АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/1796/14-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження №22-ц/774/1564/К/17 суддя Костенко В.В.
Категорія - 24 (ІІ) Суддя-доповідач - Зубакова В.П.
У Х В А Л А

Іменем України

10 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Зубакової В.П.

суддів: Барильської А.П., Бондар Я.М.

за участю секретаря: Борщ А.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою боржника ОСОБА_2 на судовий наказ Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 07 квітня 2014 року по справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Криворіжгаз» про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за спожитий природний газ.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

представник стягувача Публічного акціонерного товариства «Криворіжгаз» - Мартинова Наталія Юріївна,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Криворіжгаз» (далі - ПАТ «Криворіжгаз») звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості із ОСОБА_2 за спожитий природний газ.

07 квітня 2014 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Криворіжгаз» заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 3077,29 грн., інфляційні витрати в розмірі 37,41 грн., 3% річних в розмірі 46,57 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 121,80 грн. (а.с.14).

У березні 2017 року боржник ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про скасування виданого судового наказу, яку ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 20 квітня 2017 року залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі на судовий наказ боржник ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить судовий наказ скасувати. Вважає, що в неї відсутня заборгованість за надані послуги газопостачання, а тому підстав для видачі судового наказу немає. Крім того, зазначила про пропуск позовної давності за заявленими вимогами та своєю незгодою з ними, що свідчить про наявність спору про право.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу ПАТ «Криворіжгаз», посилаючись на законність та обґрунтованість виданого судового наказу, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.

В судове засідання боржник ОСОБА_2, належним чином повідомлена про розгляд справи, не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі. Враховуючи належне повідомлення вказаної особи та наявність поданої нею заяви щодо подальшого розгляду справи без її участі, яка свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті, колегія суддів, виходячи з вимог ч.3 ст. 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, ст. 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та ст. 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, визнає неявку боржника в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника стягувача ПАТ «Криворіжгаз» Мартинову Н.Ю., яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги та наполягала на її відхиленні, перевіривши законність та обґрунтованість судового наказу в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги та письмових заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у скасуванні судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що на час звернення ПАТ «Криворіжгаз» з заявою про видачу судового наказу ОСОБА_2 мала заборгованість за спожитий природний газ, що підтверджується розрахунком заборгованості, який боржником не спростовано, тому судовий наказ видано з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 95-103 ЦПК України й підстави для його скасування відсутні.

Проте, погодитися з такими висновками суду першої інстанції, колегія суддів не може, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.95 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.96 цього Кодексу.

Частиною 3 ст.96 ЦПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано у разі, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

За змістом ст. 98 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються оригінали або належним чином завірені копії документів, які підтверджують матеріально-правову вимогу заявника. На такі документи поширюються вимоги ст.ст. 58 і 59 ЦПК України щодо належності та допустимості доказів.

Крім того, Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 9 Постанови «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» №14 від 23 грудня 2011 року роз'яснив, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення (пункт 3 частини першої статті 96 ЦПК), судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги. У цьому випадку може бути видано судовий наказ про стягнення не лише суми заборгованості, але й про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. Для їх стягнення суду має бути додано документи, що чітко підтверджують їх розрахунок (у тому числі й розрахунок щомісячних нарахувань), при цьому визначений розмір не потребує додаткової оцінки та дослідження у сукупності з іншими доказами.

Згідно з п.2 ч.3 ст.100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі, якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Частиною 8 ст.105-1 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду заяви про скасування судового наказу суд має право скасувати судовий наказ та роз'яснити, що заявлені стягувачем вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, в п. 9 Постанови «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» №14 від 23 грудня 2011 року, наявність спору про право (п.2 ч. 3 ст. 100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (частина третя статті 267 ЦК України ). Разом із тим, лише той факт, що договірні зобов'язання (наприклад, у частині оплати заборгованості телекомунікаційних послуг чи послуг телебачення і радіомовлення) не виконуються, без обґрунтування причин, не вважається наявністю спору про право.

Як вбачається з матеріалів справи, судовий наказ було видано судом за вимогою ПАТ «Криворіжгаз» про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 за спожитий природний газ з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості на підставі наданих документів на підтвердження заявленої матеріально-правової вимоги, а саме: укладеного між ПАТ «Криворіжгаз» та ОСОБА_2 письмового договору про надання населенню послуг з газопостачання від 07.07.2009 року за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Очаківська, 29 та розрахунку про існування боргу станом на 01 березня 2014 року та нарахованих на суму боргу індексу інфляції й 3% річних відповідно в розмірах 37,41 грн. та 46,57 грн.(а.с. 4, 5).

З тексту заяви про скасування судового наказу вбачається, що боржник ОСОБА_2 обґрунтовує незгоду із вимогами стягувача, посилаючись на відсутність у неї заборгованості з оплати послуг з газопостачання та сплив позовної давності щодо заявлених стягувачем вимог (а.с. 20).

Вирішуючи питання про скасування судового наказу за заявою ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив лише з факту наявності у ОСОБА_2 на час звернення ПАТ «Криворіжгаз» з заявою про видачу судового наказу заборгованості з оплати послуг за спожитий природний газ та відсутності доказів, які це спростовують.

Однак, суд першої інстанції не надав оцінку доводам боржника ОСОБА_2 про пропуск стягувачем позовної давності та не перевірив її твердження в цій частині.

Відповідно до наданого стягувачем розрахунку суми заборгованості у ОСОБА_2 наявний борг станом на березень 2014 року в загальному розмірі 8598,29 грн., до якого включено заборгованість в розмірі 4623,37 грн. станом на липень 2013 року (а.с. 4).

Разом з тим, в наведеному розрахунку не зазначено, з чого складається заборгованість і за який період вона утворилася, що унеможливлює визначити нарахування її в межах строку позовної давності.

Відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Разом з тим згідно з роз'ясненнями, наведеними в п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» №14 від 23 грудня 2011 року, наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Отже, розгляд заяви про видачу судового наказу здійснюється без виклику стягувача та боржника та без проведення судового засіданні на основі доданих до заяви документів, що унеможливлює застосування заявленої боржником позовної давності, який заперечує, не визнає та оспорює свій обов'язок перед стягувачем.

Однак, розглядаючи заяву ОСОБА_2 про скасування судового наказу, суд першої інстанції не врахував вищенаведеного, а також те, що в матеріалах справи відсутні документи, які вказують на безспірність розрахунку заборгованості, тоді як визначений стягувачем її розмір потребує додаткової оцінки та дослідження у сукупності з іншими доказами, дійшовши помилкового висновку про відповідність виданого судового наказу вимогам ст.ст. 95-103 УПК України та відсутність підстав для його скасування.

Відповідно до ч. 1 ст. 309-1 ЦПК України, судовий наказ підлягає скасуванню в апеляційному порядку, якщо апеляційний суд встановить відсутність між стягувачем та боржником спірних правовідносин, на основі яких була заявлена вимога, передбачена ч. 1 ст. 96 цього Кодексу.

З огляду на викладене, враховуючи відсутність доказів безспірності заявлених стягувачем вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а судовий наказ - скасуванню.

Керуючись 303, 307, 309-1, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Судовий наказ Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 07 квітня 2014 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Криворіжгаз» заборгованості за спожитий природний газ у розмірі 3077,29 грн., інфляційних витрат в розмірі 37,41 грн., 3% річних в розмірі 46,57 грн. та витрат по сплаті судового збору у сумі 121,80 грн. скасувати.

Роз'яснити Публічному акціонерному товариству «Криворіжгаз» право на звернення із заявленими вимогами в порядку позовного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: