Ухвала

іменем україни

23 червня 2017 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кузнєцов В.О., розглянувши касаційну скаргу Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 30 березня 2017 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Івано-Франківської області від 23 травня 2017 року у справі за позовом Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області до ОСОБА_2 про стягнення переплати пенсії,

в с т а н о в и в:

У лютому 2017 року Надвірнянське об'єднане УПФ України Івано-Франківської області звернулося в суд із вказаним позовом до ОСОБА_2 мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Надвірнянському об'єднаного УПФ України Івано-Франківської області та отримує пенсію за віком. 17 грудня 2002 року ОСОБА_2 призначено пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком. Розпорядженням управління № 153537 від 12 липня 2013 року ОСОБА_2 переведено на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу». У зв'язку зі змінами, внесеними згідно із Законом України № 76‑VІІІ від 28.12.2014 року тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року особам, на яких поширюється дія Закону України «Про державну службу» (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни IІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, пенсії призначені відповідно до цієї статті, не виплачуються.

В ході проведення перевірки виявлено, що ОСОБА_2 працювала в Бистрицькій сільській раді та виконувала роботу по веденню бухгалтерського обліку та фактично не мала права на отримання пенсії, згідно Закону України «Про Державну службу», в зв'язку з чим в період з 01 квітня 2015 року по 31 липня 2015 року виникла переплата зайво виплаченої пенсії на загальну суму 13 999,60 грн, яку позивач просив стягнути із відповідача як безпідставно набуту.

Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 30 березня 2017 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Івано-Франківської області від 23 травня 2017 року, у задоволенні позовних вимог - відмовлено.

У касаційній скарзі Надвірнянське об'єднане управління Пенсійного фонду УкраїниІвано-Франківської області просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Не підлягає поверненню заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (ст. 1215 ЦК України).

Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене в статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів, що відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постанові від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14, яку було враховано судами попередніх інстанцій при вирішенні даного спору.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, враховуючи вказані норми матеріального права, обґрунтовано виходив із того, що 09 квітня 2015 року між відповідачем по справі ОСОБА_2 та Бистрицькою сільською радою Надвірнянського району було укладено цивільно-правовий договір на виконання робіт по веденню бухгалтерського обліку, відповідно до якого ОСОБА_2 виконувала роботу по веденню бухгалтерського обліку в Бистрицькій сільській раді на час тимчасової відсутності основного працівника - головного спеціаліста (бухгалтера), що не заборонено законом, а тому дані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України, а не Кодексом законів про працю України.

Надвірнянське об'єднане Управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області не довело недобросовісність з боку відповідача щодо нарахування та виплати їй пенсії, а тому отримані нею гроші відповідно до цивільно-правової угоди не підлягають поверненню.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити Надвірнянському об'єднаному управлінню Пенсійного фонду Україниу відкритті касаційного провадження у справі за позовом Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області до ОСОБА_2 про стягнення переплати пенсії.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних В.О.Кузнєцов і кримінальних справ