АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 654/5481/13-ц Головуючий в 1 інстанції Сіянко В.М.
Номер провадження 22-ц/791/1575/17 Доповідач Орловська Н.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Орловської Н.В

суддів: Кутурланової О.В.

Майданіка В.В.

секретар Зварич С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 і ОСОБА_4, та ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 03 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 і ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа ОСОБА_9, про визнання договору купівлі - продажу земельної ділянки недійсним та зобов'язання повернути земельну ділянку із незаконного володіння та зустрічним позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 і ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання правочину удаваним, визнання дійсним договору купівлі - продажу земельної ділянки

В С Т А Н О В И Л А:

10 грудня 2013р. ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 і ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулись із позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання договору купівлі - продажу земельної ділянки недійсним та зобов'язання повернути земельну ділянку із незаконного володіння.

Позивачі зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_10 у зв'язку із чим відкрилась спадщина до складу якої належить земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_1, розташована в АДРЕСА_1 яка належала спадкодавцеві на підставі державного акту серії НОМЕР_2 від 12.11.2007року.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_10 є його діти: неповнолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, та ОСОБА_11, які вступили у права спадкування щодо решти спадкового майна окрім спірної земельної ділянки та отримали свідоцтво про право власності в порядку спадкування.

Вказана земельна ділянка, після смерті власника ОСОБА_10, від імені якого на підставі довіреності діяв ОСОБА_8, продана ОСОБА_7 відповідно до договору купівлі-продажу від 27.09.2012р.

Оскільки договір вчинений після смерті власника особою, яка не мала необхідного обсягу повноважень, просили визнати недійсним зазначений договір та зобов'язати ОСОБА_7 повернути спадкоємцям спірну земельну ділянку.

Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 30.01.2017р. до участі у справі залучена третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_9.

28.02.2017р. ОСОБА_8 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 і ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання правочину удаваним, визнання дійсним договору купівлі - продажу земельної ділянки.

Позивач зазначив, що 10.02.2011р. між ним та ОСОБА_10 укладений договір позики, за умовами якого він передав позичальнику суму 100 000 доларів США, які ОСОБА_10 зобов'язався повернути до 10.02.2012р. про що видав письмову розписку. У цій же розписці передбачено, що в забезпечення взятих позикових зобов'язань ОСОБА_10 передав у заставу ОСОБА_8 земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1, розташовану в АДРЕСА_1 яка належала спадкодавцеві на підставі державного акту серії НОМЕР_2 від 12.11.2007року.

У встановлений договором строк ОСОБА_10 борг не повернув. Через неможливість повернення боргу та з метою погашення боргу за рахунок коштів від реалізації належної боржникові земельної ділянки останнім 10.02.2012р. надано доручення, яким ОСОБА_8 набув повноваження розпоряджатись земельною ділянкою, що є предметом спору у цій справі.

Просив визнати удаваним правочин щодо представництва на підставі довіреності від 10.02.2012р., виданої ОСОБА_10, на управління, користування та розпорядження земельною ділянкою розташованою по АДРЕСА_1 площею 0,2000 га, застосувавши до правовідносин сторін правила, що регулюють правовідносини купівлі-продажу, і визнати дійсним договір купівлі-продажу від 27.09.2012р. вказаної земельної ділянки.

Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 29.03.2017 року зустрічний позов ОСОБА_8 об'єднано в одне провадження із первісний позов ОСОБА_11, ОСОБА_6, ОСОБА_2.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 03 серпня 2017 року відмовлено у задоволенні первісного позову ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, діючої в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_3, до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання договору недійсним та зобов'язання вчинити певні дії. Зустрічний позов ОСОБА_8 задоволено частково, визнано удаваним правочин щодо представництва (доручення) на підставі довіреності від 10.02.2012р., виданою ОСОБА_10 на управління, користування та розпорядження земельною ділянкою площею 0.2000 га, розташованої по АДРЕСА_1 застосувавши до правовідносин сторін правила, що регулюють правовідносини купівлі-продажу. У задоволенні решти вимог за зустрічним позовом відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 і ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просили рішення суду першої інстанції скасувати, первісний позов задовольнити. Визнати недійсним договір купівлі-продажу від 27.09.2012р. земельної ділянки площею 0,2000 га, розташованої по АДРЕСА_1 та у задоволенні зустрічного позову відмовити в повному обсязі, оскільки відмовляючи у задоволенні первісного позову суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_10 видав на ім'я ОСОБА_8 довіреність на розпорядження спірною земельною ділянкою з метою подальшого її продажу, проте наміру продати цю земельну ділянку ОСОБА_7 та за ціною зазначеною в договорі, ОСОБА_10 не мав, і доказів що підтверджують цей факт в ході розгляду справи не було встановлено. Крім того, висновок суду про те, що склавши довіреність від 10.02.2012р. ОСОБА_10 і ОСОБА_8 фактично уклали договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки, ґрунтується виключно на припущеннях.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, встановлені такі обставини.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні первісного позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки 0,2000 га по АДРЕСА_1 від 27.09.2012р., укладеного між ОСОБА_8, який діяв за дорученням ОСОБА_10, та ОСОБА_7 виходив із того, що власник предмета продажу, ОСОБА_10, за життя, укладаючи доручення від 10.02.2012р. передав всі свої права на це майно ОСОБА_8, а тому спірна земельна ділянка не входить до складу спадщини, а тому спадкоємці не набули права спадкування після смерті ОСОБА_10, що є підставою для відмови у задоволенні їх вимог про витребування майна і визнання недійсним оспореного договору.

Крім того, задовольняючи зустрічний позов та визнаючи удаваним правочин щодо представництва (довіреність) від 10.02.2012р., видану ОСОБА_10 на розпорядження належною йому земельною ділянкою та застосувавши до правовідносин сторін правила купівлі - продажу, суд вважав, що власник всі права без обмежень передав повіреному ОСОБА_8, тому останній мав можливість розпорядитись земельною ділянкою на власний розсуд.

Проте таких висновків суд дійшов внаслідок неправильного застосування норм матеріального права та з порушенням вимог процесуального законодавства.

З матеріалів справи вбачається і сторони не заперечували, що земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_1, розташована в с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області по АДРЕСА_1 на підставі державного акту серії НОМЕР_2 від 12.11.2007 року належала спадкодавцеві ОСОБА_10.( а.с.37-41 т.1).

За життя, 10.02.2012 року ОСОБА_10 уповноважив ОСОБА_8 управляти, користуватись і розпоряджатись належною власнику земельною ділянкою. (а.с.45-47 т.2).

Згідно ч.3 ст. 244 ЦК України, довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Представництво за довіреністю припиняється на підставі п.3 ч.1 ст. 1008 ЦК України та п.6 ч.1 ст. 248 цього Кодексу у разі смерті особи, яка видала довіреність, а відповідно до ч.3 цієї статті, із припиненням представництва за довіреністю, представник зобов'язаний негайно повернути довіреність.

ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, а тому із часу його смерті представництво повіреного ОСОБА_8 за довіреністю від 10.02.2012р. визнається припиненим, що виключає наявність у останнього повноважень вчиняти будь-які дії щодо майна, яке належало довірителю після смерті останнього.

За визначенням ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припиняються після його смерті.

Положеннями частини 1 ст.1258 та ст. 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають у тому числі спадкоємці першої черги, які прийняли спадщину.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини згідно ч.5 ст. 1268 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається та не заперечене сторонами, що спадщина відкрилась після смерті ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_10 є його діти: неповнолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6 та ОСОБА_11, які вступили у права спадкування щодо решти спадкового майна окрім спірної земельної ділянки та отримали свідоцтво про право власності в порядку спадкування.

Оскільки представництво ОСОБА_8 за дорученням від 10.02.2012р. встановлювало право розпорядження спірною земельної ділянкою до часу припинення повноважень, наданих ОСОБА_10, однак до моменту відкриття спадщини, ІНФОРМАЦІЯ_2, за життя останнього спірна земельна ділянка реалізована не була, а тому всі права щодо зазначеного майна переходять до його спадкоємців за законом у рівних частках, а право повіреного розпорядитись цим майном за наведеним дорученням визнаються припиненими.

Суд першої інстанції вказаних фактичних обставин не врахував, невірно застосував норми матеріального права, а тому дійшов помилкового висновку про те, що спірна земельна ділянка, належна спадкодавцеві, не входить до спадкового майна, а ОСОБА_8 правомірно діяв за дорученням від 10.02.2012р. і після смерті спадкодавця при укладанні договору купівлі - продажу 27.09.2012р.

