РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2017 року м.Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

судді Андреєва В.В.,

за участю секретаря Петрової С.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Торецька цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до виконавчого комітету Військово-цивільної адміністрації м.Торецька Донецької області про визнання права власності за набувальною давністю, -

ВСТАНОВИВ:

06 червня 2017 року представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за ОСОБА_2 право власності за набувальною давністю на житловий будинок №159 по вулиці Нестеренко (вул.Р.Люксембург) в місті Торецьк (м.Дзержинськ) Донецької області.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. У період часу з 2005 року по теперішній час постійно мешкає за адресою: м.Торецьк (м.Дзержинськ), вул.Р.Люксембург (вул.Нестеренко) буд.159. Починаючи з 2005 року позивач відкрито, безперервно володіла вищезазначеним будинком, робила ремонт, підтримувала будинок у належному стані, обробляла город, утримувала господарство, сплачувала комунальні послуги (електроенергія, вода). Вищезазначений житловий будинок було збудовано на підставі договору на встановлення права будівництва від 13.02.1948 року, що затверджений державною нотаріальною конторою 08.05.1948 року за реєстраційним номером №1665/1, та згідно довідки міського відділу комунального господарства від 22.12.1952 року зареєстровано за правом особистої власності за ОСОБА_3 та внесено у реєстраційну книгу під №205 Інвентарна справа № 143 від 11.412.1952 року. Таким чином домоволодіння розташоване за адресою: м.Торецьк (м.Дзержинськ), вул.Р.Люксембург (вул.Нестеренко), буд.159, належало на праві власності ОСОБА_3 у період часу з 22.12.1952 року по 09 вересня 1994 року (час смерті власника). Після смерті свого чоловіка, мати ОСОБА_2, ОСОБА_4 належним чином право власності на домоволодіння не оформила, у зв'язку з неосвіченістю у даній сфері правовідносин. ОСОБА_4 померла 20.12.2003 року. Після смерті матері позивач переїхала у будинок м.Торецьк (м.Дзержинськ), вул.Р.Люксембург (вул.Нестеренко), буд.159, відкрито та добросовісно володіла ним більше 10 років.

Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача виконавчого комітету Військово-цивільної адміністрації м.Торецька Донецької області надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, дошлюбним прізвищем ОСОБА_2 є «Копійко». Згідно з свідоцтвом про народження позивач є дочкою ОСОБА_3 та ОСОБА_4

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджено відповідною відміткою у паспорті громадянина України (а.с.6).

Житловий будинок за адресою: м.Торецьк (м.Дзержинськ), вул.Р.Люксембург (вул.Нестеренко), буд.159 було збудовано на підставі договору на встановлення права будівництва від 13.02.1948 року, що затверджений державною нотаріальною конторою 08.05.1948 року за реєстраційним номером № 1665/1, та згідно довідки міського відділу комунального господарства від 22.12.1952 року зареєстровано за правом особистої власності за ОСОБА_3 та внесено у реєстраційну книгу під №205 Інвентарна справа № 143 від 11.412.1952 року (а.с.18,19)

Тобто домоволодіння розташоване за адресою: м.Торецьк (м.Дзержинськ), вул.Р.Люксембург (вул.Нестеренко), буд.159, належало на праві власності ОСОБА_3. 08.09.1994 року ОСОБА_3 помер, що підтверджено свідоцтвом про смерть 1-НО № 322096 (а.с.13). Після смерті свого чоловіка, ОСОБА_4 належним чином право власності на домоволодіння не оформила. ОСОБА_4 померла 20.12.2003 року про що свідчить свідоцтво про смерть 1-НО № 762591 (а.с.14).

Після смерті матері позивач переїхала у будинок м.Торецьк (м.Дзержинськ), вул.Р.Люксембург (вул.Нестеренко), буд.159. У період часу з 2005 року та по теперішній час вона постійно мешкає у зазначеному будинку. Позивач відкрито, безперервно володіла вищезазначеним будинком, робила ремонт, підтримувала будинок у належному стані, обробляла город, утримувала господарство. сплачувала комунальні послуги (електроенергія, вода). Вищезазначений факт підтверджується актом від 25.05.2017 року складеним головою вуличного комітету ОСОБА_5, затверджений у присутності свідків печаткою дільничного комітету № 2 органу самоорганізації населення «Доброта».

Частиною 1 ст.344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито і безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно.

Згідно п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Відповідно до ч.4 ст.344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини справи на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Представник позивача довів факт набуття ОСОБА_2 права власності за набувальною давністю, оскільки вона відкрито, добросовісно та безперервно користується нерухомим майном на протязі більше 10 років, робила ремонт у будинку та постійно підтримує його в належному стані, крім того, ніхто ніяких претензій щодо будинку не заявляв та на нього не претендував.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку що визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі і є підстави для визнання права приватної власності за набувальною давністю за позивачем.

Керуючись ст. 15, 16, 328, 344 ЦК України, керуючись ст. ст. 3, 4, 15, 208, 213-215 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву представника позивача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до виконавчого комітету Військово-цивільної адміністрації м.Торецька Донецької області про визнання права власності за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 право власності на житловий будинок №159 по вулиці Нестеренко (вул.Р.Люксембург) в місті Торецьк (м.Дзержинськ) Донецької області визначений в технічному паспорті літерами А, загальною площею 152 кв.м, зі всіма надвірними спорудами та господарськими будівлями, зокрема, літня кухня «Д,д», погріб «п/г», гараж «Ж», сарай «В», сарай «л», вбиральня «Г», сарай «Б», забор «№».

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: