У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Журавель В.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Чернігівська міська рада, Перша Чернігівська державна нотаріальна контора, ОСОБА_6, ОСОБА_7, публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк», про стягнення заборгованості спадкодавця за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 31 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 13 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулося до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 4 червня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Сведбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Сведбанк» (далі - ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_9 укладено кредитний договір № 2402/0108/02-024 про надання кредиту на споживчі потреби в розмірі 37 245 доларів США, із строком повернення 3червня 2018 року включно. Забезпеченням виконання зобов'язань позичальника за вказаним кредитним договором є іпотека квартири АДРЕСА_1 та укладено договір поруки №2402/0108/02-024-Р-1, за яким поручителем виступила дружина позичальника - ОСОБА_6

28 листопада 2012 року ПАТ «Сведбанк» відступило право вимоги за кредитним договором товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (далі - ТОВ «ФК «Вектор Плюс»), уклавши договір факторингу №15.

В свою чергу 28листопада 2012 року між ТОВ «ФК«Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу, за яким права вимоги по кредитному договору від 4 червня 2008 року № 2402/0108/02-024 перейшли до товариства з обмеженою відповідальністю«Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи»).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року позичальник помер і станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 року заборгованість за кредитним договором складає 240 809 грн 91коп.

Посилаючись на те, що ОСОБА_4, ОСОБА_5 є спадкоємцями позичальника ОСОБА_9, який належним чином не виконував зобов'язання за кредитним договором, тому позивач просив задовольнити позов.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 31 жовтня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 13 грудня 2016 року, позов ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за договором кредиту в розмірі 115 778 грн 75 коп. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за договором кредиту в розмірі 115 778 грн 75 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до п. 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суди першої та апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням положень ст. ст. 1216, 1296 ЦК України, дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову.

Отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст. 1296 ЦК України є правом, а не обов'язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора. Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов'язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця.

Оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не відмовилися від спадщини, яка відкрилася після смерті позичальника ОСОБА_10, тому правильним є висновок судів про наявність підстав для часикового задоволення позову.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 31 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 13 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

В.І. Журавель

С.Ф. Хопта