Справа № 2-87/13 Провадження № 22-ц/772/2288/2017Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 27 Доповідач Денишенко Т. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Він-ницької області в складі:

головуючої судді Денишенко Т.О.,

суддів Войтка Ю.Б., Стадника І.М.,

за участі секретаря Торбасюк О.І., представника відповідачки, апелянтки ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційного суду ци-вільну справу за позовом

Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»

до ОСОБА_4, ОСОБА_5 Володими-

рівни про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою ОСОБА_6, її представника ОСОБА_3 на заочне рішення Могилів-По-дільського міськрайонного суду Вінницької області від 04 лютого 2013 року,

В С Т А Н О В И Л А:

02 січня 2013 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк ( да-лі - ПАТ КБ ) «ПриватБанк» звернулося у Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 5993,15 долари США. Позов мотивований тим, що 31 травня 2007 року між ЗАТ КБ «При-ватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № МКМП-177, згідно з яким відповідачці був наданий кредит в сумі 5000,00 доларів США на термін до 27 травня 2010 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у строки та в порядку, встановлені кредитним договором. У забезпечення виконання зобов-язань ОСОБА_4 за дійсним правочином між позивачем та відповідачкою ОСОБА_5 31 травня 2007 року був укладений договір поруки № МКМП-177/3. Проте позичальниця ОСОБА_4 взяті на себе зобовязання за вказаним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого у неї виникла забор-гованість, яка станом на 22 серпня 2012 року становила 5993,15 долари США, з яких: 1902,77 долари США - заборгованість за кредитом, 1746,28 доларів США - заборгованість по процентах за користування кредитними коштами, 871,27 долар США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 1157,64 до-ларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а та-кож 31,29 долар США - штраф ( фіксована частина ), 283,90 долари США - штраф ( процентна складова ). За таких обставин позивач просив стягнути солі-дарно з відповідачів визначену заборгованість та судові витрати, понесені у справі ( а. с. 2-5 ).

Заочним рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 04 лютого 2013 року позов задоволений частково, стягнуто солідар-но з відповідачок на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредит-ним договором в сумі 5669,10 доларів США, з яких: 1902,77 долари США - за-боргованість за кредитом, 1746,28 доларів США - заборгованість по процентах за користування кредитом, 871,27 долар США - заборгованість по комісії за ко-ристування кредитом, 1148,78 доларів США - пеня за несвоєчасність вико-нання зобовязань за договором, а також 452,96 гривні судових витрат (а. с. 37).

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 26 липня 2017 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_6 про перегляд вищезазначеного заочного рішення суду ( а. с. 88 ).

Не погоджуючись із заочним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6, її представник ОСОБА_3 оскаржують його в апеляційно-му порядку, просять дане рішення скасувати в частині солідарного стягнення заборгованості та судових витрат з ОСОБА_6, ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову. Апелянтки посилають-ся на припинення поруки, вважають судове рішення в частині його оскарження незаконним, ухваленим з порушенням норм процесуального та матеріального права ( а. с. 95-96, 110-111 ).

Заочне рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької об-ласті від 04 лютого 2013 року в частині стягнення з позичальниці ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором від 31 травня 2007 року № МКМП-177 сторонами у справі не оскаржується, тому у відповідності з частиною першою статті 303 ЦПК України та розясненнями пункту 15 постанови Пленуму Вер-ховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» апеляційним судом на предмет законності й обгрунтованості не перевіряється.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення та заперечення на апеляційну скаргу сторін у справі, їхніх представників, дослідивши матеріали справи, про-аналізувавши наявні в ній докази в їх сукупності, перевіривши законність і об-ґрунтованість оскаржуваного заочного судового рішення в межах доводів апе-ляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів при-йшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до норм статей 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути за-конним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сто-рони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заочне рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині не відповідає вказаним вимогам.

Судом встановлено, що 31 травня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_4 укладе-ний кредитний договір № МКМП-177, за умовами якого позичальниця отрима-ла кредит в розмірі 5000,00 доларів США за умови сплати відсотків за корис-тування кредитом з кінцевим терміном повернення 27 травня 2010 року ( а. с. 11-14, 20 ). У цей же день 31 травня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 укладений договір поруки № МКМП-177/3, за умовами якого ОСОБА_5 відповідає перед кредитором за виконання ОСОБА_4 зо-бовязань за кредитним договором від 31 травня 2007 року № МКМП-177 у то-му ж розмірі що й позичальниця ( а. с. 17 ). Остання взяті на себе за кредитним договором зобовязання належним чином не виконує, внаслідок чого у неї ви-никла визначена у позовній заяві заборгованість.

