Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1529/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1 Доповідач Суровицька Л. В.
РІШЕННЯ

Іменем України

27.09.2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючої судді Суровицької Л.В.,

суддів Авраменко Т.М.,Чельник О.І.

секретар Бодопрост М.М.,

за участю представників позивача, представника відповідача, розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Агроконтракт-Н» на рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 22 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроконтракт-Н», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Відділ Держгеокадастру в Олександрівському районі Кіровоградської області про визнання недійсними пунктів договорів оренди земельних ділянок.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Агроконтракт-Н», третя особа - Відділ Держгеокадастру в Олександрівському районі Кіровоградської області про визнання недійсними пунктів договорів оренди земельних ділянок.

В обґрунтування позову зазначала, що вона є власником земельної ділянки № 232 площею 6,40 га та земельної ділянки № 218 площею 6,09 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Родниківської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області. 03 грудня 2007 року уклала з ТОВ «Агроконтранкт-Н» договори оренди землі відповідно за № 336 та № 337 строком на десять років.

До закінчення строку дії цих договорів оренди, звернулась до відповідача усно і повідомила про небажання продовжувати орендні відносини, на що отримала інформацію про те, що вказані договори оренди землі діють до 2022 року, оскільки були зареєстровані у 2012 році. 01 березня 2017 року вона письмово повідомила відповідача про небажання продовжувати орендні відносини після 2017 року та про намір самостійно обробляти земельні ділянки. У відповіді відповідач повідомив, що термін дії договорів 10 років, визначений з моменту їх державної реєстрації, яка проведена 20 квітня 2012 року. З отриманих нею у відділі Держгеокадастру копій договорів оренди, дізналась про те, що редакція пункту 9 договорів не відповідала тій щодо якої було досягнуто згоди при підписанні договорів та викладена в іншій редакції, а саме: замість «договір укладено на десять років. Дія договору закінчується 3 грудня 2017 року» зазначено «договір укладено на 10 років, починаючи з дати його державної реєстрації». Вважає, що зміна редакції п.9 договорів оренди землі відбулась без її волевиявлення, як орендодавця, орендар незаконно збільшив термін дії договорів оренди на 5 років, що не відповідає домовленості про укладення договорів на 10 років. Стверджуючи про те, що перша сторінка договорів оренди землі була замінена відповідачем, просила суд визнати недійсними пункти 9 договору № 335 оренди земельної ділянки від 03 грудня 2007 року, договору № 336 від 03 грудня 2007 року в частині «починаючи з дати його державної реєстрації», укладених між нею та ТОВ «Агроконтракт-Н», зареєстрованих 20 квітня 2012 року (а.с.3-4).

Рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 22 червня 2017 року позов задоволено. Визнано недійсним пункт 9 договору оренди земельної ділянки № 335, договору оренди земельної ділянки № 336 в частині перебігу строку дії договору, а саме «починаючи з дати його державної реєстрації», укладених03 грудня 2007 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Агроконтракт-Н», зареєстрованих 20 квітня 2012 року. Стягнуто з ТОВ «Агроконтракт-Н» на користь ОСОБА_2 в рахунок понесених нею судових витрат 1280 грн.65 коп. та 10260 грн. витрат, повязаних з оплатою правової допомоги (а.с.64-71).

В апеляційній скарзі ТОВ «Агроконтракт-Н» просить рішення суду першої інстанції скасувати з підстав порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову (а.с.97-103).

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник ТОВ «Агроконтракт-Н» підтримав доводи апеляційної скарги.

Представники позивача заперечили проти доводів апеляційної скарги та просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відділу Держгеокадастру в Олександрівському районі Кіровоградської області, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України його неявка не перешкоджає розглядові справи.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що між ОСОБА_2 та ТОВ «Агроконтракт-Н» укладено 03 грудня 2007 року договори оренди земельних ділянок № 335 та № 336, за умовами яких ОСОБА_2, як орендодавець, передає належні їй на праві власності земельні ділянки № 232 та № 218 площею відповідно 6,40 га 6,09 га в оренду ТОВ «Агроконтракт-Н». Вказані договори оренди зареєстровані 20 квітня 2012 року у Олександрівському КРФ ДП «ЦДЗК». Цільове призначення земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до пункту 9 вказаних договорів, копії яких надано відповідачем та відділом Держгеокадастру в Олександрівському районі, договір укладено на 10 років, починаючи з дати його державної реєстрації (а.с.5-6,7-8, 42-43, 44-45).

Пунктом 43 договорів оренди земельних ділянок передбачено, що договір набирає чинності після його підписання сторонами та його державної реєстрації.

Також встановлено, що орендні відносини між сторонами існували з 2005 року. Відповідно до договорів від 29 грудня 2005 року та від 04 січня 2005 року позивачем ці ж земельні ділянки надавались в оренду ТОВ «Агроконтракт-Н» на строк 5 (пять) років.

Оглянутий в судовому засіданні апеляційної інстанції оригінал договору оренди землі від 29 грудня 2005 року свідчить про те, що у пункті 2.1. було передбачено укладення договору строком на пять років та зазначено, що дія договору закінчується 29 грудня 2010 року. У пункті 3.1 договору оренди землі від 04 січня 2005 року зазначено, що договір укладено на пять років з дня державної реєстрації договору.

Сторонами не заперечується, що спірні договори оренди землі були укладені до закінчення строку дії попередніх договорів оренди землі, як самостійні договори на новий строк.

