Справа № 761/6734/17
Провадження № 2/761/3981/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Рибака М.А.,

за участю секретаря Яриновської Є.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду міста Києва в залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та державного підприємства «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України про визнання протиправним запису про обтяження та зобов'язання вчинити дії. -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2017 року позивач ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України (далі по тексту - відповідач-1) та державного підприємства «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України (далі по тексту - відповідач-2) про визнання протиправним запису про обтяження та зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 27.09.2013 року за № 13925798 Кримською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України було зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (арешт рухомого майна) автомобіля НОМЕР_1, власником якого з 07.08.2013 року є позивач.

Підставою обтяження стала ухвала Ленінського районного суду міста Севастополя від 17.09.2013 року у справі № 764/844/13-к.

Позивач вважав дії реєстратора незаконним, оскільки згідно із повідомленням Державної судової адміністрації України від 07.12.2016 року, електронна копія ухвали Ленінського районного суду міста Севастополя від 17.09.2013 року у справі № 764/844/13-к до Єдиного державного реєстру судових рішень не надсилалася та на даний час у вказаному реєстрі відсутня.

Окрім того, листом Апеляційного суду міста Києва від 05.12.2016 року позивача було повідомлено про те, що згідно даних АСЕД «Апеляція» матеріали кримінального провадження № 764/844/13-к в порядку статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» до Апеляційного суду міста Києва не надходили та не розглядались.

Оскільки відповідач на даний час здійснює ведення Державного реєстру обтяжень нерухомого майна та заповнення заяв і продовжує обмежувати право розпорядження автомобілем з боку позивача шляхом незаконного обтяження на автомобіль.

Посилаючись на викладене позивач просив суд визнати протиправними дії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України щодо внесення в Державний реєстр обтяжень рухомого майна запису від 27.09.2013 року 11:11:15 за № 13925798 Кримською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України про обтяження автомобіля, а саме «арешт рухомого майна»; зобов'язати державне підприємство «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України внести зміни до запису від 27.09.2013 року 11:11:15 за № 13925798 про обтяження автомобіля, а саме зареєструвати припинення вказаного в цьому записі обтяження.

В судовому засіданні 20.12.2017 року представник позивача надав суду додаткові пояснення по справі, в яких також зазначав, що відсутність ухвали та спірного арешту автомобіля або будь-якого документу, який став підставою для обтяження майна є підставою визнання дій відповідача-1 протиправними та є підставою для внесення правдивих даних до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив суд про його задоволення з урахуванням письмових пояснень по справі.

В судове засідання відповідача-1 не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, в листі від 22.09.2017 року голова ліквідаційної комісії просив суд провести розгляд справи за його відсутності.

В судовому засіданні представник відповідача-2 позов не визнав та просив суд відмовити у його задоволенні з підстав, зазначених в письмових запереченнях по справі. При цьому зазначав, що спірний запис було внесено на підставі ухвали суду, тоді як відповідач жодним чином не порушував прав позивача, оскільки не є правонаступником відповідача-1 та є адміністратором реєстру з 03.07.2015 року.

Так, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є власником автомобіля КІА із державним номером НОМЕР_3, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 07.08.2013 року (а.с. 6).

Відповідно до витягу із Державного реєстру обтяжень рухомого майна 27.09.2013 року 11:11:15 було зареєстровано обтяження «арешт рухомого майна» за № 13925798 на підставі ухвали Ленінського районного суду міста Севастополя від 17.09.2013 року у справі № 764/844/13-к на транспортний засіб КІА НОМЕР_4 (а.с. 5).

Згідно із повідомленням Державної судової адміністрації України від 07.12.2016 року, електронна копія ухвали Ленінського районного суду міста Севастополя від 17.09.2013 року у справі № 764/844/13-к до Єдиного державного реєстру судових рішень не надсилалася та на даний час у вказаному реєстрі відсутня (а.с. 7).

Відповідно до листа Апеляційного суду міста Києва від 05.12.2016 року позивача було повідомлено про те, що згідно даних АСЕД «Апеляція» матеріали кримінального провадження № 764/844/13-к в порядку статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» до Апеляційного суду міста Києва не надходили та не розглядались (а.с. 8).

