АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 640/8624/17 Головуючий суддя І інстанції Сенаторов
Провадження № 22-ц/790/4409/17 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: подання ВДВС
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді Яцини В.Б.

суддів: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

за участю секретаря Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 07 червня 2017 року по цивільній справі за поданням державного виконавця відділу примусового виконавця рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_5 про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України,

встановила :

У червні 2017 року до Київського районного суду міста Харкова з поданням, погодженим з начальником УДВС ГТУЮ у Харківській області, про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_3, звернувся державний виконавець УДВС ГТУЮ у Харківській області, мотивуючи свої вимоги тим, що станом на теперішній час борг ОСОБА_3 не сплачено, зобов'язання залишаються не виконані.

Державний виконавець до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 07 червня 2017 року подання задоволено. Тимчасово обмежено боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду представник ОСОБА_3- ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить її скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні подання виконавця. При цьому посилався на те, що ухвала суду необгрунтована, справу розглянуто без виклику ОСОБА_3

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення представника ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області перебуває виконавче провадження ВП № 52406720 з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованості за Кредитним договором № 6/4/2007/840-К/225 від 30.03.2007 року у сумі 6142 464,69 грн.

На виконання зазначеного виконавчого документу, 29.09.2016 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження № 52406720 та надано строк для самостійного виконання. Але, у визначений державним виконавцем строк рішення суду виконано не було.

В якості забезпечення виконання виконавчого документу, державним виконавцем ухвалено про накладення арешту на все майно боржника.

Задовольняючи подання суд першої інстанції виходив з того, що боржник свідомо не виконує рішення суду, а вказані обставини можуть свідчити про ризик виїзду боржника за кордон, що може призвести до унеможливлення виконання судового рішення.

Однак такі висновки сду не відповідають обставинам справи та нормам матеріального права.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Пунктом 5 ст. 6 цього Закону передбачено як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Згідно п. 18 ч.3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язання за рішенням.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» N 606-XIV від 21 квітня 1999 року у редакції, що була чинна на момент відкриття виконавчого провадження стосовно ОСОБА_3, копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Однак, в матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази про те, що вказана постанова фактично надсилалася боржнику, або що він її отримав. У справі також відсутні дані про наявність у відповідача майна, на яке було накладено арешт, тому заперечення боржника про те, що він не був повідомлений про примусове виконання рішення суду нічим об'єктивно не спростовані.

Виходячи з наведеного судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність тимчасового обмеження права боржника виїжджати за межі України, є необґрунтованими, і вважає, що такі заходи було здійснено судом передчасно, внаслідок чого були порушені вказані норми матеріального і процесуального права.

Тому з передбачених п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України підстав колегія суддів скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання про відмову у задоволенні подання.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 3 ч. 2 ст. 307, п. 2 ч. 1 ст. 312, ст.ст. 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 -ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 07 червня 2017 року скасувати.

У задоволенні подання державного виконавця відділу примусового виконавця рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_5 про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України- відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий суддя

Судді колегії