Провадження № 2-о/645/111/17
Справа № 645/2752/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2017 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Бабкової Т.В.,

при секретарі судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, заінтересована особа: Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, -

в с т а н о в и в:

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, на обґрунтування якої посилався на те, що він є сином ОСОБА_3 07.02.2017 року в м. Кіровське Донецької області ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 07.02.2017 року Кіровським міським відділом запису актів цивільного стану Державної ОСОБА_4 Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки. Причиною смерті стала ішемічна хвороба серця атеросклеротичний кардіосклероз, хронічна серцево-судинна недостатність, що підтверджується довідкою, про причину смерті (до форми № 106/у № 29, видається для заховання) від 07.02.2017 року. 27.06.2017 року за № 6505/15.10-04-06 Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області було відмовлено у державній реєстрації смерті ОСОБА_3, оскільки предявлене свідоцтво про смерть не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024. За таких обставин ОСОБА_2 вимушений звертатися до суду з вищевказаною заявою. Встановлення факту смерті заявниці необхідно для державної реєстрації смерті ОСОБА_3

Заявник ОСОБА_2 надав до суду заяву про слухання справи без його участі, заяву підтримує у повному обсязі.

Представник Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області у судове засідання не зявився, про день та час слухання справи сповіщався за допомогою направлення телефонограми, в якій повідомив про бажання слухати справу без його участі.

У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, судом не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до свідоцтва про народження серії ІІІ-ЯР № 257710, виданого 13.06.1958 року РАЦС Пелагіївської селищної ради Чистяковського району, батьками ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_5 та ОСОБА_3.

07.02.2017 року у м. Кіровське Донецької області ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 07.02.2017 року Кіровським міським відділом запису актів цивільного стану Державної ОСОБА_4 Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки. Причиною смерті стала ішемічна хвороба серця атеросклеротичний кардіосклероз, хронічна серцево-судинна недостатність, що підтверджується довідкою, про причину смерті (до форми № 106/у № 29, видається для заховання) від 07.02.2017 року.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Згідно Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р., від 05 листопада 2014 року, №1079-р. та від 02 грудня 2015 року, №1275-р., місто Горлівка відноситься до території, де здійснюється антитерористична операція.

Як передбачено ч. 1 ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Зі змісту ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» вбачається, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює

Згідно ч.1 ст.257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (надалі за текстом - ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права, яка викладена у висновках ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «laizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibiacase), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих та такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а де становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи: для реалізації майнових та особистих немайновнх прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного з'ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» (за внесеними змінами від 09.09.2011 року), підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Відповідно до відмови у проведенні державної реєстрації смерті від 27.06.2017 року за 6505/15.10-04-06 Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, ОСОБА_2 було відмовлено у державній реєстрації смерті ОСОБА_3, яка померла 07.02.2017 року, так як предявлений документ (свідоцтво про смерть, видане 07.02.2017 року Кіровським міським відділом запису актів цивільного стану Державної ОСОБА_4 Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки), за формою не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

З метою захисту прав і свобод громадян України, яким є заявниця, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення її заяви про встановлення факту смерті особи в певний час, бо законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати громадянином України (заявницею) свідоцтва про смерть ОСОБА_3 українського зразка.

Керуючись ст. ст. 10, 46, 60, 212, 215, 218, 249, 256, 257-1 ЦПК України , суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_2 про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, заінтересована особа: Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області задовольнити.

Встановити факт смерті громадянки України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка наступила 07.02.2017 року у м. Кіровське Донецької області.

Зобов'язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції видати свідоцтво про смерть ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла 07.02.2017 року, заявнику ОСОБА_2.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Копія рішення негайно надсилається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції для державної реєстрації смерті особи для державної реєстрації смерті особи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя