УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., ЗавгородньоїІ.М., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_4 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Запорізької області від 17 вересня 2015 року у справі за позовом фермерського господарства «Кривохатько В.В.» до ОСОБА_6, відділу державної виконавчої служби Вільнянського районного управління юстиції, ОСОБА_4, селянського фермерського господарства «Квазар» про звільнення майна з-під арешту, визнання права власності, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до фермерського господарства «Кривохатько В.В.», ОСОБА_6, відділу державної виконавчої служби Вільнянського районного управління юстиції про визнання права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою представником ОСОБА_7, на ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 20 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року фермерське господарство «Кривохатько В.В.» (далі - ФГ «Кривохатько В.В.») звернулось до суду з позовом, у якому просило виключити із опису та звільнити з-під арешту посів соняшника, що розташований на земельній ділянці площею 6,2899 гектарів, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована на території Московської сільської ради Вільнянського району Запорізької області та належить на праві власності ОСОБА_6 та визнати за ним право власності на цей посів соняшника, посилаючись на те, що зазначений посів соняшника належить йому на підставі договору оренди зазначеної земельної ділянки.

Також ОСОБА_4 звернулась до суду із зустрічним позовом, в якому просила виключити з опису та звільнити з-під арешту посів соняшника, вирощений в 2014 році на вказаній земельній ділянці, яка належить їй на праві власності на підставі правовстановлюючих документів, а також визнати за нею право власності на цей посів соняшника, посилаючись на те, що судовими рішеннями, ухваленими у 2010 році, вона зобов'язана була передати спірну земельну ділянку у власність ОСОБА_6, проте цього зроблено не було, право власності на земельну ділянку було зареєстровано за нею; при цьому вказувала, що ніяких договорів оренди вона з ФГ «Кривохатько В.В.» не укладала, а тому вважала, що вказаний посів соняшника належить їй.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 27 травня 2015 року первісні та зустрічні позовні вимог залишено без задоволення.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 17 вересня 2015 року рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 27 травня

2015 року скасовано в частині залишення без задоволення первісних позовних вимог та ухвалено в цій частині нове рішення, яким задоволено позовні вимоги ФГ «Кривохатько В.В.».

Виключено із опису згідно акта державного виконавця ВДВС Вільнянського РУЮ Владиченко В.О. від 16 серпня 2014 року та звільнено з-під арешту посів соняшника, що розташований на земельній ділянці площею 6,8299га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка знаходиться на території Московської сільської ради Вільнянського району Запорізької області та належить ОСОБА_6

Визнано за ФГ «Кривохатько В.В.» право власності на посів соняшника, що розташований на земельній ділянці площею 6,8299 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка знаходиться на території Московської сільської ради Вільнянського району Запорізької області та належить ОСОБА_6

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 листопада 2015 року представнику ОСОБА_4 - ОСОБА_7 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 27 травня 2015 року та рішення апеляційного суду Запорізької області від 17 вересня 2015 року у вказаній справі.

У вересні 2016 року ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_7 звернулася до апеляційного суду із заявою про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Запорізької області від 17 вересня 2015 року, посилаючись на те, що наприкінці серпня 2016 року вона отримала постанову Вищого адміністративного суду України від 04 серпня 2016 року про визнання протиправним та скасування рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області Плахута Л.В. про державну реєстрацію за договором оренди землі від 21 вересня 2012 року права оренди ФГ «КривохатькоВ.В.» земельної ділянки індексний номер 16290367 від 07 жовтня 2014 року на земельну ділянку площею 6,83 га, що розташована на території Московської сільської ради Вільнянського району Запорізької області і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; а також нею отримано постанову Вищого адміністративного суду України від 21 січня 2016 року, якою визнано протиправним та скасовано рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області Щура І.З. від 06 жовтня 2014 року № 16262938 про скасування права власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 6,83 га, що розташована на території Московської сільської ради Вільнянського району Запорізької області і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 20 грудня

2016 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою апеляційного суду, представник ОСОБА_4 - ОСОБА_7 звернулася до суду із касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції від 20 грудня 2016 року та передати справу на новий розгляд до апеляційного суду.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення на неї ФГ «Кривохатько В.В.», колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви, врахував роз'яснення, викладені у п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня

2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» та вмотивовано виходив з того, що судове рішення апеляційної інстанції

від 17 вересня 2015 року не ґрунтувалось на рішеннях суду, які були в подальшому скасовані, дійшовши обґрунтованого висновку, що вказані вище постанови Вищого адміністративного суду України не є нововиявленими обставинами в розумінні ч. 2 ст. 361 ЦПК України, вони не існували на час ухвалення рішення і не могли бути враховані судом при розгляді справи.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_7, відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 20 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

І.М. Завгородня

О.В. Попович