Провадження №22-ц/784/1485/17
Справа номер 489/3673/16-ц
Провадження номер 22-ц/784/1485/17 Головуючий суду першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 49 Суддя-доповідач апеляційного суду ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2017 року м.Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на заочне рішення Ленінського районного суду м.Миколаєва від 13 березня 2017 року, ухвалене за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И Л А:

25 липня 2016 року ОСОБА_4 звернувся із вказаним позовом, який обґрунтовував наступним.

18 серпня 2006 року він та відповідачка зареєстрували шлюб у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управлінні юстиції, про що було зроблено актовий запис №906.

З червня 2016 року сторони перестали проживати разом, оскільки втратили почуття любові та поваги один до одного.

Позивач вказував, що на даний час проживає однією сімєю із другою жінкою.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_4 просив розірвати укладений між сторонами шлюб.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 листопада 2016 року провадження у справі було зупинено до 13 березня 2017 року для надання подружжю строку для примирення.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 13 березня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено. Шлюб між позивачем та ОСОБА_3 розірвано. Прізвище ОСОБА_3 залишено без змін. З відповідачки на користь ОСОБА_4 стягнуто судовий збір в сумі 551 грн.20 коп.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Миколаєва від 25 травня 2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд вищезазначеного заочного рішення суду відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій вказувала на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Відповідач просила скасувати рішення районного суду, оскільки воно, на її думку, є незаконним, тому що ухвалено без розгляду її зустрічного позову про поділ майна. У своїй скарзі відповідач наголошувала, що суд безпідставно розглянув справу у заочному порядку, оскільки вона та її представник мали поважні причини відсутності у судовому засіданні 13 березня 2017 року, у звязку з чим просили відкласти розгляд справи. З цих же підстав відповідач вважала незаконною ухвалу суду про відмову у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов ОСОБА_4, районний суд виходив з того, що подальше спільне життя подружжя ОСОБА_4 і збереження шлюбу між ними суперечило б їх інтересам.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, з огляду на таке.

Ст.51 Конституції України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статті 110, 112 СК України регламентують, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

При розгляді позовів про розірвання шлюбу суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Пленум Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у пункті 10 розяснив, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

Як вбачається з матеріалів справи, 18 серпня 2006 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між сторонами, про що зроблено актовий запис №906 (а.с.13).

25 липня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою з причини втрати почуття любові і поваги один до одного.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 листопада 2016 року провадження у справі було зупинено до 13 березня 2017 року для надання подружжю строку для примирення.

Однак, вказаного не відбулося, і позивач 13 березня 2017 року подав заяву, у якій зазначав, що більше девяти місяців мешкає з іншою жінкою та має намір збудувати іншу сімю, а тому наполягав на задоволенні позову про розірвання шлюбу.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок районного суду про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_4 відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

Суд всебічно дослідив обставини справи і дійшов правильного висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечитиме їх інтересам.

За такого, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду, оскільки воно є законним та обґрунтованим.

Посилання ОСОБА_3 на незаконність рішення у звязку з не розглядом одночасно з первісним позовом її зустрічної позовної заяви про поділ майна, яка була подана шляхом здачі на пошту в день ухвалення рішення, колегія суддів вважає безпідставними.

На час розгляду судом позову про розірвання шлюбу в суді позов про поділ майна не був зареєстрований. Звертаючись до суду з заявами про відкладення розгляду справи, які були подані 13 березня 2017 року, тобто в день ухвалення рішення та подання зустрічного позову, відповідач та її представник не повідомили суд про намір подати зустрічну позовну заяву.

Отже, суд обєктивно не міг знати про бажання відповідача подати таку заяву.

Твердження відповідача про те, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції порушив її право на вибір прізвища після розірвання шлюбу, не зясувавши її думки, колегія суддів вважає голослівними, оскільки апелянт не висловлює своє бажання щодо того, яке прізвище вона бажає залишити за собою.

Отже, у колегії суддів не має підстав вважати, що відповідач на день ухвалення рішення чи на даний час бажає змінити своє теперішнє прізвище на дошлюбне.

Що ж стосується доводів ОСОБА_3 про незаконність рішення суду щодо розподілу судових витрат, то вони є необґрунтованими.

Рішення суду в зазначеній частині відповідає вимогам ст.88 ЦПК України.

Доводи відповідача про те, що суд безпідставно розглянув справу у заочному порядку, а потім залишив її заяву про перегляд заочного рішення без задоволення, є слушними. Однак, виходячи з позиції ч.3 ст.309 ЦПК України, вони не можуть слугувати підставою для скасування правильного по суті рішення суду.

Керуючись ст.ст.303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Ленінського районного суду м.Миколаєва від 13 березня 2017 року залишити без мін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий

Судді