У х в а л а

іменем україни

27 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Завгородньої І.М., Мазур Л.М.,

Писаної Т.О., Попович О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 08 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 15 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпня 2014 року публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» (далі - ПАТ «Брокбізнесбанк») звернулося до суду з позовом, який уточнило у процесі розгляду справи, до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 552А-60 від 17 квітня 2008 року в сумі 8 550,83 доларів США та 92 980 грн.

На обґрунтування позовних вимог банк посилався на те, що 17 квітня 2008 року між АК «Брокбізнесбанк», правонаступником якого є ПАТ «Брокбізнесбанк», та відповідачем було укладено кредитний договір № 552А-60, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 19 780 доларів США для придбання автомобіля, строком до 17 квітня 2015 року та сплатою 12,5 % річних за користування кредитом.

Вказав, що відповідачка вказані на себе зобов'язання належним чином не виконувала, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка складається: із заборгованості за кредитом в сумі 2 774,32 доларів США, що еквівалентно 68 915 грн 48 коп.; із заборгованості за процентами в сумі 386,92 доларів США, що еквівалентно 9 611 грн 28 коп., із неустойки за прострочення сплати кредиту у розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу - 2 124,39 доларів США, що еквівалентно 52 770 грн 95 коп.; штрафу в сумі 46 340 грн; із неустойки за прострочення сплати процентів у розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу - 341,56 доларів США, що еквівалентно 8 484 грн 40 коп. та штрафу в розмірі 46 640 грн.

Також позивач просив стягнути з відповідача 3 % річних за заборгованість по кредиту в сумі 34,92 доларів США, що еквівалентно 867 грн 47 коп., заборгованість по процентам в сумі 5,61 доларів США, що еквівалентно 139 грн 47 коп. та штраф за порушення п. 7.2 та п. п. 4.2.6 кредитного договору в сумі 2 883,10 доларів США, що еквівалентно 71 617 грн 68 коп. (а. с. 99, т. 1).

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 08 червня 2016 року в задоволенні позову ПАТ «Брокбізнесбанк» відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 15 листопада 2016 року апеляційну скаргу ПАТ «Брокбізнесбанк» відхилено, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 08 червня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «Брокбізнесбанк», посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення ОСОБА_3, подані її представником за довіреністю ОСОБА_4, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, виходив із того, що відповідачем достроково погашено кредит, а розмір заборгованості не підтверджений належними доказами.

Суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін рішення місцевого суду, дійшов висновку про недоведеність заявлених позовних вимог.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що зазначеним вимогам ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій установлено та підтверджується матеріалами справи, що 17 квітня 2008 року між АК «Брокбізнесбанк», правонаступником якого є ПАТ «Брокбізнесбанк», та відповідачем було укладено кредитний договір № 552А-60, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 19 780 доларів США для придбання автомобіля, строком до 17 квітня 2015 року та сплатою 12,5 % річних за користування кредитом (а. с. 4, 5, т. 1).

Відповідно до договору застави № 522-А-60-1 від 17 квітня 2008 року, ОСОБА_3 з метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, передала у заставу банку автомобіль марки «Mazda» (а. с. 77, 78, т. 1).

Того ж дня, відповідачка застрахувала вищевказаний автомобіль у товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта» (ТДВ «СК «Провіта»), що підтверджується договором добровільного страхування наземного транспорту (а. с. 79-81, т. 1).

Згідно із свідоцтвом про шлюб від 16 липня 2011 року, відповідачка змінила прізвище на «Яковлєву» (а. с. 9, т. 1).

З лютого 2014 року ОСОБА_3 припинила вносити щомісячні платежі на погашення кредитної заборгованості, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка складається: із заборгованості за кредитом в сумі 2 774,32 доларів США, що еквівалентно 68 915 грн 48 коп.; із заборгованості за процентами в сумі 386,92 доларів США, що еквівалентно 9 611 грн 28 коп., із неустойки за прострочення сплати кредиту у розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу - 2 124,39 доларів США, що еквівалентно 52 770 грн 95 коп.; штрафу в сумі 46 340 грн; із неустойки за прострочення сплати процентів у розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу - 341,56 доларів США, що еквівалентно 8 484 грн 40 коп. та штрафу в розмірі 46 640 грн; із 3 % річних за заборгованість по кредиту в сумі 34,92 доларів США, що еквівалентно 867 грн 47 коп., заборгованість по процентам в сумі 5,61 доларів США, що еквівалентно 139 грн 47 коп. та штраф за порушення п. 7.2 та п. п. 4.2.6 кредитного договору в сумі 2 883,10 доларів США, що еквівалентно 71 617 грн 68 коп.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1049 цього Кодексу визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду або такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_3, керуючи у 2008 році кредитним автомобілем, потрапила у дорожньо-транспортну пригоду, кредитний автомобіль відремонтувала за власні кошти, у зв'язку з чим ТДВ «СК «Провіта», у якій було застраховано транспортний засіб, перерахувала суму страхового відшкодування на відкритий відповідачкою в банку позичковий рахунок для сплати її заборгованості та нарахованих процентів за кредитним договором в сумі 20 706 грн 35 коп., що еквівалентно 2 845,09 доларів США.

Відповідно до виписки по рахунках, яка також міститься у матеріалах справи, страхове відшкодування в сумі 1 268 грн 96 коп. було зараховано банком 04 грудня 2008 року на погашення заборгованості за відсотками в розмірі 171,90 доларів США, а страхове відшкодування в розмірі 8 206 грн 35 коп. було зараховано банком 10 лютого 2009 року на погашення заборгованості по відсотках в сумі 184,04 доларів США та погашення зобов'язання за кредитом в сумі 881,71 доларів США.

Оскільки, доводи відповідача щодо перерахування страховою компанією на рахунок банку страхового відшкодування в сумі 20 706 грн 35 коп. суперечать розрахункам позивача про виниклу заборгованість за кредитним договором, ОСОБА_3 було заявлено клопотання про призначення судової економічної експертизи.

Згідно із висновком експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Пирожнікової Т.Л. від 31 липня 2015 року, який міститься у матеріалах справи, розрахунок заборгованості позичальника перед банком за договором № 522А-60 від 17 квітня 2008 року по сплаті процентів та погашення основної суми боргу документально не підтверджується (а. с. 161-168, т. 1).

Суд апеляційної інстанції, дійшовши висновку щодо недоведеності заявлених позовних вимог, не перевірив наявні у матеріалах справи розрахунки банку щодо розміру кредитної заборгованості ОСОБА_3, платіжні документи ТДВ СК «Провіта», на підставі яких здійснювалося перерахування страхового відшкодування в рахунок погашення заборгованості за спірним кредитним договором, а також висновок експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Пирожнікової Т.Л. від 31 липня 2015 року.

При цьому, апеляційний суд не врахував, що саме на суд покладено обов'язок здійснення перевірки розрахунку заборгованості за кредитним договором, який міститься у матеріалах справи (а. с. 100-106, т. 1).

Ураховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи та проведення відповідних розрахунків, повністю не встановлені, судове рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Зважаючи на вищевикладене та керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргупублічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 15 листопада 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: І.М. Завгородня

Л.М. Мазур

Т.О. Писана

О.В. Попович