Дата документу 12.04.2017
Справа № 334/6541/16-ц
Провадження № 2/334/797/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Ісакова Д.Ю.,

при секретарі Гопка Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з останнього сум боргу за договором позики у розмірі 5050,00 євро, в строк до 31.12.2013 року, на підтвердження чого відповідач написав розписку.

В порушення умов Договору позички відповідач грошові кошти у встановлені строки не повернув.

У відповідності до витягу з офіційного сайту Національного Банку України, курс євро до гривні, на день складання позовної заяви, становить 2914,0291 грн. за 100 євро. Таким чином, станом на 04 жовтня 2016 року, сума заборгованості відповідача за договором позички, в еквіваленті, складає 147 309,96 грн. (сто сорок сім тисяч триста девять гривень 96 коп.).

Позивач у судове засідання не зявився, про місце і час розгляду справи повідомлен належним чином, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав.

Відповідач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав, з заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Судом були використані всі можливі способи сповіщення відповідача про час та місце розгляду справи, але вони виявилися марними. Неявка в судове засідання відповідача, судом розцінюється, як зловживання процесуальними правами та намагання затягнути розгляд справи.

Згідно із положенням статті 169 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи лише в разі першої неявки в судове засідання належним чином повідомлені сторони без поважних причин, з урахуванням поважності або неповажності явки сторін до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Отже, згідно із вимогами ЦПК України суд не повинен з'ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого відповідача у судове засідання, тому на підставі ст. 169, 224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Законом припускається можливість застосування судової форми захисту цивільних справ та інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Виходячи зі змісту та розуміння цієї норми Закону слід, що при тому існувало порушення цього права.

Згідно ст. 10 та ст.. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх

дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Судом встановлено, що 10.07.2013 року сторони по справі уклали договір позики, предметом якого є грошові кошти в розмірі п'ять тисяч пятдесят євро 00 центів (а.с.4).

Відповідно до договору позики, відповідач зобовязаний був повернути передану йому грошову суму, до 31.12.2013 року.

Статтями 525 527 ЦК України передбачається, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором.

Відповідно до ст.ст. 615, 625 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Згідно зі ст.. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

ОСОБА_2 неналежним чином не виконав умови договору позики і до цього часу не повернула позивачу позику, прострочивши виконання грошового зобовязання. В результаті чого за відповідачкою рахується заборгованість в сумі 5050,00 євро у відповідності до витягу з офіційного сайту Національного Банку України, курс євро до гривні, на день складання позовної заяви, становить 2914,0291 грн. за 100 євро. Таким чином, станом на 04 жовтня 2016 року, сума заборгованості відповідача за договором позички, в еквіваленті, складає 147 309,96 грн. (сто сорок сім тисяч триста девять гривень 96 коп.).

Позивач вчинив всі можливі способи повернення позики, а саме, надсилав відповідачці вимогу про повернення боргу, але вони виявилися марними, оскільки позивачка не повернула суму позики (а.с.11-14).

Згідно ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.. 625 ЦК України. якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобовязаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги законні, обґрунтовані тому підлягають задоволенню у повному обсязі шляхом стягнення з відповідача, заборгованості у сумі 5050,00 євро у відповідності до витягу з офіційного сайту Національного Банку України, курс євро до гривні, на день складання позовної заяви, становить 2914,0291 грн. за 100 євро. Таким чином, станом на 04 жовтня 2016 року (дата подачі позову до суду) , сума заборгованості відповідача за договором позички, в еквіваленті, складає 147 309,96 грн. (сто сорок сім тисяч триста девять гривень 96 коп.).

Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню понесені позивачем, судові витрати на оплату судового збору в розмірі 255,92 гривень.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57, 69, 88, 169, 212, 213, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 530, 549-552, 625, 1046, 1049, 1050 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості зо договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, суму боргу за договором позики від 10.07.2013 року у розмірі 5050,00 євро (пять тисяч пятдесят євро 00 коп.), що в еквіваленті, станом на 04.10.16, згідно офіційного курсу Національного Банку України, становить 147 309,96 грн. (сто сорок сім тисяч триста девять гривень 96 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Ісаков Д. О.