Задовольняючи частково позовні вимоги банку, суд першої інстанції, по-силаючись на положення статей 258-259, 549, 554, 625 ЦК України, умови укладених з відповідачками договорів, дійшов висновку про необхідність част-ково задоволити позовні вимоги та стягнути у солідарному порядку наявну за-боргованість за кредитним договором від 31 травня 2007 року № МКМП-177.

Однак з таким висновком суду першої інстанції повністю погодитися не можна зважаючи на наступне.

Згідно пункту 10 договору поруки від 31 травня 2007 року № МКМП-177/3 цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до пов-ного виконання зобовязань за кредитним договором. Умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобовязань боржника не свідчать про те, що правочином встановлений строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України. У такому випадку підлягає врахуванню, застосуванню норма частини четвертої статті 559 ЦК України, якою передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У ра-зі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор про-тягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязан-ня не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука при-пиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одно-го року від дня укладення договору поруки.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього преклюзивного строку жод-них дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосу-вання судових заходів захисту свого права шляхом предявлення позову, кре-дитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим при-пинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобовязань, застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «предявлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановле-ному законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість предявлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника. Однак і в такому разі кредитор мо-же звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня нас-тання строку виконання основного зобовязання.

Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про вико-нання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинно бути предявлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за ос-новним зобовязанням ( якщо умовами договору передбачено погашення кре-диту періодичними платежами ) або з дня, встановленого кредитором для до-строкового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передба-ченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку ви-конання основного зобовязання ( у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем ).

Таким чином, закінчення строку, встановленого договором поруки, так са-мо як і сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зо-бовязання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк ос-новного зобовязання не встановлений, припиняє поруку за умови, що креди-тор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Непредявлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останньої, а отже, і обовязку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором ра-зом із боржником за основним зобовязанням.

Таких правових висновків дійшов Верховний Суд України у постановах від 17 вересня 2014 року ( справа № 6-53цс14 ), 23 травня 2012 року ( справа № 6-33цс12 ), 14 вересня 2016 року ( справа № 6-1451цс16 ).

Згідно підпункту 1.3 кредитного договору від 31 травня 2007 року № МКМП-177 кінцевим терміном повернення кредиту, відсотків та винагороди є 27 травня 2010 року. Саме 27 травня 2010 року є останнім днем для сплати бор-гових зобовязань. З позовними вимогами у цій справі до поручителя банк звернувся лише 02 січня 2013 року, тобто після спливу шестимісячного строку від дня настання строку виконання основного зобовязання. Відтак в силу час-тини четвертої статті 559 ЦК України порука є припиненою.

За викладених обставин колегія суддів визнає обгрунтованими доводи апе-ляційної скарги щодо припинення поруки за договором від 31 травня 2007 року № МКМП-177/3 у звязку з непредявленням кредитором протягом строку, ви-значеного частиною четвертою статті 559 ЦК України, вимоги до поручителя, тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з ухва-ленням нового рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Згідно норм статті 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність об-ставин, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обстави-нам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно з частиною 5 статті 88 ЦПК України якщо суд апеляційної або каса-ційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове рішення, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись нормами статей 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6, її пред-ставника ОСОБА_3 задовольнити.

Заочне рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької об-ласті від 04 лютого 2013 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного то-вариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованості за кредитним дого-вором від 31 травня 2007 року № МКМП-177 та судового збору в розмірі 452,96 гривні ( чотириста пятдесят дві гривні 96 коп. ) скасувати.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 31 травня 2007 року № МКМП-177 відмовити.

В іншій частині заочне рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційного банку «При-ватБанк» на користь ОСОБА_6 498,26 гривень ( чоти-риста девяносто вісім гривень 26 коп. ) у відшкодування сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголо-шення, однак воно може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ про-тягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча:/підпис/

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: