надходили скарги на те, що відповідачі чинять йому перешкоди в користуванні земельною ділянкою.

Свідок ОСОБА_7 суду показав, що йому відомо про те, що на земельній ділянці позивача хтось повиривав стовпці, косив траву, повитягував щепи. Це було літо 2015 року. Однак, хто саме це робив йому невідомо. Самого конфлікту він не бачив.

Свідок ОСОБА_8 надав суду аналогічні пояснення щодо даного факту.

Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Так, відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення; суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

У відповідності до положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Як вбачається з матеріалів справи, земельна ділянка площею 0,1 га в с.Станиля Дрогобицького району належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_1, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :01:003:0221(свідоцтво від 03.12.2005року №49029603) .

Відповідно до протоколу засідання земельно-узгоджувальної комісії з питань земельної реформи Станильської сільської ради від 30.12.2015року комісія встановила факт самовільного використання відповідачами земельної ділянки . Зокрема зазначено, що 26.12.2015року такі виорювали земельну ділянку, належну ОСОБА_1

Також судом безспірно встановлено, що відповідачі користувались спірною земельною ділянкою в 2015році, однак на момент такого користування позивач не був власником земельної ділянки, оскільки свідоцтво про право власності на таку йому видано 3 грудня 2015року. В 2016 році відповідачі не користувалися земельною ділянкою, не обробляли її, а відтак і не могли чинити жодних перешкод в користуванні такою позивачу.

Однак суд такий протокол до уваги брати не може, оскільки жодним чином наведені в ньому дані не підтверджуються іншими доказами у справі, крім цього в грудні місяці сільськогосподарські роботи не проводяться.

Відповідно до частини 1 статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК).

Позивачем в силу ст. 60 ЦПК України не надано безспірних доказів, щодо порушення меж його земельної ділянки, та порушення його права власності на неї відповідачами, також не доведено обставин щодо повалення ними огорожі та викорчовування дерев, які порушують його право власності на земельну ділянку.

Враховуючи, що вимоги ОСОБА_1 є недоведеними, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Разом з тим вимога заборонити відповідачу чинити перешкоди позивачу в користуванні його земельною ділянкою та вчиняти певні дії в майбутньому не може бути задоволена, оскільки захисту підлягає тільки порушене право, хоч у цьому випадку і таке не мало місце.

Аналогічна правова позиція викладена постанові Верховного Суду України від 27.05.2017 року справа № 6-951цс16, яка відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином, суд вважає , що в позові слід відмовити за недоведеністю вимог.

З врахуванням наведеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 130, 174, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 23,316,317,391,1166, 1167 ЦК України ,суд -

вирішив:

В позові відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Суддя О.Б.Нагірна

Повний текст рішення виготовлено та підписано 30.06.2017 року.