АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/3304/17 Суддя доповідач Пилипчук Н.П.
Категорія: Спори про право власності та інші речові права про приватну власність
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого: Пилипчук Н.П.,

суддів: Колтунової А.І., Кругової С.С.,

за участю секретаря - Радченко Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою Харківської міської ради на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Територіальна громада в особі Харківської міської ради, про визнання майна сумісною власністю подружжя, визнання права власності, розподіл майна, яке є сумісною власністю подружжя,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що з 2007 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, під час якого за рахунок спільних коштів та зусиль вони придбали земельну ділянку і збудували на ній житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами. На теперішній час шлюбні відносини між ними припинені остаточно, але розподілити спільно нажите майно в добровільному порядку вони не можуть.

Позивач просив визнати земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер :07:005:0085, яка розташована в м. Харкові по вул. Пономаренківській, 109, і об'єкт нерухомого майна, розташований за адресою: м. Харків, вул. Пономаренківська, буд. 109, що складається з: житлового будинку літ. «А-1», загальною площею першого поверху - 146,6 кв.м., з мансардою літ. «А-м», загальною площею - 94,2 кв.м., всього площею по літ. «А-1» 240,8 кв.м., з ганком літ. «а», терасою літ. «а1», балконом літ. «а2»; надвірних будівель і споруд: забору № 1, забору № 2, вигрібної ями № 3, забору № 4 і замощення літ. «І» - спільною власністю сторін; поділити це спільне майно подружжя, припинити право спільної сумісної власності сторін на це майно і в порядку поділу спільного майна подружжя остаточно визнати за кожним з них право власності на 1/2 частину зазначеної земельної ділянки і об'єкта нерухомого майна. Також позивач просив стягнути з відповідача на його користь сплачену суму судового збору в розмірі 6890 грн.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду Харківської області від 29 березня 2017 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Територіальна громада в особі Харківської міської ради, про визнання майна сумісною власністю подружжя, визнання права власності, розподіл майна, яке є сумісною власністю подружжя задоволено. Визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право спільної сумісної власності подружжя на: - земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер :07:005:0085, яка розташована в м. Харкові по вул. Пономаренківській, 109; - об'єкт нерухомого майна, розташований за адресою: м. Харків, вул. Пономаренківська, буд. 109, що складається з: житлового будинку літ. «А-1», загальною площею першого поверху - 146,6 кв.м., з мансардою літ. «А-м», загальною площею - 94,2 кв.м., всього площею по літ. «А-1» 240,8 кв.м., з ганком літ. «а», терасою літ. «а1», балконом літ. «а2»; надвірних будівель і споруд: забору № 1, забору № 2, вигрібної ями № 3, забору № 4 і замощення літ. «І». Поділено майно, яке є спільною сумісною власності подружжя - ОСОБА_1 та ОСОБА_2, і припинити право спільної сумісної власності подружжя на:- земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер :07:005:0085, яка розташована в м. Харкові по вул. Пономаренківській, 109; - об'єкт нерухомого майна, розташований за адресою: м. Харків, вул. Пономаренківська, буд. 109, що складається з: житлового будинку літ. «А-1», загальною площею першого поверху - 146,6 кв.м., з мансардою літ. «А-м», загальною площею - 94,2 кв.м., всього площею по літ. «А-1» 240,8 кв.м., з ганком літ. «а», терасою літ. «а1», балконом літ. «а2»; надвірних будівель і споруд: забору № 1, забору № 2, вигрібної ями № 3, забору № 4 і замощення літ. «І». Остаточно, в порядку поділу спільного майна подружжя, визнано за: - ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,1000 га, кадастровий номер :07:005:0085, яка розташована в м. Харкові по вул. Пономаренківській, 109, і на 1/2 частину об'єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Пономаренківська, буд. 109, що складається з: житлового будинку літ. «А-1», загальною площею першого поверху - 146,6 кв.м., з мансардою літ. «А-м», загальною площею - 94,2 кв.м., всього площею по літ. «А-1» 240,8 кв.м., з ганком літ. «а», терасою літ. «а1», балконом літ. «а2»; надвірних будівель і споруд: забору № 1, забору № 2, вигрібної ями № 3, забору № 4 і замощення літ. «І». - ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,1000 га, кадастровий номер :07:005:0085, яка розташована в м. Харкові по вул. Пономаренківській, 109, і на 1/2 частину об'єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: м Харків, вул. Пономаренківська, буд. 109, що складається з: житлового будинку літ. «А-1», загальною площею першого поверху - 146,6 кв.м., з мансардою літ. «А-м», загальною площею - 94,2 кв.м., всього площею по літ. «А-1» 240,8 кв.м., з ганком літ. «а», терасою літ. «а1», балконом літ. «а2»; надвірних будівель і споруд: забору № 1, забору № 2, вигрібної ями № 3, забору № 4 і замощення літ. «І». Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі представник Харківської міської ради просить скасувати вказане рішення суду в частині визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право спільної сумісної власності подружжя на житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 240,8 кв.м., що розташований за адресою: м. Харків, вул. Пономаренківська, буд. 109; та в частині визнання права власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/2 частині вказаного житлового будинку та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог в частині визнання права власності на вищевказаний житловий будинок відмовити. В обґрунтування скарги посилається на неповне з"ясування судом обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Вказує, що діючим законодавством передбачений певний порядок набуття права власності на нерухоме майно. Зазначає, що звернення до суду з позовом про визнання права на самочинне будівництво можливе за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Звертає увагу, що доказів про наявність вказаних у позивача прав власності та дозвільних документів на право виконання будівельних робіт з будівництва обєкту та вводу його в експлуатацію у встановленому законодавством порядку в матеріалах справи відсутні. Особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього, а є лише власником будівельних матеріалів, обладнання тощо, що були використані в процесі його будівництва. Крім того, вказує на те, що самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) обєкти нерухомого майна не підлягають поділу.

