У х в а л а

21 червня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на заочне рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 грудня 2011 року, ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 12 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2011 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 07 листопада 2009 року, який було розірвано рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від

23 серпня 2011 року. В період шлюбу у них народилася донька ОСОБА_5, батьком якої є ОСОБА_2

Матеріальну допомогу на утримання доньки відповідач не надає, у зв'язку з чим ОСОБА_4 була змушена звернутися до суду з позовом, в якому просила стягнути аліменти на утримання доньки ОСОБА_5, в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини.

Заочним рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 грудня 2011 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 12 квітня 2017 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 жовтня 2011 року і до повноліття дитини.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» ВССУ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним судом.

У зв'язку з цим скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ознайомившись із змістом касаційної скарги та судовими рішеннями, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Задовольняючи позов суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що ОСОБА_2 матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, хоча може і повинен її надавати, так як є працездатним за віком та станом здоров'я.

З висновками суддів не можна не погодитися з огляду на таке.

Судами встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з матір'ю ОСОБА_4, яка не працює у зв'язку з потребою догляду за дитиною, отримує допомогу на дитину в розмірі 130 грн 00 коп. щомісяця, інших доходів немає та потребує матеріальної допомоги. ОСОБА_2 проживає окремо від дитини, є працездатним, має постійний дохід та не має інших утриманців, добровільно допомоги на дитину не надає.

Статтею ст. 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, відповідно до ст. 181 СК України.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.

Згідно з положеннями п.п. 17, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх доньки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками може бути змінений за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з набранням рішенням законної сили.

Враховуючи зазначене, суди правильно встановили характер спірних правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, та дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_4

Докази та обставини, на які є посилання у касаційній скарзі були предметом дослідження судами першої і апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Зводяться до оцінки доказів по справі, яким суди дали належну правову оцінку.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись ст. п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на заочне рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 грудня 2011 року, ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 12 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Попович