Справа № 266/2307/17
Провадження № 2-о/266/259/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року м. Маріуполь Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі головуючого судді Дяченко Д.О., за участю секретаря Сологуб Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Приморський районний у місті Маріуполі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту смерті,

ВСТАНОВИВ:

21 червня 2017 року заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з даною заявою, зазначивши, що 11 травня 2017 р. в м. Донецьк Донецької області помер його батько ОСОБА_2. Заявник отримав документи про смерть померлого неналежного зразка, які не відповідають формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 року «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті» зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024. Задля реалізації своїх спадкових та соціальних прав заявнику було необхідно отримати в органах РАЦС України свідоцтво про смерть, у чому йому було відмовлено Приморським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. У звязку із цим просила встановити факт смерті померлої в м. Донецьк вказаного числа.

Заявник ОСОБА_1, представник заінтересованої особи Приморський районний у місті Маріуполі відділ державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Донецькій області в судовому засіданні участі не приймали, письмово просили розглянути справу за їх відсутності. Заявник заяву підтримав. Представник заінтересованої особи надав заяву в якій просив розглянути справу на розсуд суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заяву обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню на підставі наступних правових норм та встановлених обставин справи.

У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до абзацу першого п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» з наступними змінами та доповненнями, заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобовязаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

Згідно ч.ч. 2 та 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим тимчасово окупованої території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/ або особами є недійсним і не створює правових наслідків.

Місто Донецьк, відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1085 від 07.11.2014 року, входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_1 серії ІІІ-НО №445057 від 14 січня 1978 року. (а.с. 4).

Судом встановлено та підтверджується письмовими доказами, що 12 травня 2017 року видано медичне свідоцтво про смерть ОСОБА_2 № 1496, який помер 11 травня 2017 року в м. Донецьк Донецької області (а.с.7).

Згідно Свідоцтва про смерть № 067368 виданого 12 травня 2017 року - 11 травня 2017 року помер ОСОБА_2 у м. Донецьк, Донецька область, Україна. (а.с.6).

Від цього, медичне свідоцтво про смерть та Свідоцтво про смерть які не відповідають Наказу Міністерства охорони здоровя України №545 від 08.08.2006 року «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», є недійсним і не створює правових наслідків.

Також встановлено, що заявник звернувся до Приморського районного у місті Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області аби отримати свідоцтво про смерть, 20 червня 2017 року, вихідний номер №15.5-17-195 у чому йому було відмовлено з-за не легітимності документів, що підтверджують смерть (а.с. 3).

Тобто, реєстрація органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті виявилася неможливою.

Таким чином, оскільки доводи заявниці знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, то заява підлягає задоволенню, що надасть заявниці можливість отримати свідоцтво про смерть померлої та реалізувати свої спадкові права.

Керуючись ст. 256 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті задовольнити.

Встановити, що громадянин України, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, помер 11 травня 2017 року у м. Донецьк, Донецької області, Україна.

Рішення суду підлягає негайному виконанню, але може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Донецької області через Приморський районний суд м. Маріуполя в 10-денний строк з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після спливу строку подачі апеляційної скарги. В разі подачі апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д`яченко Д. О.