справа №619/3175/17
провадження №2/619/1682/17
РІШЕННЯ

іменем України

03 листопада 2017 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого суддіОСОБА_1
за участю секретаря судового засіданняОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 районної державної адміністрації Харківської області про визнання права власності,-

встановив

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 райдержадміністрації Харківської області про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,1200 га, кадастровий номер :36:000:0075, яка розташована за адресою: Харківська область Дергачівський район с. Зайченки №46. В обґрунтуванні позову ОСОБА_3 зазначила, що згідно державного акту серія ХР-10-00-014845 за №1739 від 04.10.1999 року на право постійного користування землею, виданого на підставі рішення Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області за №144 від 11 травня 1999 року, їй була надана земельна ділянка площею 0,12 га в с. Зайченки ділянка №46 Дергачівського району Харківської області, для ведення особистого підсобного господарства. 08 квітня 2002 року вона звернулась до ОСОБА_4 райдержадміністрації з заявою про передачу їй у приватну власність вищевказаної земельної ділянки для ведення садівництва. 11 травня 2002 року ОСОБА_4 райдержадміністрація видала розпорядження за №99, яким було припинено право постійного користування земельною ділянкою і скасовано державні акти на право постійного користування та було передано земельну ділянку площею 0,12 га в приватну власність для ведення садівництва. На підставі вищезгаданого розпорядження ОСОБА_4 райдержадміністрації було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серія ХР №144477 від 12.05.2003 року, зареєстровано за №60. Під час оформлення цього акту ОСОБА_4 районним відділом земельних ресурсів була допущена помилка в розмірі належної земельної ділянки, а саме: на титульному листі акту площа ділянки записана 0,0600 га, в той час як треба було вказати 0,12 га. Про наявність помилки свідчить те, що у всіх без винятку документах: в державному акті на право постійного користування землею ХР-10-00-014845 за №1739 від 04.10.1999 року, в заяві на приватизацію землі, в розпорядженні ОСОБА_4 районної державної адміністрації від 11.05.2002 року за №99. Для усунення вказаних не описок, позивачка була вимушена звернутись до Дергачівського районного суду Харківської області, з заявою про визнання державного акту на право приватної власності на земельну ділянку недійсним та визнання права власності на земельну ділянку. Згідно рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 15.10.2009 року державний акт серія ХР №144477 зареєстрований за №60 від 12.05.2003 року на право приватної власності за ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,0600 га, розташовану за адресою: Харківська область Дергачівський район с. Зайченки ділянка №46 визнано недійсним, та зобовязано ОСОБА_4 районну державну адміністрацію видати ОСОБА_3 новий державний акт на право власності на земельну ділянку №46 площею 0,12 га розташовану в с. Зайченки Дергачівського району Харківської області; зобовязано ОСОБА_4 районний відділ Харківської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельним ресурсам» внести відповідні зміни в розмірі земельної ділянки в облікові дані книги реєстрації державних актів на право власності на землю громадян на території Дергачівського району Харківської області. 25.07.2017 року вона отримала ОСОБА_5 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-017, згідно якої земельній ділянці, що розташована за адресою:

Харківська область Дергачівський район Малоданилівська селищна рада район

с.Зайченки №46, присвоєно кадастровий номер :36:000:0075, цільове

призначення для індивідуального садівництва, площею 0,1200 га, форма власності

приватна. Згідно технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення)

меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 27.05.2017 року виготовленою ФОП

ОСОБА_6, межі вищевказаної земельної ділянки не порушують встановлені межі

суміжних ділянок. 23.09.2017 року від приватного нотаріуса ОСОБА_4 районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_5, ОСОБА_3 отримала відмову в державній реєстрації права власності на належну мені земельну ділянку, оскільки відсутня підстава виникнення права власності, а саме державний акт на вказану земельну ділянку визнаний судом не дійсним.

У судове засідання представник відповідача ОСОБА_4 районної державної адміністрації Харківської області не зявився, юрисконсульт ОСОБА_7 подала до суду заяву, в якій вказала, що з вимогами позовної заяви згодна, заперечень проти задоволення позову не має, справу просить розглядати у відсутність представника.

У судове засідання позивач ОСОБА_3 не зявилася, подала до суду заяву, в якій позов підтримала повністю, просила його задовольнити, справу просила розглядати у її відсутність.

Судом встановлені обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ХР №144477 від 12.05.2003 року, ОСОБА_3 на підставі розпорядження ОСОБА_4 райдержадміністрації від 11.05.2002 року №99, є власником земельної ділянки площею 0,0600 га, яка розташована в районі с. Зайченки ділянка №46 Дергачівського району Харківської області.

Рішенням Дергачівського районного суду міста Харкова від 15 жовтня 2009 року, визнано недійсним державний акт серія ХР №144477 зареєстрований за №60 від 12.05.2003 року на право приватної власності за ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,0600 га, розташовану за адресою: Харківська область Дергачівський район с. Зайченки ділянка №46. Зобовязано ОСОБА_4 районну державну адміністрацію видати ОСОБА_3 новий державний акт на право власності на земельну ділянку №46 площею 0,12 га розташовану в с. Зайченки Дергачівського району Харківської області; зобовязано ОСОБА_4 районний відділ Харківської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельним ресурсам» внести відповідні зміни в розмірі земельної ділянки в облікові дані книги реєстрації державних актів на право власності на землю громадян на території Дергачівського району Харківської області.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-017 від 25.07.2017 року, на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 27.05.2017 ОСОБА_3 є власником земельної ділянки, яка розташована за адресою: Харківська область Дергачівський район с. Зайченки ділянка №46, кадастровий номер :36:000:0075, цільове призначення для індивідуального садівництва, площею 0,1200 га, приватна форма власності.

Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, оцінивши ці докази в сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних мотивів.

Згідно ч.2 ст.373 ЦК України, право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Частинами 1 та 2 статті 78 ЗК України передбачено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Згідно ч.2 ст.152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до п.а) ч.3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав.

Згідно ч.2 ст.158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей..

За положеннями ч.1 ст.317 та ч.1 ст.319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд.

Згідно із ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст.321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.37 своєї Постанови №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року дав судам розяснення, що з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Пленум Верховного Суду України в п.4 своєї Постанови №5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» від 12.06.2009 року розяснив судам, що ухвалюючи в попередньому судовому засіданні рішення у зв'язку з визнанням відповідачем позову, суди повинні враховувати положення статей 174, 175 ЦПК України та до ухвалення відповідного судового рішення роз'яснювати сторонам наслідки вчинення відповідних процесуальних дій. У разі визнання відповідачем (або його представником за відсутності у дорученні відповідних обмежень) позову можливе лише ухвалення рішення про задоволення позову, а не про задоволення позову частково чи про відмову в його задоволенні. Ухвалюючи рішення по суті спору чи постановляючи ухвали в попередньому судовому засіданні, суд у мотивувальній частині судового рішення зазначає лише про дії сторін щодо розпорядження своїми процесуальними і матеріальними правами та здійснені судом заходи з перевірки таких дій.

Відповідач позов визнав, подавши відповідну заяву, визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в звязку з чим, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити.

У звязку з викладеним, суд визнає за ОСОБА_3 Георгіївниою право власності на земельну ділянку площею 0,1200 га, кадастровий номер :36:000:0075, яка розташована за адресою: Харківська область Дергачівський район с. Зайченки №46.

Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.209 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 58-61, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ухвалив

Позов ОСОБА_3 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку площею 0,1200 га, кадастровий номер :36:000:0075, яка розташована за адресою: Харківська область Дергачівський район с. Зайченки №46.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в судову палату по цивільних справах Апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Є. А. Болибок