Справа № 461/3820/16 Головуючий у 1 інстанції: Котельва К.О.
Провадження № 22-ц/783/2044/17 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Струс Л.Б.

суддів: Левика Я.А., Шандри М.М.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3, представників ОСОБА_4, ОСОБА_5, прокурора Зубрицького В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 17 січня 2017 року у справі за позовом Галицької районної адміністрації Львівської міської ради в інтересах ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, та зустрічну позовну заяву ОСОБА_3, ОСОБА_2 до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про усунення перешкод у вихованні дитини,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 17 січня 2017 року позов Галицької районної адміністрації Львівської міської ради в інтересах ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задоволено.

Позбавлено батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відносно малолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1

Вирішено стягувати солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 1 228 грн. починаючи з дня звернення позивача до суду з 07.06.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Накладено заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_2 та є житлом малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати у розмірі 689,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати у розмірі 689,00 грн.

В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Дане рішення оскаржили ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі зазначають, що вважають висновок органу опіки і піклування необґрунтованим, оскільки обстеження умов проживання дитини і батьків не проводилось. Вважають, що позиція опіки і піклування зводиться до вживання батьками алкоголю, а не ухилення від виконання ними своїх батьківських обов'язків. Окрім того вказують, що суд не дав оцінку витягу з медичної карти № 1991 ОСОБА_7, згідно якого дитини пройшла медичне обстеження, є здорова, а отже доглянута. Звертають увагу, що 23 грудня 2016 року Апеляційний суд Львівської області виніс постанову, якою скасував постанову Галицького районного суду м. Львова від 14.06.2016р. про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП.

Просять скасувати рішення Галицького районного суду м. Львова від 17 січня 2017 року, відмовити в задоволенні позову Галицької районної адміністрації Львівської міської ради та задовольнити позов ОСОБА_3 і ОСОБА_8.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_2, ОСОБА_3, їхнього представника ОСОБА_4, представника ОСОБА_5, прокурора Зубрицького В.В., перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Судом встановлено, що батьками малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження від 19.11.2016 серія НОМЕР_1 (а.с.6).

Згідно листа Міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції від 29 вересня 2015 № 6046/04-06 первинно відомості про батька малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 внесені на підставі ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. (а.с.28)

Судом встановлено, що батьки малолітньої ОСОБА_6 не перебувають у зареєстрованому шлюбі.

Відповідно до висновку Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування від 06.06.2016 року №3109-вих-45 «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_9 відносно малолітньої доньки ОСОБА_6, 21.07.2015 року р.н.» Галицька районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_9 відносно малолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7-9).

Вищезгаданий висновок прийнятий на підставі ряду листів: від 30.11.2015 року № 2607-580 Львівського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді 26.11.2015 о 16:30 год. працівниками відділу соціальної роботи Галицького району Львівського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді здійснено візити за адресою: АДРЕСА_1, за результатом якого встановлено, що дитина не була одягнута відповідно до температурного режиму помешкання, тільки загорнута в маленьке, тоненьке одіяло. Мати дитини ОСОБА_3 та її співмешканець ОСОБА_2 на час візиту перебували у нетверезому стані, поводили себе дивно, на прохання вдягнути дитину - одягу не знайшли (а.с.30), від листа Галицького відділу поліції ГУ НП у Львівській області від 02.06.2016 № 7422-37/01-16 01.05.2016 року в Галицький відділ поліції міста Львова ГУ НП у Львівській області, надійшло повідомлення від особи на ім'я ОСОБА_10 про те, що по АДРЕСА_1 жінка сильно п'яна, чоловік не може залишити із маленькою дитиною. Під час проведення перевірки встановлено, що за даною адресою: АДРЕСА_1 проживає сім'я ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які виховують малолітню дитину. ОСОБА_2 від надання пояснень відмовився. ОСОБА_3 пояснила, що 01.05.2016 вона приїхала з села Судова Вишня в м. Львів за місцем її проживання. Її співмешканець ОСОБА_2 знаходився вдома у нетверезому стані. Вони разом у присутності малолітньої дитини розпивали алкоголь, після чого ОСОБА_2 зателефонував в поліцію (а.с.34), та Галицького відділу поліції ГУ НП у Львівській області від 25.05.2016 № 7432/37/01-16 працівниками сектору ювенальної превенції Галицького ВП ГУ НП у Львівській області на ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 184 КУпАП (за неналежне виконання батьківських обов'язків), який для розгляду та прийняття рішення скеровано у Галицький районний суд (а.с.33).

Встановлено, що малолітня ОСОБА_6 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1, разом з батьком ОСОБА_2, а мати ОСОБА_3 проживає за вказаною адресою без реєстрації. Квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_8, що підтверджується довідкою ЛКП «Центральне» Ф-2 від 11.02.20216 року № 6177 (а.с.29).