В частині визнання спільної сумісної власності на земельну ділянку, поділу земельної ділянки, припинення на неї права спільної сумісної власності, визнання права власності на земельну ділянку в порядку поділу майна подружжя рішення суду не оскаржується отже і не переглядається.

У відповідності до статті 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, що зявились, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що у 1983 році сторони зареєстрували шлюб, який на початку 90-х років розірвали, і деякий час разом не проживали, але потім поновили шлюбні стосунки і протягом тривалого часу проживали разом однією сім'єю, були пов'язані спільним побутом, мали спільний сімейний бюджет, а 05 жовтня 2007 року повторно зареєстрували шлюб в Орджонікідзевському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції (а.с. 17).

Протягом спільного життя подружжя ОСОБА_2 свого житла не мали, проживали у військових містечках, доки у 2008 році за спільні кошти не придбали на ім'я відповідача ОСОБА_2 земельну ділянку для задоволення житлових потреб сім'ї і будівництва спірного житлового будинку. Придбати земельну ділянку у спільну власність сторони не мали можливості, оскільки при укладанні договору купівлі-продажу земельної ділянки позивач, на підставі довіреності, представляв інтереси продавця і діяв від його імені, а тому не мав права укладати угоду на свою користь. Зазначені обставини підтверджуються договором купівлі-продажу спірної земельної ділянки, посвідченого 15 жовтня 2008 року приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_3 за реєстровим № 7584 (а.с. 19).

Рішенням Виконавчого комітету Орджонікідзевської районної в м. Харкові ради №20 від 12.01.2009 року відповідачу ОСОБА_2 було дозволено будівництво двоповерхового житлового будинку загальною площею 250 кв.м., житловою площею 114,0 кв.м. на земельній ділянці домоволодіння № 109 по вул. Пономаренківській, 109 (а.с. 22).

Протягом 2010 2011 років на вищевказаний земельній ділянці за власні спільні кошти та спільними зусиллями подружжя ОСОБА_2 збудували спірний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що не оспорюється ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Позивач вчиняв дії для введення в експлуатацію спірного будинку, звертався до Харківської міської ради і Державної архітектурно-будівельної інспекції, отримав роз'яснення, що прийняття житлового будинку до експлуатації можливо лише на підставі звернення особи, якій було надано дозвіл на його будівництво.

Відповідно до технічного звіту про стан будівельних конструкцій та можливості подальшої експлуатації за призначенням об'єкта нерухомого майна, який розташований за адресою: м. Харків, вул. Пономаренківська, 109, складеного ПП «Спецстройпроект-1», встановлено, що всі основні будівельні конструкції на момент обстеження деформацій не мають, знаходяться у задовільному технічному стані, відповідають існуючим архітектурним, будівельним, санітарним нормам та придатні для подальшої експлуатації за призначенням (а.с. 27-36).

Зазначені обставини суд першої інстанції вважав достатніми для задоволення позовних вимог про визнання права власності на житловий будинок та надвірні будівлі.

Колегія суддів вважає, що таких висновків суд першої інстанції дійшов з порушенням норм матеріального права.

Згідно зі ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

У разі ненабуття права власності на новостворене майно через відсутність його державної реєстрації відповідно до вимог закону, а також у разі незавершення будівництвом жилого будинку, об'єктом спільної сумісної власності подружжя є матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва, що відповідає вимогам ст. 331 ЦК України.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 11 червня 2012 року № 6-66цс11, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

У ч. 4 ст. 368 ЦК України передбачено, що майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Разом з тим ст. 331 ЦК України визначає підстави та порядок набуття права власності на новостворені об'єкти незавершеного будівництва.

Виходячи із положень ст. ст.60, 69, 70 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України незавершений будівництвом будинок, зведений за час шлюбу, може бути визнаний об'єктом права спільної сумісної власності подружжя із визначенням часток.

Майном відповідно до ч. 1 ст. 190 та ст. 179 ЦК України є окремі речі, сукупність речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов'язки.

Отже, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинком з юридичної точки зору, об'єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов'язки, відтак є майном, яке за умов, передбачених законом, може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі №6-2710цс15, який, відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для усіх судів України.

Разом з тим, при поділі спірного майна суд першої інстанції виділив у власність кожного із сторін частку об'єкту нерухомого майна - будинку та надвірних споруд, які не прийняті в експлуатацію, не врахував, що позивач має право саме на матеріали, використані при будівництві, а не приміщення.

Позивач категорично заперечує проти того, що спірний будинок є об*єктом самочинного будівництва, наполягає, що будівництво здійснювалось у відповідності до вимог законодавства, що було чинним на час початку будівництва, звертає увагу на рішення Виконавчого комітету Орджонікідзевської районної в м. Харкові ради №20 від 12.01.2009 року, яким ОСОБА_2 було дозволено будівництво двоповерхового житлового будинку загальною площею 250 кв.м., житловою площею 114,0 кв.м. на земельній ділянці домоволодіння № 109 по вул. Пономаренківській, 109.

Між тим, порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів визначається постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 534 та іншими нормативними актами Кабінету Міністрів України та Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України.

Об'єкт незавершеного будівництва - це об'єкт будівництва, на який видано дозвіл на будівництво, понесені витрати на його спорудження та не прийнятий в експлуатацію відповідно до законодавства.

Аналіз положень ст. 331 ЦК України у системному зв'язку з нормами ст. ст. 177-179, 182 ЦК України, ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дає підстави для висновку про те, що право власності на новостворене нерухоме майно як об'єкт цивільних прав виникає з моменту його державної реєстрації.

Статтею 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Визнання ж права власності на об'єкт незавершеного будівництва, не прийнятого в експлуатацію, в судовому порядку нормами ЦК України чи іншими нормативними актами не передбачено.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 27 травня 2015 року у справі № 6-159цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

За позовом одного з подружжя, членів сім'ї забудовника, які спільно будували будинок суд має право здійснити поділ об'єкта незавершеного будівництва, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами.

У разі неможливості поділу об'єкта незавершеного будівництва суд може визнати право за цими особами на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням конкретних обставин залишити його одній зі сторін, а іншій присудити грошову компенсацію.

Таким чином, об'єкт незавершеного будівництва, зведений за час шлюбу, може бути визнаний об'єктом права спільної сумісної власності подружжя із визначенням часток. При цьому суд може визнати право на частину об'єкта незавершеного будівництва за кожною зі сторін.

Аналогічний правовий висновок міститься й у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року.

З наведених вище підстав спірний житловий будинок з надвірними будівлями неможна вважати самостійним об*єктом права власності до прийняття його в експлуатацію і до моменту державної реєстрації права власності на нього.

Позовних вимог про визнання права власності на частку спірного об'єкта незавершеного будівництва позивач не заявляв.

За таких обставин, позовні вимоги про визнання спільною сумісною власністю подружжя, припинення права спільної сумісної власності, поділ та визнання права власності стосовно житлового будинку та господарських будівель за адресою: м. Харків, вул. Пономаренківська, буд. 109 задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України суд апеляційної інстанції має право скасувати рішення суду першої інстанції, підставою для чого, згідно п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29 березня 2017 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання спільною сумісною власністю подружжя, припинення права спільної сумісної власності, поділ та визнання права власності стосовно житлового будинку та господарських будівель за адресою: м. Харків, вул. Пономаренківська, буд. 109 скасувати, у задоволенні цих позовних вимог відмовити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29 березня 2017 року змінити в частині суми стягнення судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору 351,15 грн.

В іншій частині рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29 березня 2017 року не переглядалось.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді А.І. Колтунова

ОСОБА_4