АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Луценко О.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого Українець Л.Д.

суддів Немировської О.В.,

ШебуєвоїВ.А.,

за участю секретаря Майданець К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 25 вересня 2017 року в справі за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа: Відділ державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И Л А

У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 25 вересня 2017 року у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа: Відділ державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про встановлення факту, що має юридичне значення, відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для розгляду по суті.

Зазначає, що встановлення факту, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, є однією і тією ж особою, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, їй потрібно для того, щоб поховати прах чоловіка, зняти його з реєстраційного обліку в АДРЕСА_1, отримати допомогу на поховання.

Вказує, що звертаючись до суду з заявою в порядку окремого провадження, нею, як доказом неможливості вирішення питання в позасудовому порядку, було подано висновок №141 від 10.09.2016 року про неможливість внесення змін до актового запису.

Посилається й на те, що з її бажання поховати прах чоловіка та зняти його як померлого з реєстрації у квартирі не вбачається спору про право. У померлого немає майна та родичів, з якими у неї не міг бути спір.

Крім того, отримання допомоги при похованні передбачено Законом України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» та не заперечується Пенсійним фондом Оболонського району.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що з поданої ОСОБА_2 заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Проте, з такими висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, оскільки він не відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства.

Так, відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За положеннями ч. 1, 2, 4 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року №5 роз'яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснено, що для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у кожній справі після її порушення суддя зобов'язаний провести підготовчі дії, передбачені ст. 143 ЦПК, зокрема, з'ясувати, які фізичні особи і організації можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи і підлягають виклику в судове засідання, у необхідних випадках запропонувати заявникові та заінтересованим особам подати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог чи заперечень проти них.

Залежно від мети встановлення фактів заінтересованими особами в цих справах можуть бути, наприклад, відділи соціального захисту населення - у справах про встановлення факту перебування на утриманні особи, яка померла, для призначення пенсії заявникові; інші спадкоємці - у справах про встановлення факту прийняття спадщини; органи внутрішніх справ - у справах про встановлення факту родинних відносин для вирішення питання про належність до громадянства України; органи страхування - у справах про встановлення факту належності страхового свідоцтва.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою в порядку окремого провадження, в якій просила:

1) встановити факт, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець міста Жданов (нині Маріуполь), та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець міста Жданов (нині Маріуполь), є однією і тією ж особою, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3;

2) внести зміни в актовий запис про смерть ОСОБА_4 №10571 від 06 липня 2016 року, складений відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві, а саме: в графі «по батькові» замість «ОСОБА_4» зазначити «ОСОБА_4»; в графі «дата народження» замість «1950р.» зазначити - «1951р.». (а.с. 7-10)

Як зазначала заявник шлюб між нею та ОСОБА_4 був розірваний 04.09.1984 року, проте після розірвання шлюбу вони продовжували мешкати в одній квартирі.

Звертаючись до суду з даною заявою ОСОБА_2 зазначала, що встановлення факту, що має юридичне значення, їй необхідне для: 1) поховання праху померлого та отримання свідоцтва про поховання; 2)зняття з реєстрації померлого, що дасть можливість сплачувати комунальні послуги без урахування зареєстрованого померлого; 3) отримання допомоги на поховання померлого пенсіонера на підставі ст. 53 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування».

Відповідно до статті 53 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» у разі смерті пенсіонера особам, які здійснили його поховання, виплачується допомога на поховання пенсіонера в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті.

Згідно п. 5.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, особа, яка звертається по допомогу на поховання, подає до органу, що призначає пенсію, в яком перебував на обліку померлий пенсіонер, заяву про виплату допомоги на поховання та довідку про смерть пенсіонера або витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання.

Листом від 21.09.2016 року №824/Л-733, наданим Центральним об'єднанням управління Пенсійного фонду України в м. Києві, повідомило ОСОБА_2, що громадянин ОСОБА_4 перебував на обліку в управлінні та отримував пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», знятий обліку зв'язку із смертю. Разом з тим, оскільки у свідоцтві про смерть невірно зазначено «по батькові» померлого, відсутня довідка про смерть або витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання, тому відсутні підстави для виплати ОСОБА_2 допомоги на поховання. (а.с. 80)

Однак, судом першої інстанції в протиріч роз'ясненням, викладеним в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», не з'ясовано коло заінтересованих осіб у вирішенні даної справи та які відповідно до ч. 4 ст. 235 ЦПК України мають бути залучені до участі у справі в якості заінтересованих осіб.

Разом з тим, саме Центральне об'єднання управління Пенсійного фонду України в м. Києві, яке не зазначено заінтересованою особою, буде вирішувати питання про виплату допомоги на поховання.

Крім того, матеріали справи не місять відомостей щодо наявності у ОСОБА_4 інших спадкоємців, що б свідчило про те, що встановлення факту буде в подальшому пов'язане з вирішенням спору про право.

Перевірити вказану обставину на стадії вирішення питання про відкриття провадження за заявою не є можливим, оскільки у суду відсутні відомості щодо осіб, які звернулися до нотаріальних органів з заявами про прийняття спадщини за померлим ОСОБА_4

Для об'єктивного з'ясування обставин справи суду за власною ініціативою відповідно до ч. 2 ст. 235 ЦПК України належить витребувати необхідні докази, а саме копію спадкової справи померлого ОСОБА_4, вирішити питання про залучення до участі у справі в якості заінтересованих осіб спадкоємців померлого за заповітом або за законом.

Отже, залучивши до участі у справі у якості заінтересованих осіб Центральне об'єднання управління Пенсійного фонду України в м. Києві, інших спадкоємців в разі їх наявності, при цьому встановивши, що такі особи не визнають заявлені ОСОБА_2 в порядку окремого провадження вимоги та заперечують проти їх задоволення, суд першої інстанції лише в цьому разі може прийти до висновку про те, що даний спір є спором про право.

Частиною 4ст. 259 ЦПК України передбачено, що якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Таким чином, якщо в ході розгляду заяви ОСОБА_2 буде встановлено, що наявний спір про право, суд першої інстанції не буде позбавлений можливості залишити заяву ОСОБА_2 без розгляду.

На вказане вище суд першої інстанції не звернув уваги та дійшов передчасного висновку про наявність спору про право та як наслідок про відмову у відкритті провадження.

Крім того, суду слід звернути увагу на вимоги, які об"єднанні в одне провадження у заяві про встановлення юридичного факту.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 25 вересня 2017 рокускасувати, питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий Л.Д. Українець

Судді О.В. Немировська

В.А. Шебуєва