№ 556/764/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.06.2017 року. Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді- Котик Л.О.

при секретарі Соловей Г.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Володимирець справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що йому на праві приватної власності, згідно договору купівлі-продажу, належить житловий будинок №74 по вул. С.Петлюри в смт. Володимирець. Відповідно довідки Володимирецької селищної ради від 16.05.2017 року №02-23/971, про реєстрацію місця проживання особи, згідно даних Єдиного державного демографічного реєстру, відповідач зареєстрований у спірному будинку, однак запис в будинковій книзі про реєстрацію його місця проживання за спірною адресою - відсутній. Відповідач був зареєстрований у вказаному будинку, коли будинок ще належав попередньому власнику, а саме продавцеві, згідно договору купівлі-продажу житлового будинку. Але з часу придбання позивачем будинку, ОСОБА_2 Ю,М. там фактично не проживає.

А тому просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування будинком №74 по вул. С.Петлюри в смт. Володимирець Рівненської області та зняти ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з реєстрації місця проживання за даною адресою.

Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК.

Від позивача надійшла заява про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач надав в судове засідання заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає.

Дослідивши і оцінивши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав:

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 на праві приватної власності, належить житловий будинок №74 по вул. С.Петлюри в смт. Володимирець Рівненської області.

Даний факт стверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 21.11.1999 року, серії АВЕ №543529. Право власності на вказаний житловий будинок зареєстроване в Рівненському обласному бюро технічної інвентаризації 28.12.1999 року за №48-458, що стверджується штампом на зворотній стороні Договору, технічним паспортом на домобудівлю №74 по вул. Петлюри в смт. Володимирець Рівненської області.

Згідно довідки Володимирецької ї селищної ради про склад сім»ї від 11.05.2017 року №2191, ОСОБА_2 до складу сім»ї позивача не входить.

Як вбачається зі змісту ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За положеннями ст. 383 ЦК Українитаст. 150 ЖК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Аналогічно, як вбачається зі ст.. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична і юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом та загальними положеннями міжнародного права.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом.

Стаття 41 Конституції України гарантує право володіти і користуватися своєю власністю, а також вказує на те, що право приватної власності є непорушним.

У статті 379 ЦК України зазначено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Глава 28 Цивільного кодексу України визначає житло об»єктом права приватної власності.

Порядок користування жилим приміщенням у будинках (квартирах) приватного житлового фонду регулюється главою 6 ЖК України. І відповідно до ст..150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Так ч.1 ст.405 ЦК України та ст..150 ЖК України встановлює особистий сервітут для членів сім»ї власника приміщення, тобто право на користування чужим майном (житлом).

Відповідно до ч.2 ст. 64 ЖК України, ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України до членів сім»ї належать дружина, діти та батьки. Членами сім»ї може бути визнано й інші особи, якщо вони постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарство. Однак, як встановлено судом, ОСОБА_1 не проживає з відповідачем, не веде з ним спільного господарства та не має з останнім ніяких родинних стосунків.

Крім того, як вбачається з письмових заяв ОСОБА_3, ОСОБА_4, відповідач більше сімнадцяти років не проживає в житловому будинку №74 по вул.. С.Петлюри, смт. Володимирець, Рівненської області .

І як зазначено в правовій позиції Верховного Суду України від 5.11.2014 року у справі №6-158цс14, згідно положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім"ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України, де зазначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім"ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім"ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім"ї.

Згідно довідки Володимирецької селищної ради від 16.05.2017 року 30223/971, відповідач зареєстрований у спірному будинку, однак запис в будинковій книзі про реєстрацію його місця проживання за спірною адресою відсутній. ОСОБА_2 був зареєстрований у спірному будинку більше ніж сімнадцять років тому. На той час будинок належав попередньому власнику- продавцеві ОСОБА_5 (згідно договору купівлі-продажу). Після продажу будинку №74 по вул.. С. Петлюри, в смт. Володимирець, Рівненської області право власності ОСОБА_5 припинено і відповідно втрачається й право користування жилим приміщенням у членів її сім»ї, в тому числі і у відповідача

Враховуючи вище викладене, суд рахує позовні вимоги про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування будинком №74 по вул.. С.Петлюри, смт. Володимирець, Рівненської області та зняття останнього, з реєстрації місця проживання за даною адресою підставними і такими що підлягають до задоволення.

Позбавлення права користування житловим приміщенням на підставі рішення суду взаємопов»язане із зняттям з реєстрації місця проживання, згідно з ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», де зазначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду, наприклад, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою, тощо.

Таким чином, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в обов»язковому порядку тягне за собою зняття її з реєстрації у цьому приміщенні.

Відповідач позов визнав, про що написав відповідну заяву. А згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

На підставі наведеного, керуючись ст..ст.319,383,386,391,405 ЦК України, ст. 64,150 ЖК України, ст.ст. 6,7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» , ст.ст.15, 202, 209-212 ЦПК України, -

Вирішив:

Позов задовольнити повністю.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати таким, що втратив право на користування будинком №74 по вул..С. Петлюри, смт. Володимирець, Рівненської області.

Зобов»язати Володимирецьку селищну раду Рівненській області зняти ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 з реєстраційного обліку у будинку по вул. С. Петлюри, смт. Володимирець, Рівненської області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 640.00 грн. судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Володимирецький районний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

С У Д Д Я : ОСОБА_6