Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: Попович О.В., Завгородньої І.М., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: відділ Держгеокадастру у Приазовському районі Запорізької області, Реєстраційна служба Приазовського районного управління юстиції Запорізької області, ОСОБА_7, ОСОБА_8, про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами та земельні ділянки у порядку спадкування, за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, ОСОБА_4, треті особи: відділ Держгеокадастру у Приазовському районі Запорізької області, Реєстраційна служба Приазовського районного управління юстиції Запорізької області, ОСОБА_7, ОСОБА_8, про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами та земельні ділянки у порядку спадкування, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 31 березня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 26 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її батько ОСОБА_9, після смерті якого відкрилась спадщина на: житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1; земельну ділянку площею

5,7700 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Чкалівської сільської ради Приазовського району Запорізької області, яка належала померлому на підставі державного акту про право власності на землю НОМЕР_4, від 26 червня 2002 року; 1/2 частини земельної ділянки площею 5,7700 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Чкалівської сільської ради Приазовського району Запорізької області, яка належала померлому на підставі державного акту про право власності на землю НОМЕР_5 від

22 травня 2006 року; земельну ділянку площею 0,5100 га для ведення особистого селянського господарства на території Чкалівської сільської ради Приазовського району Запорізької області, яка належала померлому на підставі державного акту на право власності на землю НОМЕР_1 від

19 травня 2009 року.

Зазначала, що вона у встановлений законом термін звернулася до Приазовської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів.

Враховуючи, що крім неї спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_6 є її сестра ОСОБА_5, просила визнати за нею право власності у порядку спадкування на 1/2 спадкового майна.

У жовтні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_4 та, з урахуванням його уточнень, просив: встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт його постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_2; визнати за ним право власності у порядку спадкування на 1/2 частини житлового будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 Приазовського району Запорізької область; право власності у порядку спадкування на 1/2 частки земельної ділянки площею 5,7700 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Чкалівської сільської ради Приазовського району Запорізької області; право власності у порядку спадкування на 1/2 частки земельної ділянка площею 5,7700 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Чкалівської сільської ради Приазовського району Запорізької області; право власності у порядку спадкування на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,5100 га для ведення особистого селянського господарства на території Чкалівської сільської ради Приазовського району Запорізької області, у порядку спадкування.

На обґрунтування зустрічних позовних вимог зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер його батько ОСОБА_9, після смерті якого відкрилась спадщина на зазначене вище нерухоме майно. Спадкоємцями за законом першої черги є він, як син померлого, та відповідачі за зустрічним позовом - доньки померлого ОСОБА_4, ОСОБА_5, а також дружина померлого - ОСОБА_7, які в установлений законом строк прийняли спадщину, своєчасно звернулися до нотаріальної контори з заявою щодо прийняття спадщини. При цьому ОСОБА_7 відмовилася від прийняття належної їй частки спадщини на його користь.

Вказував, що він на час відкриття спадщини проживав зі спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_2, а тому фактично прийняв спадщину після смерті свого батька. Однак, при зверненні до Приазовської районної державної нотаріальної контори, державний нотаріус відмовив йому у вчинені нотаріальної дії з тих підстав, що місце його реєстрації не співпадає з місцем його постійного проживання зі спадкодавцем, а відтак він є таким, що пропустив 6-місячний строк для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Крім того, у нього відсутні оригінали правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна, що входять до складу спадкової маси.

Рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від

31 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 26 травня 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування на 1/4 частини житлового будинку № 20, зазначений у плані літерою «А-1» лимпачевий обкладений цеглою, з господарськими спорудами: сарай «Б-1», літня кухня «В-1», сарай «Г-1», сарай «Д-1», огорожа №1, водогін № 3, колодязь «к», вбиральня «у» , що розташовані по АДРЕСА_1

Визнано за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування на 1/4 частини земельної ділянки загальною площею 5,7700 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованої на території Чкалівської сільської ради Приазовського району Запорізької області, яка залишилася після смерті ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та належала покійному на підставі державного акту на право власності на землю НОМЕР_6, виданого Чкалівською сільською радою Приазовського району Запорізької області 26 червня 2002 року.

Визнано за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування на 1/4 частини земельної ділянки загальною площею 1/2 від 5,7700 га (що становить 1/8 частини від земельної ділянки загальною площею 5,7700 га) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Чкалівської сільської ради Приазовського району Запорізької області кадастровий № НОМЕР_2 № НОМЕР_9, яка залишилася після смерті ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та належала покійному на підставі державного акту на право власності на землю НОМЕР_5, виданого Приазовською районною державною адміністрацією 22 травня 2006 року.

Визнано за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування на 1/4 частини земельної ділянки загальною площею 0,5100 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Чкалівської сільської ради Приазовського району Запорізької області кадастровий

№ НОМЕР_3, яка залишилася після смерті ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та належала покійному на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено.

