Справа № 487/1230/17
Провадження № 2/487/1146/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2017 року Заводський районний суд м.Миколаєва, у складі: головуючий суддя Біцюк А.В., за участю секретаря: Попович В.Б., позивача ОСОБА_1, його представника адвоката ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_6, розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_7 та ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

В березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі продажу, укладеного 30 грудня 2016 року, за яким ОСОБА_7, яка діяла від його імені на підставі довіреності, продала ОСОБА_5 належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 як такий, що вчинено проти його справжньої волі, внаслідок застосування до нього психічного тиску з боку ОСОБА_7

У заяві позивач зазначив, що ОСОБА_7, орендувала у нього кімнату. Під час їх сумісного проживання в квартирі, ОСОБА_7, застосовуючи до нього психічний тиск, змусила оформити на її імя довіреність на продаж квартири, яку в подальшому і продала проти його справжньої волі ОСОБА_5

При цьому, ціна договору, не узгоджувалася із звичайними цінами на аналогічне нерухоме майно, а була значно занижена. Грошові кошти отримані від продажу квартири ОСОБА_7 йому не передала.

Оскільки його дії по відчуженню квартири не були вільними і не відповідали його внутрішній волі, посилаючись на вимоги ст.ст.216, 231 ЦК України, просив визнати договір купівлі-продажу недійсним та зобовязати ОСОБА_5 повернути йому квартиру

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, підтвердили викладені в заяві обставини.

Представник відповідача ОСОБА_7. в судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на те, що зазначений договір було укладено з дотриманням вимог діючого законодавства, а також ті обставини, що ОСОБА_1 добровільно оформив на імя відповідачки, довіреність, маючи реальний намір на реалізацію квартири. При цьому його волевиявлення до цього було вільним, будь-якого тиску з боку її довірительниці до позивача не застосовувались. Грошові кошти від продажу квартири у розмірі 11000 доларів ОСОБА_7 передала особисто ОСОБА_1 На підставі викладеного просила в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_5 у судовому засіданні просив у задоволені позову відмовити за необґрунтованістю.

Третя особа - Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_8 до судового засідання не зявилася, надала суду заяву, у якій зазначила, що при посвідченні даного договору було дотримано усіх вимог діючого законодавства, просила у задоволені позову відмовити. Справу розглянути за її відсутності.

Третя особа - Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_9 до судового засідання не зявилася, причини неявки суду не повідомила про час та дату розгляду справи була повідомлена своєчасно. Надала суду письмові пояснення щодо оформлення довіреності від імені позивача на імя ОСОБА_7 на продаж квартири.

Судом приймалось рішення за відсутності третіх осіб.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено в судовому засіданні позивачу на підставі Договору купівлі-продажу від 31.08.1998 року №1139 належала квартира №23 по вул.Курортній (Бутоми), 2 у м.Миколаєві.

17.11.2016 року позивач оформив довіреність, якою уповноважив ОСОБА_7.на вчинення від його імені дій по підготовці відповідних документів для продажу належної йому квартири №23 по вул.Курортній (Бутоми), 2 у м.Миколаєві; продати вказане нерухоме майно за ціну та на умовах на власний розсуд; в тому числі підписати договір купівлі-продажу, самостійно визначити суми та умови договору та отримати грошові кошти. Довіреність, у відповідності до вимог діючого законодавства було посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського округу за реєстровим №2281. Вказана довіреність позивачем не оспорювалась. ЇЇ дію було припинено 13.01.2017 року за заявою ОСОБА_1, що підтверджується Витягом з Єдиного реєстру довіреностей №32978382 від 13.01.2017 року.

30.12.2016 року між ОСОБА_1 від імені якої діяла ОСОБА_7 та ОСОБА_5, було укладено договір купівлі-продажу за яким позивач продала відповідачу вищевказану квартиру.

Як прописує ст..202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). При цьому дво- чи багатостороннім право чином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до ст..626 ч.1 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ст..638 ч.1 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно ст..655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, правочин може бути визнано недійсним лише з підстав, передбачених ЦК України та зазначених у позові.

Підставами даного позову, позивач зазначив визнання недійсним договору купівлі-продажу, як такого, що вчинений ним проти його справжньої волі внаслідок застосування психологічного тиску та погрозою застосування фізичного тиску зі сторони ОСОБА_7, його представника за довіреністю.

Згідно ст.231 ч.1 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним.

При цьому, як передбачає п.21 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року за №6 Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними - при вирішенні спорів про визнання недійсним правочину, вчиненого особою під впливом насильства (ст.231 ЦК України), судам необхідно враховувати, що насильство має виражатися в незаконних, однак не обов'язково злочинних діях. Насильницькі дії можуть вчинятись як стороною правочину, так і іншою особою - як щодо іншої сторони правочину, так і щодо членів її сім'ї, родичів тощо або їх майна.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Разом з тим, позивач не надав суду безспірних, достовірних, належних і допустимих доказів про те, що договір купівлі-продажу був укладений ним проти його справжньої волі внаслідок застосування до нього фізичного чи психічного тиску зі сторони ОСОБА_7

Натомість, судом було встановлено, що позивач видаючи на імя ОСОБА_7 довіреність на представлення його інтересів як власника при продажу належної йому квартири, засвідчив своє волевиявлення на делегування повноважень представнику саме на продаж квартири, засвідчив її особистим підписом та важав зміст довіреності та юридичні наслідки її видачі зрозумілими та прийнятними для себе, такими що відповідають його дійсним намірам.

З урахуванням викладено, у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити за необґрунтованістю.

Керуючись ст. ст. 5-8, 10, 11, 213-215 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_7 та ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу недійсним відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: А.В.Біцюк