Згідно із листом Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 27.11.2017 року № 7142/100/02-2017,матеріали кримінального провадження, у якому накладено арешт на транспортний засіб КІА д/н НОМЕР_2 для визначення підслідності до Генеральної прокуратури України не надсилались та оригінали усіх зібраних у ході досудового розслідування до 18.01.2014 року доказів залишились на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим та на даний час доступ до них відсутній (а.с. 70).

Разом із тим, оскаржуючи дії Державного реєстратора щодо обтяження рухомого майна позивач має довести суду, що таке обтяження було вчинене з порушенням порядку, встановленого законом.

Так, відповідно до п.п. 6-15 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна» від 5 липня 2004 року N 830 (в редакції, яка діяла на момент здійснення обтяження), відомості про обтяження рухомого майна вносяться до Реєстру на підставі заяви обтяжувача чи уповноваженої ним особи або рішення суду. Заяву про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження (далі - заява) підписує обтяжувач. Якщо обтяжувачем є юридична особа, підпис її уповноваженої особи скріплюється печаткою. У разі коли заява подається в електронній формі, вона повинна містити електронний підпис обтяжувача. Під час подання заяви обтяжувач пред'являє паспорт чи інший документ, що посвідчує особу, а у разі, коли уповноважена ним особа діє від імені обтяжувача фізичної чи юридичної особи, - відповідну довіреність.

У заяві зазначаються: 1) відомості про обтяжувача та боржника: для юридичних осіб - резидентів - найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код; для юридичних осіб - нерезидентів - найменування, місцезнаходження та держава, в якій зареєстрована особа; для фізичних осіб - громадян України - прізвище, ім'я та по батькові, постійне місце проживання та ідентифікаційний номер; для фізичних осіб - іноземців чи осіб без громадянства - прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), постійне місце проживання за межами України; 2) посилання на підставу виникнення обтяження та його зміст.

Для забезпечувальних обтяжень також зазначаються розмір та строк виконання вимоги обтяжувача.

Для обтяження, яке виникає на підставі рішення суду про стягнення коштів, та обтяження, відповідно до якого накладається арешт на рухоме майно для забезпечення цивільного позову, зазначається розмір вимоги обтяжувача;

3) опис рухомого майна, що є предметом обтяження, достатній для його ідентифікації.

4) відомості про заборону чи обмеження права боржника відчужувати предмет обтяження.

Реєстратору забороняється вимагати додаткові відомості крім тих, що зазначені в пунктах 6 і 7 цього Порядку;

5) відомості про випуск заставної або її відсутність (у разі проведення державної реєстрації застави повітряних та морських суден, суден внутрішнього плавання, космічних об'єктів).

У разі обтяження рухомого майна до Реєстру вносяться:

1) відомості про обтяжувача та боржника:

для юридичних осіб - резидентів - найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код;

для юридичних осіб - нерезидентів - найменування, місцезнаходження та держава, в якій зареєстрована особа;

для фізичних осіб - громадян України - прізвище, ім'я та по батькові, постійне місце проживання та ідентифікаційний номер;

для фізичних осіб - іноземців чи осіб без громадянства - прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), постійне місце проживання за межами України;

2) посилання на підставу виникнення обтяження та його зміст.

Для забезпечувальних обтяжень також зазначаються розмір та строк виконання вимоги обтяжувача.

Для обтяження, яке виникає на підставі рішення суду про стягнення коштів, та обтяження, відповідно до якого накладається арешт на рухоме майно для забезпечення цивільного позову, зазначається розмір вимоги обтяжувача;

3) опис рухомого майна, що є предметом обтяження, достатній для його ідентифікації;

4) відомості про заборону чи обмеження права боржника відчужувати предмет обтяження;

4-1) відомості про випуск заставної або її відсутність (у разі проведення державної реєстрації застави повітряних та морських суден, суден внутрішнього плавання, космічних об'єктів);

5) відомості про реєстратора;

6) дата державної реєстрації відомостей.