Задовольняючи позовні вимоги Галицької районної адміністрації Львівської міської ради в інтересах ОСОБА_6 районний суд виходив з того, що відповідачі не належно виконують свої обов'язки по вихованню малолітньої дитини, що проявляється у відсутності піклування про фізичний та духовний розвиток дитини.

Однак, колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції виходячи із наступного.

Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959р.), «дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості».

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Статтею 150 СК України, яка закріплює обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, а також зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ч.ч. 2, 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до п.п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Матеріалами справи встановлено, що у висновку Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 06.06.2016 р. є покликання на лист Галицького відділу поліції ГУ НП у Львівській області від 25.05.2016, згідно якого працівниками сектору ювенальної превенції Галицького ВП ГУ ПН у Львівській області на гр. ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення передбачене ст. 184 КУпАП (за неналежне виконання батьківських обов'язків).

Однак колегія суддів не погоджується із таким покликанням виходячи із наступного.

Колегією суддів встановлено, що постановою Галицького районного суду м. Львова від 14 червня 2016 року ОСОБА_3 визнана винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення - попередження.

Судовою колегією встановлено, що постановою Апеляційного суду Львівської області від 23 грудня 2016 року постанову Галицького районного суду м. Львова від 14 червня 2016 року щодо ОСОБА_3 скасовано. Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 за ч.1 ст. 184 КУпАП закрито за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Дана постанова набрала законної сили 23.12.2016 року.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ч.6 ст. 19 Сімейного кодексу України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів не бере до уваги висновок Галицької районної адміністрації від 06.06.2016р. про доцільність позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_9 відносно малолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки даний висновок носить лише рекомендаційний характер, а тому з урахуванням сукупності всіх обставин, сам по собі не може бути підставою для позбавлення відповідачів батьківських прав.

Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Ухвалюючи оскаржуване рішення про задоволення позову, перевіряючи зазначені позивачем підстави для позбавлення відповідачів батьківських прав та зазначені відповідачами заперечення щодо задоволення первісного позову, суд першої інстанції виходив з наявності безсумнівних доказів, які, на його думку, свідчать про не належне виконання своїх обов'язків по вихованню малолітньої дитини, що проявляється у відсутності піклування про фізичний та духовний розвиток дитини.

Як встановлено судом, малолітня ОСОБА_6 перебуває у ЛОР «Будинок дитини № 1 для дитини з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки» на підставі заяви батька ОСОБА_2 та розпорядження Галицької РДА №489 від 07.10.2016р. (а.с.67, 99).

Відповідно до листа Комунального закладу ЛОР «Будинок дитини № 1 для дитини з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки» від 07.10.2016р. № 489, підтверджується те, що за час перебування малолітньої ОСОБА_6 у закладі її мати ОСОБА_3 та батько ОСОБА_2 постійно проявляють інтерес до життя дитини, цікавляться станом здоров'я, фізичним та розумовим розвитком дитини і відвідували її кожний окремо в загальному 45 разів.

Колегія суду вважає, що ухвалюючи рішення суд не з'ясував у чому полягає винна поведінка відповідачів, не дав належної оцінки наданим відповідачами доказам, на підтвердження того, що вони хочуть брати участь у вихованні дитини та виконувати свої батьківські обов`язки.

Судовою колегією не встановлено умисної винної поведінки відповідачів щодо ухилення від виховання малолітньої доньки і свідомого нехтування ними своїми батьківськими обов'язками, а відтак висновок суду першої інстанції про наявність підстав для позбавлення батьківських прав, передбачених ч.2ст. 164 СК України є необгрунтованим.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції не врахував і того, що позбавлення батьківських прав, відповідно до ст. 166 СК України, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків.

Окрім того, стягнувши аліменти з батьків на утримання малолітньої доньки ОСОБА_6 районний суд не вказав, на користь кого має проводитися таке стягнення.

Відповідно до вимог ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, висновки суду не повній мірі відповідають дійсним обставинам справи, що відповідно до ч.1 ст. 309 ЦПК України є підставами для скасування оскаржуваного рішення в частині задоволення позовних вимог Галицької районної адміністрації Львівської міської ради в інтересах ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні цих вимог.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 щодо усунення перешкод у вихованні дитини та вважає, що районний суд прийшов до вірного висновку про те, що Галицька районна адміністрація Львівської міської ради не чинить перешкоди ОСОБА_2, та ОСОБА_3 у вихованні дитини ОСОБА_6, оскільки за заявою самого батька малолітню ОСОБА_6 поміщено у будинок дитини.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.209, 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, ст..ст.309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 17 січня 2017 року скасувати в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відносно малолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1; стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 1 228 грн. починаючи з дня звернення позивача до суду з 07.06.2016 року і до досягнення дитиною повноліття; накладення заборони на відчуження квартири АДРЕСА_1 яка належить на праві власності ОСОБА_2 та є житлом малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1; стягнення з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати у розмірі 689,00 грн.; стягнення з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати у розмірі 689,00 грн. та відмовити в задоволенні зазначених вимог.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішеням законної сили.

Головуючий

Судді