Встановлено факт постійного проживання ОСОБА_6 зі спадкодавцем ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 на час відкриття спадщини, тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Визнано за ОСОБА_6 право власності в порядку спадкування на 1/2 частини житлового будинку № 20, зазначений у плані літерою «А-1» лимпачевий обкладений цеглою, з господарськими спорудами: сарай «Б-1», літня кухня «В-1», сарай «Г-1», сарай «Д-1», огорожа № 1, водогін № 3, колодязь «к», вбиральня «у» , що розташовані по АДРЕСА_1

Визнано за ОСОБА_6 право власності в порядку спадкування на 1/2 частини земельної ділянки загальною площею 5,7700 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованої на території Чкалівської сільської ради Приазовського району Запорізької області, яка залишилася після смерті ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та належала покійному на підставі державного акту на право власності на землю НОМЕР_7, виданого Чкалівською сільською радою Приазовського району Запорізької області 26 червня 2002 року.

Визнано за ОСОБА_6 право власності в порядку спадкування на 1/2 частини земельної ділянки загальною площею 1/2 від 5,7700 га (що становить 1/4 частини від земельної ділянки загальною площею 5,7700 га) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Чкалівської сільської ради Приазовського району Запорізької області кадастровий № НОМЕР_2 № НОМЕР_9, яка залишилася після смерті ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та належала покійному на підставі державного акту на право власності на землю НОМЕР_8, виданого Приазовською районною державною адміністрацією

22 травня 2006 року.

Визнано за ОСОБА_6 право власності в порядку спадкування на 1/2 частини земельної ділянки загальною площею 0,5100 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Чкалівської сільської ради Приазовського району Запорізької області кадастровий

№ НОМЕР_3, яка залишилася після смерті ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та яка належала покійному на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі та відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6

Розпорядженням керівника апарату Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № від

03 жовтня 2016 року здійснено автоматичний перерозподіл справи у зв'язку з відставкою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_10, справу передано до провадження судді Попович О.В.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до положень ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_4 та задовольняючи зустрічні позовні вимоги ОСОБА_6, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_9 є ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, кожному з яких належить по 1/4 частини спадкового майна. При цьому враховуючи, що

ОСОБА_7 відмовилась від прийняття спадщини на користь

ОСОБА_6, частка останнього на підставі ч. 3 ст. 1275 ЦК України становить 1/2 частини спадкового майна. Крім того, суд вважав доведеним факт постійного проживання ОСОБА_6 зі спадкодавцем

ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 на час відкриття спадщини, тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 року, у зв'язку із чим ОСОБА_6 прийняв спадщину в установленому законом порядку.

Даний висновок судів першої та апеляційної інстанцій є законним та обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, наданим сторонами доказам та вимогам закону.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки..

Частиною 1 ст. 1267 ЦК України встановлено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Згідно положень ч. ч. 1, 3 ст. 1275 ЦК України якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну, за винятком, якщо спадкоємець відмовився від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця, а також коли заповідач підпризначив іншого спадкоємця.

Враховуючи, що спадкоємцями першої черги після смерті

ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, є його доньки -

ОСОБА_4 та ОСОБА_5, син - ОСОБА_6, дружина -

ОСОБА_7, колегія суддів погоджується із висновком судів попередніх інстанцій, що частка кожного в спадковому майні складає 1/4 частини. При цьому беручи до уваги те, що ОСОБА_7 відмовилась від своєї частки у спадковому майні на користь ОСОБА_6, правильним є висновок судів про збільшення частки останнього у спадковому майні до 1/2 частини.

Крім того, судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 прийняла спадщину шляхом звернення в установлений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а ОСОБА_6 - шляхом фактичного вступу у володіння, оскільки встановлено факт його постійного проживання зі спадкодавцем на момент смерті останнього, що узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України викладеною у постанові від 06 лютого 2013 року у справі № 6-167цс12.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків судів попередніх інстанцій не спростовують. При цьому доводи, щодо неможливості звернення ОСОБА_6 до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно, а також відсутності доказів постійного проживання його із померлим ОСОБА_9, є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та висновками судів попередніх інстанцій, зводяться виключно до переоцінки доказів та незгоди з висновками судів щодо їх оцінки.

Суди попередніх інстанцій вірно визначились із характером спірних правовідносин, правильно застосували норму права, яка підлягає застосуванню, законно та обґрунтовано дійшли висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_4 та задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_6

Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_4 у касаційній скарзі, були предметом розгляду у судах першої та апеляційної інстанцій та при їх дослідженні і встановленні судами було дотримано норми матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень, не дають підстав для висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Приазовського районного суду Запорізької області від

31 березня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Запорізької області від

26 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.В. Попович

І.М.Завгородня

Т.О.Писана