Також помилковим є висновок суду щодо відмови у визнанні недійсним зазначеного договору, оскільки спадкоємці, які в установленому порядку прийняли спадщину, до складу якої входить спірна земельна ділянка, а тому позивачі з часу відкриття спадщини, після смерті спадкодавця ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2, набули право володіння і користування цією частиною спадкового майна.

Неприйнятними є посилання суду на ту обставину, що представник ОСОБА_8 набув право розпоряджатись на власний розсуд спірним майном з підстав, що виникли у зв'язку із позиковими зобов'язаннями ОСОБА_10, який видав розписку від 10.02.2011р., якою в забезпечення повернення боргу 100 000 дол. США., передав у заставу ОСОБА_8 спірну земельну ділянку.

Так, за визначенням ст.577 ЦК України та ст. 13 Закону України «Про заставу» ( в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), договір застави, предметом якого є нерухоме майно, підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Недотримання форми договору, свідчить про нікчемність правочину в силу ч.2 ст. 215 ЦК України.

Оскільки договір застави за викладених обставин сторонами не укладався, тому вказане у розписці застереження про забезпечення зобов'язань не встановлює для ОСОБА_8 безстрокових прав розпоряджатись нерухомим майном після припинення представницьких повноважень за дорученням від 10.02.2012р.

Враховуючи що, право розпоряджатись спірною земельної ділянкою успадковане спадкоємцями першої черги, однак оспорений ними договір купівлі-продажу від 27.09.2012р.(а.с.58), укладений представником продавця без належних для цього повноважень та всупереч волі власників, спадкоємців першої черги: неповнолітніх ОСОБА_3 і ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, які прийняли спадщину.

За таких обставин слід дійти висновку, що такий договір належить визнати недійсним з підстав ч.1-3 ст. 203; ч.1,3 ст.215 ЦК України.

Крім того, спадкоємці можуть захищати свої спадкові права відповідно до положень глави 29 ЦК України, шляхом витребування належного їм майна за правилами ст. 388 ЦК України.(правовий висновок Верховного Суду України у справі № 6-164 цс12 від 23.01.2013р).

Крім того, сторони визнали той факт, що ОСОБА_7 за договором купівлі-продажу від 07.03.2013р. передав земельну ділянку ОСОБА_12, а останній подарував її згідно договору дарування від 30.05.2014р. ОСОБА_9 (а.с.207 т.1)

Ухвалою суду першої інстанції від 30.01.2017р. ОСОБА_9 залучена до участі у справі, як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. (а.с.23 т.2)

Впродовж розгляду справи жодна із сторін вимог про витребування спірної земельної ділянки у вказаного набувача, ОСОБА_9, не заявляла, та за своїм процесуальним статусом третьої особи у справі, що розглядається, на неї не може бути поширені обов'язки відповідача у спірних правовідносинах, виходячи із обсягу заявлених позивачами вимог, а тому підстави для витребування земельної ділянки у ОСОБА_7 відсутні.

Також апеляційний суд, згідно ст. 303 ЦПК України, не може вийти за межі заявлених позовних вимог в суді першої інстанції та вирішити спір з приводу витребування майна у осіб, щодо яких позовні вимоги не заявлені.

Таким чином, рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про витребування майна у ОСОБА_7 на користь позивачів за первісним позовом слід залишити без змін, тоді як в решті це рішення слід скасувати і ухвалити нове .

На підставі викладеного, ст.ст. 203, 215, 1216, 1218, 1223, 1258, 1268 ЦК України, ст.13 Закону України "Про заставу", керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 і ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 03 серпня 2017 року в частині відмови у задоволені первісного позову ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, діючої в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_3, до ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа ОСОБА_9, про визнання договору недійсним та у частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_8 про визнання правочину удаваним скасувати і ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, діючої в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_3, до ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа ОСОБА_9, про визнання договору недійсним задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі - продажу від 27 вересня 2012р., земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, розташованої в АДРЕСА_1 яка належала спадкодавцеві на підставі державного акту серії НОМЕР_2 від 12.11.2007 року, укладений між ОСОБА_8, діючого за дорученням ОСОБА_10, та ОСОБА_7

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_8 до ОСОБА_2, яка дії в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 і ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання правочину удаваним відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий ________________ Н.В.Орловська

Судді: ________________ О.В.Кутурланова

________________ В.В.Майданік