Реєстратор відмовляє у внесенні запису до Реєстру в разі, коли: у заяві відсутні чи наведено не повністю або з виправленням відомості, зазначені у пунктах 6 і 7 цього Порядку; обтяжувач не пред'явив паспорт чи інший документ, що посвідчує особу, а у разі, коли уповноважена особа діє від імені обтяжувача фізичної чи юридичної особи, - відповідну довіреність; відсутній документ про плату за внесення запису до Реєстру; плату внесено не в повному обсязі.

Відмова у внесенні запису до Реєстру оформляється письмово в день прийняття заяви із зазначенням причини.

Запис про обтяження рухомого майна вноситься до Реєстру в день прийняття заяви.

Датою державної реєстрації обтяження рухомого майна вважається дата та час внесення запису до Реєстру.

Про внесення до Реєстру запису про обтяження рухомого майна реєстратор видає обтяжувачу чи уповноваженій ним особі примірник витягу. Другий примірник витягу реєстратор протягом п'яти днів надсилає боржнику.

У разі виявлення у витягу помилки, допущеної реєстратором, обтяжувач чи уповноважена ним особа письмово повідомляють у п'ятиденний строк про це реєстратора, який перевіряє відповідність відомостей Реєстру інформації, наведеній у заяві про обтяження рухомого майна. Якщо факт невідповідності підтверджено, реєстратор безоплатно виправляє допущену помилку в день надходження повідомлення.

У разі виявлення у витягу помилки, допущеної з вини обтяжувача чи уповноваженої ним особи, вони можуть звернутися до реєстратора із заявою про внесення змін до запису.

У разі виявлення боржником у витягу помилки він письмово повідомляє у п'ятиденний строк обтяжувача чи реєстратора.

Реєстратор після отримання заяви від боржника про допущення помилки перевіряє відповідність відомостей Реєстру інформації, наведеній у заяві, та у разі підтвердження такого факту виправляє помилку і повідомляє обтяжувача та боржника про внесення змін до запису. Якщо помилка допущена з вини обтяжувача, реєстратор повідомляє обтяжувача про необхідність внесення змін до запису.

Обтяжувач чи уповноважена ним особа протягом двох робочих днів з дня отримання від боржника заяви про допущення у витягу помилки з вини реєстратора повинен письмово повідомити про це реєстратора чи звернутися до нього із заявою про виправлення помилки у Реєстрі, допущеної з вини реєстратора.

Проте, позивачем в ході судового розгляду, не доведено належними та допустимими доказами порушення Державним реєстратором встановленого порядку для здійснення запису про обтяження на підставі рішення суду щодо належного позивачу автомобіля, а тому підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дій державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України щодо внесення в Державний реєстр обтяжень рухомого майна запису від 27.09.2013 року 11:11:15 за № 13925798 Кримською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України про обтяження автомобіля, а саме «арешт рухомого майна, відсутні.

Окрім того, сама по собі відсутність відомостей про ухвалене судове рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень або ненадходження матеріалів кримінального провадження до апеляційного суду або слідчих органів в порядку статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», не є підставою для визнання дій реєстратора протиправними.

Згідно із п. 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року, спори про право цивільне, пов'язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. За наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов'язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок. При цьому згідно з пунктом 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

До набрання чинності Кримінальним процесуальним кодексом України, питання про накладення та скасування арешту, накладеного на майно здійснювалось слідчим або судом.

Разом із тим, позивач із позовом про захист свого порушеного права власності, в тому числі і про зняття арешту з майна, до суду не звертався.

Оскільки в задоволенні вимог про визнання дій державного реєстратора протиправними судом було відмовлено та арешт зі належного позивачу майна не знято, то і в задоволенні позовних вимог в частині зобов'язання державного підприємства «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України внести зміни до запису від 27.09.2013 року 11:11:15 за № 13925798 про обтяження автомобіля, а саме зареєструвати припинення вказаного в цьому записі обтяження слід також відмовити.

У відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно вимог ст. ст. 27 - 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 259, 263, 264, 265, 268, 272 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_3 до державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та державного підприємства «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України про визнання протиправним запису про обтяження та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ М.А. РИБАК

Повний текст рішення складено: 27.12.2017 року.