№ 207/1881/17
№ 2/207/1226/17
05 жовтня 2017 року Баглійський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Тюлюнової В.Г.
при секретарі Куцевол Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
Грошові кошти були позичені ОСОБА_2 на умовах повернення в повному обсязі протягом двох місяців після пред'явлення ОСОБА_1 вимоги про це. В серпні 2014 року така вимога була ОСОБА_1 пред'явлена ОСОБА_2, який кошти в обумовлений строк не повернув. Він також пообіцяв повернути борг з коштів, які має намір отримати від продажу будинку за адресою АДРЕСА_1 (надалі - Будинок), що належить йому на праві власності.
24 листопада 2014 року ОСОБА_2 запросив ОСОБА_1 в якості свідка укладання попереднього договору купівлі-продажу Будинка, на підтвердження чого суду була надана копія "Предварительного договора Купли-продажи ипотечного недвижимого имущества" від 24.11.2014 р.
ОСОБА_2 пояснив, що згідно умов цього договору договір купівлі-продажу Будинка між ним та покупцем повинен бути підписаний протягом року, і таким чином він матиме можливість провести повний розрахунок з ОСОБА_1 В той же час сам він має намір протягом наступних шести місяців знаходитись по справах бізнесу в Китаї. Зважаючи на вказані обставини, за пропозицією ОСОБА_2 між ним та ОСОБА_1 була досягнута домовленість, що перший надасть другому повноваження щодо представництва його інтересів у зазначених справах включно з можливістю отримання коштів (на випадок укладення угоди щодо Будинку в період його відсутності). Такі повноваження були надані ОСОБА_1 25 листопада 2014 року шляхом видачі довіреності, на підтвердження чого суду була надана копія довіреності від 25 листопада 2014 року, реєстраційний номер 41738434, номер у реєстрі нотаріальних дій 2332.
Угода купівлі-продажу Будинку за час відсутності ОСОБА_2 в Україні не укладалась. Після повернення через півроку та неодноразово протягом наступного часу він повідомляв ОСОБА_1, що відмовляється повертати борг оскільки не має для цього коштів. На теперішній час зобов'язання ним не виконано.
Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 підтримують в суді позов повністю, просять суд розглянути справу, задовольнити позов, не заперечують проти ухвалення заочного рішення.
Суд, беручи до уваги те, що місцезнаходження відповідача ОСОБА_2 невідоме, відповідно до вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України, викликав його через оголошення в пресі. Після опублікування оголошення в газеті «Вісті Придніпров'я» № 72 (1871) від 19 вересня 2017 року відповідач ОСОБА_2 вважається повідомленим про час і місце розгляду справи.
За таких обставин, суд вважає за можливе слухати справу за відсутності сторін та зі згоди позивача, що підтверджується письмовою заявою, ухвалити рішення при заочному розгляді справи у відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України.
Вивчивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких обставин.
Судом встановлено, що 25 листопада 2014 року сторони уклали договір позики.
Відповідач в добровільному порядку борг не повертає, чим порушує права позивача.
Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Згідно із ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як в десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. (ст. 1047 Цивільного кодексу України).
Частина 2 ст. 1047 ЦК України допускає пред'явлення на підтвердження укладання договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей.
Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. Наявність боргового документу у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку.
Таким чином, укладений у письмовій формі договір, за яким сторони домовилися про всі істотні умови позики та розписка, яка є також договором позики, укладеним у простій письмовій формі, відповідають змісту ст. 1047 ЦК України. В силу ст. 1049 ЦК України ОСОБА_2 як позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві - ОСОБА_1 позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані їй позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Однак ОСОБА_2 цього обов'язку не виконав.Тобто, наявність у ОСОБА_1 боргової розписки ОСОБА_2 підтверджує факт невиконання останнім своїх зобов'язань.
ОСОБА_1 неодноразово звертався до відповідача з усним проханням повернення боргу, але кошти так повернуті і не були.
У відповідності до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Договором позики між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 25 листопада 2014 року розмір процентів не встановлено.
Згідно з ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме: 8000,00 гривень судового збору та 300,00 гривень за судове оголошення в пресі, сплачені позивачем.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 213, 214, 215 ЦПК України, ст. ст. 526, 527, 623 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1046, 1047, 1049, 1053 Цивільного кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.
Роз'яснити сторонам, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, а позивач має право оскаржити таке рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Форма і зміст заяви про перегляд заочного рішення повинні відповідати вимогам ст. 229 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя В.Г. Тюлюнов