Як підстави для визнання пункту 9 договорів оренди землі недійсним в частині «починаючи з дати його державної реєстрації», позивачі зазначали те, що перший аркуш спірних договорів було замінено відповідачем, редакція цього пункту не відповідає тій, щодо якої було досягнуто домовленості та згоди при його підписанні, а саме про те, що «договір укладено на десять років. Дія договору закінчується 03 грудня 2017 року».

Як на докази заміни відповідачем перших аркушів договорів оренди землі від 03 грудня 2007 року, представники позивача посилались на

наявність на звороті перших аркушів договорів, внизу, тексту з інформацією щодо друку, а саме «Друк «Імекс-ЛТД» м. Кіровоград, вул.Декабристів,29 , ЗН 6331-09, а також на надану на запити ПП « «Юридичне агентство «Злагода» відповідь ТОВ «Імекс ЛТД» про те, що перша сторінка наданих для огляду договорів оренди, є продукцією вказаного товариства відповідно до заказ-наряду № ЗН 6331-09, сформованого 09.12.2009 року, на яких внесено, зокрема і прізвище ОСОБА_2 (а.с.48-52).

Суд прийшов до висновку, що оскільки роздруківка перших аркушів договорів здійснювалася ТОВ «Імекс ЛТД» у 2009 році, тобто після укладення договорів та їх державної реєстрації, то вказані обставини свідчать про те, що перша сторінка спірних договорів була замінена відповідачем, отже були внесені зміни щодо умов договорів без згоди позивача. Також суд дійшов висновку, що відповідачем, після підписання договорів орендодавцем, перед направленням їх для проведення державної реєстрації було замінено перші аркуші без повідомлення та згоди орендодавця, чим було порушено її право, як власника земельної ділянки щодо вільного розпорядження нею, що дає підстави вважати пункт 9 договорів оренди землі недійсним в частині "починаючи з дати його державної реєстрації».

Проте, з такими висновками суду колегія суддів погодитись не може, оскільки до цих висновків суд першої інстанції прийшов з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Доводи позову про те, що редакція пункту 9 договорів оренди земельних ділянок на момент підписання цих договорів передбачала умову про закінчення строку дії договору 03 грудня 2017 року, не підтверджені жодним належним та допустимим доказом, відповідно до вимог ст.ст.10, 58,59 та 60 ЦПК України.

Ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції позивачем, її представниками не надано доказів того, що внаслідок заміни першої сторінки договорів оренди відбулась зміна умови пункту 9 договорів щодо строку дії договору оренди землі і ці зміни не відповідають волевиявленню позивача при укладенні договорів.

Надана представником позивача довідка ТОВ "Імекс-ЛТД" про те, що перша сторінка договорів оренди є продукцією товариства, не є доказом зміни змісту оспорюваного пункту 9 договору. Крім того, відсутні відомості про те, який саме примірник договорів оренди, коли саме укладених, надавався представником позивача на огляд директору ТОВ "Імекс-ЛТД" з метою оримання відповіді на свій запит(а.с.48-52).

За таких обставин у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для визнання недійсним цього пункту в частині «починаючи з дати державної реєстрації».

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що строк дії договору починає текти з моменту досягнення згоди з усіх істотних умов договору та його підписання, а не з моменту його державної реєстрації. В момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору.

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації (частина перша статті 210 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, повязані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».

За змістом статей 18, 20 цього Закону (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

У спірних договорах оренди землі, наданих позивачем та відділом Держгеокадастру, у розділі «Строк дії договору» у пункті 9 передбачено, що земельна ділянка надається в оренду строком на 10 років, відлік строку оренди розпочинається з моменту державної реєстрації договору.

Зміст вказаного пункту узгоджується з пунктом 43 договорів, в якому передбачено, що договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Отже, строк дії спірного договору оренди землі починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення.

Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обовязки по договору, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) стає правовідносинами, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 18 січня 2017 року у справі № 6-2777цс16, а також у постанові від 27 квітня 2017 року у справі № 6-422цс17, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обовязковою для судів. Проте суд помилково застосував до спірних правовідносин правову позицію у постанові від 19 лютого 2014 року у справі № 6-162цс13 у справі за позовом про визнання договору оренди недійсним з підстав відсутності у ньому певних істотних умов).

Висновки суду про те, що позивачем не пропущено строк позовної давності, є правильним та обґрунтованим і доводи апеляційної скарги цього висновку не спростовують.

Наданий відповідачем журнал реєстрації договорів оренди землі не містить відомостей про те, коли позивач отримала примірники оспорюваних договорів оренди землі, не містить відомостей про початок перебігу позовної давності. Відповідачем не спростовано докази позивача про отримання нею примірників договорів оренди землі у відділі Держгеокадастру у травні 2017 року.

Оскільки при ухваленні рішення про задоволення позову суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, допустив порушення норм матеріального права та його висновки не відповідають обставинам справи, відповідно до ст.309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ст.88 ЦПК України у звязку з відмовою в задоволенні позову, не підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача понесені нею і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору та витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.2 ч.1 ст.307, ст.309, ч.2 ст.314, ст.316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроконтракт-Н» задовольнити.

Рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 22 червня 2017 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ТОВ «Агроконтракт-Н» про визнання недійсним пункту договорів оренди земельних ділянок, відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча суддя Л.В.Суровицька

Судді Т.М.Авраменко

ОСОБА_3