АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_______________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Музичко С.Г.

при секретарі Маличівській Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 29 червня 2017 року за заявою про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя,

встановила:

Справа № 757/45614/16-ц
Апеляційне провадження: №22-ц/796/10893/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Остапчук Т.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.

у вересні 2016р. позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою судді від 3 жовтня 2016 року відкрито провадження у даній справі.

3 травня 2017р. представник позивача ОСОБА_6 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на легковий автомобіль SsangyongKorandoC200DI2012р., днз НОМЕР_1, шасі НОМЕР_2, медичне обладнання - неінвазивний аналізатор формули крові АМП 2007, нежитлові приміщення з №1 по №9 групи приміщень №65, загальною площею 70,7 м2, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 (літера А), квартиру АДРЕСА_3, загальною площею 73,8 м2, та Ѕ частину житлового будинку № АДРЕСА_4, посилаючись на те, що відповідач збирає документи, влаштовує огляд спірного майна сторонніми особами та погрожує відчужити спірне майно.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 29 червня 2017 року заяву залишено без задоволення.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву про забезпечення позову в повному обсязі.

Представник позивача посилається на неналежну оцінку судом обставин, викладених в заяві, про наявність підстав вважати, що відповідач може вчинити незаконні дії стосовно розпорядження спільним майном подружжя шляхом його відчуження на користь третіх осіб з метою уникнення розподілу майна подружжя в судовому порядку. Про це також свідчить оголошення про продаж одного з об'єктів нерухомості, що підлягає розподілу між подружжям, яке з'явилось в мережі Інтернет 19 липня 2017р.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, яка підтримала апеляційну скаргу, пояснення відповідача та його представника, які просили залишити ухвалу суду без змін, вивчивши надані копії матеріалів цивільної справи та

- 2 -

обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що підстави для цього відсутні.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи по забезпеченню позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб та заборони вчиняти певні дії.

Частиною 3 статті 152 ЦПК України визначено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У п. 4 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З копії позовної заяви вбачається, що позивач просить поділити спільне з відповідачем майно: квартиру 31, розташовану за адресою: м. Київ, вул. Шота Руставелі, 26, нежитлові приміщення з №1 по №9 групи приміщень №65, загальною площею 70,7 м2, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 (літера А), автомобіль SsangyongKorando, реєстраційний номер НОМЕР_1, медичне обладнання.

З наданих суду першої інстанції документів вбачається, що спірна квартира та нежитлові приміщення зареєстровані на праві власності за відповідачем, автомобіль - за позивачем, а у рахунку на придбання медичного обладнання відповідач зазначений, як фізична особа-підприємець.

Під час апеляційного розгляду з пояснень відповідача вбачається, що він заперечує проти позову, стверджуючи, що медичне обладнання у нього відсутнє, а нежитлові приміщення були ним придбані, як фізичною особою-підприємцем, тому не є спільним майном подружжя.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що між сторонами виник спір щодо спірного майна та його поділу.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Отже, відповідач, як власник спірних квартири та нежитлових приміщень, може розпорядитися своїм майном, що у подальшому може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення даного позову, так як позивач просить визнати за нею право власності на частину вказаного майна.

Вказані обставини та норми матеріального права не були враховані судом першої інстанції та помилково відмовлено у накладенні арешту на зазначене спірне майно.

Разом з тим, суд першої інстанції правомірно зазначив, що спірний автомобіль SsangyongKorando, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований на праві власності за позивачем, відповідач ним розпорядитися без згоди позивача не може, тому відповідно до ч. 1 ст. 152 ЦПК України відсутні правові підстави для накладення на нього арешту у забезпечення позову.

- 3 -

З прохальної частини позовної заяви вбачається, що позивач просить у порядку поділу майна подружжя медичне обладнання виділити у власність відповідача, останній наявність такого обладнання заперечує, кому на даний час належить спірне медичне обладнання не встановлено, тому колегія суддів вважає, що підстав для накладення на нього арешту не має.

Надані апеляційному суду копії матеріалів цивільної справи не містять позовної заяви, предметом якої є поділ Ѕ частини житлового будинку № АДРЕСА_4, відповідач заперечує придбання цього майна, у первісній позовній заяві позивач не зазначала, що вказана частина будинку була придбана подружжям за час шлюбу, матеріали справи не містять документів на це майно, тому на даний час існують сумніви належності вказаного майна саме відповідачу, майно не є предметом позову, а відтак відсутні правові підстави для накладення на нього арешту у забезпечення позову.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом ухвала про відмову у задоволенні забезпечення позову постановлена без врахування обставин справи та заявлених позивачем вимог, а також з порушенням норм процесуального права, тому вона підлягає скасуванню, а заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.303, 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 29 червня 2017 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Накласти арешт на нежитлові приміщення з №1 по №9 групи приміщень №65, загальною площею 70,7 м2, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 (літера А), квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 73,8 м2, які зареєстровані за ОСОБА_3.

В іншій частині заяви відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: