АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 2-1938/09 Головуючий суддя І інстанції Єрмоленко В. Б.
Провадження № 22-ц/790/2802/17 Суддя доповідач Пилипчук Н.П.
Категорія: Інші справи
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Колтунової А.І., Кругової С.С.,

за участю секретаря - Радченко Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 березня 2017 року у цивільній справі за поданням державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 березня 2017 року відмовлено у задоволенні подання державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування вказаної ухвали суду першої інстанції та постановлення нової, якою просить задовольнити подання державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Зокрема, зазначає, що боржник ОСОБА_3 переважно проживає в Україні, та є її громадянином, у зв*язку із чим на нього розповсюджуються положення статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в*їзд в Україну громадян України». Наполягає, що реєстрація місця проживання в іншій країні у даному випадку значення для вирішення справи не має.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні Жовтневого відділу державної виконавчої служби ГТУЮ перебувають виконавчі провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1938/2009, виданого Жовтневим районним судом м. Харкова 11.06.2009 р. про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 84700 грн.08 коп. на виконання договору позики від 02.02.2007 р., окремо виконавчі листи про стягнення 3% річних-4941 грн. 60 коп. , а також судових витрат-1264 грн. 37 коп.

Постановою державного виконавця від 13.10.2010 р. відкрито виконавче провадження за зазначеним виконавчим листом.

Відповідно до ст.377-1 ЦПК України вирішення питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно з п.18 ч.3 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Таким чином, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

В силу ст.13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Умовами ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзд в Україну громадян України» встановлено вичерпний перелік обставин, за яких громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, зокрема у випадках, якщо невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках.

Матеріали справи містять інформаційні довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо боржника, витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, відповідь фіскальної служби, відповідь з пенсійного фонду України. Тобто державним виконавцем вжито ряд дій, спрямованих на примусове виконання рішення суду.

Разом з тим, будь-яких доказів ухилення ОСОБА_3 від виконання рішення суду, державний виконавець, відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України не надав, оскільки ухилення від виконання рішення суду є будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання цього обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

Так, з матеріалів справи вбачається, що боржник ОСОБА_3 зареєстрованим в ІНФОРМАЦІЯ_1 і Харківській області не значиться, строк дії його закордонного паспорта сплив 27.08.2012 р., відповідно до довіреності, виданої ОСОБА_3 11.02.2010 р. строком дії три роки, що надана до подання державного виконавця, він прийнятий на облік в Генконсульстві України в Мюнхені 24.07.1998 р., проживає у Німеччини, місто Нюрнберг Мерсербюргерштрассе, 7. Водночас копії виконавчих документів йому направлені за адресою: АДРЕСА_1, яка значиться у виконавчому листі, проте ці постанови отримані були представником боржника за довіреністю 29.10.2010 р.

Матеріали справи містять суперечливі відомості щодо місцезнаходження відповідача. Так, адреса відповідача у позовній заяві, що зазначена позивачем (АДРЕСА_2) різниться із адресою, яку відповідач вказав у розписці про укладення договору позики (АДРЕСА_3) та із адресою, зазначеною в генеральній довіреності, виданої ОСОБА_3 17.05.2006 р. на імя ОСОБА_4 та ОСОБА_1 про управління та розпорядження його майном, за якою ОСОБА_4 приймала участь у справі про стягнення боргу на стороні відповідача (Німеччина, місто Нюрнберг, Мерсербюргерштрассе, 7).

Матеріали виконавчого провадження містять заяву представника відповідача за довіреністю ОСОБА_5, яка просить направляти всю кореспонденцію за адресою АДРЕСА_4.

З огляду на те, що виконавче провадження було відкрито у 2010 році, відомостей про те, що після 2013 року боржник викликався до державного виконавця суду не надано, отже відсутні підстави вважати, що ОСОБА_3 відомо про те, що виконавче провадження триває і на цей час та він свідомо ухиляється від виконання рішення суду.

За таких обставин, правильним є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення подання деражвного виконавця.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 303 304, п.4 ч.2 ст.307, п.3 ч.2 ст.312, 313,314,315,317,319,324 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Н.П.Пилипчук

Судді А.І. Колтунова

ОСОБА_6