АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 596/878/17Головуючий у 1-й інстанції Лисюк І.О.
Провадження № 22-ц/789/1404/17 Доповідач - Щавурська Н.Б.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Щавурської Н.Б.

суддів - Ходоровський М. В., Загорський О. О.,

при секретарі - Панькевич Т.І.

з участю сторін -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 02 листопада 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Гусятинського районного суду від 02 листопада 2017 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду, вважаючи його незаконним та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на безпідставне неврахування судом ряду доказів, що, на її думку, підтверджують факт укладення договору позики, а саме: її пояснень даних у судовому засіданні, письмових документів про наявність на її банківському рахунку суми в розмірі 44720 грн., факту придбання відповідачем трактора в період, коли нею були зняті кошти з банківського рахунку, показань свідків та пояснень відповідача ОСОБА_3, який визнав позов, зазначивши: "А хто мені заплатить за те, що два роки допомагав ОСОБА_1?".

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 і її представник адвокат ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримали, зіславшись на доводи, викладені в ній. Також, позивач пояснила, що відповідач скористався станом депресії, в якому вона перебувала після смерті чоловіка й під тиском заставив її позичити гроші в сумі 44000 грн. на придбання ним трактора. Письмової розписки про отримання ОСОБА_2 в неї коштів не вимагала, оскільки вони перебували в добросусідських відносинах, відповідач раніше неодноразово позичав у її сім'ї грошові кошти й завжди віддавав.

Відповідач ОСОБА_3, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. У письмових запереченнях відносно апеляційної скарги, такої не визнав, вважаючи рішення суду законним й таким, що скасуванню не підлягає. Зазначає, що ніколи не позичав у ОСОБА_1 грошей чи будь-яких інших речей. До наданих позивачем копій договорів банківських вкладів він не має жодного стосунку, також не був присутнім при оформленні ОСОБА_1 банківських операцій з перерахунку чи отримання грошей. Звертає увагу на показання допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, які пояснили, що передачі грошей позивачем відповідачу вони не бачили. Розгляд справи просив проводити у його відсутності.

У відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України, неявка належним чином повідомленої сторони у судове засідання не перешкоджає проведенню такого без її участі.

Заслухавши пояснення позивача і її представника, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що позивачем не доведено факту укладання договору позики з відповідачем та передачі грошей останньому.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується в повному обсязі, оскільки він відповідає вимогам закону та зроблений на підставі наявних у справі доказів.

Так, судом встановлено, що 16 березня 2011 року позивачем ОСОБА_1 та її тепер уже покійним чоловіком ОСОБА_8 було покладено кошти в сумі по 20000 грн. на депозитні рахунки в ПАТ "Укрсоцбанк" з процентною ставкою 11,80 % строком на 1 рік (а.с.11-12).

У березні 2012 року договори банківських вкладів було розірвано.

З 24 квітня 2012 року за відповідачем ОСОБА_2 зареєстровано трактор колісний XINGTAY XT-244, 2011 р., номерний знак НОМЕР_1 (а.с.23).

У грудні 2014 та в лютому 2015 року ОСОБА_1 зверталася до правоохоронних органів з приводу неправомірних дій ОСОБА_2, пов'язаних з позикою ним коштів в сумі 44000 грн. і неповерненням останніх (а.с.7-10).

Свідки ОСОБА_6, (дружина племінника позивача), ОСОБА_7 (соціальний працівник) показали, що зі слів позивача їй відомо про зняття останньою коштів з банківських рахунків та позику ОСОБА_2 44000 грн. на покупку трактора.

Письмова розписка про одержання відповідачем позики від позивача на суму 44000 грн. не складалася. Факт отримання таких коштів у позику ОСОБА_2 заперечується.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь в справі, виникає спір.

Статтею 57 ЦПК передбачено, що доказом у справі є пояснення сторін, третіх осіб та їх представників, допитаних як свідків. Пояснення зазначених осіб, отримані не за процедурою допиту свідків (стаття 184 ЦПК) не можуть використовуватись як засіб доказування. Відповідні роз'яснення з даного приводу дав Верховний Суд України у п.23 Постанови Пленуму № 2 від 12 червня 2008/9 року " Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції".

Крім цього, виходячи зі змісту ч.2 ст.59 ЦПК України та з урахуванням положень ч.1 ст.218 ЦК України, не може стверджуватися показаннями свідків наявність правовідносин, що виникають з правочинів, для яких законом установлено письмову форму.

Встановивши, що відповідач ОСОБА_2 заперечує факт передачі йому позивачем ОСОБА_9 коштів на купівлю трактора, в зв'язку з чим останній підлягає доказуванню, а позивачем належними і допустимими доказами не підтверджено факту передачі відповідачу коштів в сумі 44000 грн. (оскільки письмова розписка у позивача відсутня), суд першої інстанції, на думку колегії суддів, прийшов до вірного висновку про недоведеність позовних вимог позивача та відсутність у зв'язку з цим правових підстав для їх задоволення.

Доводи апеляційної скарги в частині неврахування судом першої інстанції на підтвердження факту укладення договору позики показань свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки факт наявності правовідносин, що виникають з правочинів, для яких законом установлено письмову форму не може стверджуватись показаннями свідків.

Безпідставними, на думку колегії суддів, є й доводи апеляційної скарги позивача в частині неврахування на підтвердження факту укладення договору позики наявності у неї на рахунках у банку коштів в сумі 44720 грн., зняття таких коштів з банківських рахунків та придбання відповідачем трактора через невеликий проміжок часу після зняття нею коштів з банківських рахунків, оскільки за наявності заперечень відповідача щодо факту укладення договору позики та відсутності письмового документа про отримання коштів у позику, самі по собі вищеперелічені факти не можуть свідчити про те, що зняті з банківських рахунків позивачем кошти за закінченням строків дії договорів банківських рахунків були передані саме відповідачу у позику й що придбаний ОСОБА_2 через півтора місяця після вказаних обставин трактор був куплений саме за ці кошти.

Також, колегія суддів вважає безпідставними й доводи апелянта про неврахування судом першої інстанції факту визнання відповідачем позову у вигляді запитання: "А хто мені заплатить за те, що два роки допомагав ОСОБА_1?", оскільки така фраза не свідчить про безумовне визнання відповідачем позову, а є лише підтвердженням факту звернення відповідача з зустрічною позовною заявою про відшкодування шкоди (а.с.25-30), яка в даному провадженні не розглядалася (а.с.46). В той час, рішення суду в силу вимог процесуального закону не може ґрунтуватися на припущеннях, а письмові заперечення відповідача відносно позову (а.с.52) та заперечення відносно апеляційної скарги, які містять чітку позицію щодо пред'явлених ОСОБА_1 позовних вимог і з якої вбачається, що позову ОСОБА_2 не визнав, спростовують доводи апеляційної скарги в цій частині.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.305 ч.2, 307 ч.1 п.1, 308 ч.1; 313 ч.1, 314 ч.1 п.1, 315 ч.ч.1 ,2; 317 ч.1, 319 ч.1, 324 ч.1 п.1, 325 ч.1 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Гусятинського районного суду від 02 листопада 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Н.Б. Щавурська