Справа № 139/524/17
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

27 червня 2017 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої - судді Тучинської Н.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

та секретаря судового засідання Хонькович Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Сторони із 14 липня 2012 року по 04 квітня 2017 року перебували у зареєстрованому шлюбі і мають двох спільних малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Діти з 09 червня 2017 року проживають з матірю і перебувають на її повному утриманні, відповідач добровільно не приймає участі в утриманні їх спільних дітей, а тому позивач 20 червня 2017 року заявила до суду вимогу про стягнення із ОСОБА_2 на її користь аліментів на синів в розмірі 1/3 частини його заробітку, але не менше встановленого законом мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду до досягнення дітьми повноліття.

Позивач у судовому засіданні позовну вимогу підтримала з підстав, наведених у позовній заяві, просила позов задовольнити. Додатково ОСОБА_1 суду пояснила: У шлюбі з відповідачем вона народила двох малолітніх дітей. Відповідач ніде не працював, не бажав їхати на заробітки, а тому вони погодили між собою, що вона поїде на заробітки, а він займатиметься вихованням дітей. 04 квітня 2017 року з ініціативи відповідача офіційно припинено шлюб між ними. Поки на дітей виплачувалася соціальна допомога, відповідач утримував їх у себе, діти ходили там у дитячий садок, а вона забирала їх до себе лише на вихідні. В даний час виплату соціальної допомоги припинено і відповідач не приймає у свою сімю їх спільних дітей. Так, 09 червня ц.р. вона забрала дітей до себе на вихідні. В понеділок ввечері вона привезла дітей до відповідача, але той відпочивав у кафе, був у нетверезому стані і не захотів брати дітей до себе. Тому вона з тих пір самостійно утримує дітей на кошти, які заробила, поки була на заробітках, а також їй допомагають батьки. Відповідач уникає не лише утримання дітей, а й спілкування з ними. За таких обставин вона вимушена звертатися до суду з цим позовом.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав і суду пояснив, що саме позивач самоусунулася від виконання своїх материнських обовязків, зокрема, з 29 вересня 2016 року до квітня 2017 року перебувала на заробітках, а він займався вихованням дітей. З травня місяця ц.р. вони домовилися про участь у вихованні та утриманні дітей. Однак, з 09 червня 2017 року позивач забрала дітей до себе і з тих пір вони живуть з нею. Вважає, що пройшов надто короткий термін, аби стверджувати, що він не надає матеріального утримання на дітей, а тому вважає позов передчасним. З 15 червня 2017 року він працевлаштований (цивільно-правова угода з КУ «Мурованокуриловецька ЛПЛ»), матиме щомісячний дохід в розмірі 4 тисяч гривень. Відповідно до угоди з роботодавцем, заробітна плата буде виплачуватися один раз на місяць 15-ого числа. Коли він отримає зарплату, буде надавати матеріальну допомогу на утримання дітей.

Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, заслухавши пояснення сторін у справі, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення у заявленому об`ємі з врахуванням наступного:

Рішенням Мурованокуриловецького районного суду від 23 березня 2017 року (а.с. 10-11) стверджується, що сторони із 14 липня 2012 року по 04 квітня 2017 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

Свідоцтвами про народження (а.с. 5, 6) доводиться, що сторони мають двох спільних малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Форма і спосіб утримання дітей визначається за домовленістю між батьками дитини (частини 1 і 2 ст. 181 СК України).

Заява позивача про те, що діти з 09 червня 2017 року проживають разом з нею і знаходиться на її утриманні, стверджується довідкою Обухівської сільської ради № 330/2-10 від 16.06.2017 (а.с. 8), а також не оспорюється відповідачем.

Довідкою начальника управління праці та соціального захисту населення Мурованокуриловецької РДА (а.с. 9) стверджується, що позивач перебуває на обліку в управлінні праці і отримує допомогу відповідно до ЗУ «Про державну допомогу сімям з дітьми». Крім того, зі слів позивача, вона має деякі заощадження, а також їй допомагають батьки і брат утримувати дітей.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Враховуючи, що відповідач, з його слів, з 15 червня 2017 року працює за цивільно-правовою угодою юрисконсультом КУ «Мурованокуриловецька ЛПЛ» і отримуватиме дохід у розмірі 4 тисячі гривень, суд вважає за можливе задовольнити вимогу позивача про стягнення аліментів у частці від заробітку.

Сімейне законодавство зобовязує суд при визначенні розміру аліментів враховувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних осіб, а також інші обставини, що мають істотне значення.

Визначаючи розмір аліментів, суд враховує наступне:

Нормами Сімейного кодексу України передбачено обовязок батьків утримувати своїх дітей з моменту їх народження до досягнення ними повноліття. Такий обовязок є рівною мірою, обовязком як матері так і батька. Батьки зобовязані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, або чи припинено їх шлюб.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною постановою ВР № 789-XII від 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Судом встановлено і не заперечується відповідачем, що з 09 червня 2017 року діти сторін перебувають лише на утриманні позивача. Зі слів позивача та довідки УПСЗН Мурованокуриловецько РДА № 232 від 13.06.2017 (а.с. 9) вбачається, що на сьогоднішній день єдиним доходом позивача, а, отже, і джерелом утримання малолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, є допомога при народженні, особисті заощадження позивача та допомога рідних.

В той же час, відповідач заявив, що отримував дохід за надання юридичних послуг, отримуватиме заробітну плату (дохід) за місцем роботи в КУ «Мурованокуриловецька ЛПЛ в розмірі 4 тисяч гривень, не має утриманців (довідка Морозівської сільської ради № 238 від 26.04.2017).

За таких обставин, враховуючи положення ч. 2 ст. 182 СК України про мінімальний розмір аліментів, суд вважає, що розумним і таким, що відповідає інтересам обох сторін та їх двох малолітніх дітей, буде визначення розміру аліментів як 1/3 частина від заробітку відповідача щомісячно.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів. Частиною 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру встановлена у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 1 п. ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).

Тобто, станом на день розгляду справи в суді (ч. 3 ст. 2 ЦПК України), мінімальна ставка судового збору за позовами майнового характеру становить 640 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 ЦПК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Позивач звернулася до суду з цим позовом 20 червня 2017 року.

Керуючись ст.ст. 180, 182, 183 СК України, ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст.ст. 2, 10, 60, 88, 191, 212, 213, 215, 367 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити. Стягувати із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (паспорт серії АТ № 112100, виданий Мурованокуриловецьким РС УДМС України у Вінницькій області 05 червня 2015 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти на дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше встановленого законодавством мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи із 20 червня 2017 року до їх повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (паспорт серії АТ № 112100, виданий Мурованокуриловецьким РС УДМС України у Вінницькій області 05 червня 2015 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в дохід держави судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) гривень.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено сторонами протягом десяти днів з моменту його проголошення до апеляційного суду Вінницької області через Мурованокуриловецький районний суд.

Суддя: ______________