Справа № 2-6539/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2017 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: Головуючого судді Чайкіна І.Б.; за участю секретаря Гавеля Ю.О. позивача ОСОБА_1; представника позивача: ОСОБА_2; відповідача - ОСОБА_3 представника відповідача - ОСОБА_4;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на малолітню дитину, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з усіх видів заробітку щомісяця в розмірі 1/4 частини на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повнолітнього віку, пояснивши свою заяву тим, що знаходиться з відповідачем в шлюбі, який був укладений 02.08.2003 року Жовтневим відділом РАЦС Криворізького міського управління юстиції, від вказаного шлюбу мають доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. З травня 2010 року відповідач пішов із сім'ї, донька ОСОБА_5 мешкає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, хоча має постійне місце роботи і має змогу надавати кошти на її утримання.

25.11.2010 року по вищевказаній справі було постановлено заочне рішення за яким з ОСОБА_3 стягнуто аліменти в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку, але не менш ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення дитиною повноліття, у межах платежів за один місяць, починаючи стягнення з 26.10.2010 року, на користь ОСОБА_1, а також стягнуто державне мито у розмірі 51 гривня та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 30 гривень.

28.02.2017 року відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення.

Ухвалою суду від 13.03.2017 року заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 25.11.2010 року було скасовано та справу призначено до розгляду.

В судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_2, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просила їх задовольнити, стягнути з ОСОБА_3 аліменти з дня предявлення позову, з 26.10.2010 року.

Відповідач та його представник ОСОБА_4, позовні вимоги визнали частково, просили стягувати аліменти з 01.06.2017 року оскільки до цього часу відповідач надавав кошти кожного місяця добровільно. Зазначили, що до 01.06.2017 року відповідач виконував свій обов'язок по утриманню дитини добровільно, про що свідчить довідка з місця роботи та почтові перекази.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 02.08.2003 року .( а.с.2). Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.2), дитина мешкає разом з позивачкою, та знаходиться на її утриманні, відповідач є батьком дитини. Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження дитини (а.с.2). Сторони не оспорювали в судовому засіданні, що вони не мали спільного бюджету.

Ст. 181 Сімейного кодексу України передбачає, що способи виконання батьками обвязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і ( або) натуральній формі.

П. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року „ Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачає, що за відсутності домовленості має батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку ( доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачується щомісячно.

У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, та інші обставини, що мають істотне значення для справи.

Щодо доводів сторін про наявність або відсутність заборгованості по аліментах та їх погашення суд зазначає наступне.

Порядок стягнення аліментів на утримання дітей визначено ст.ст. 194-197 СК України та ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі - Закон).

За змістом зазначених норм законодавства розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем. У разі наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернуто на майно боржника. При цьому звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника.

Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику: у разі якщо виконавчий документ уперше надійшов для виконання; за заявою сторін виконавчого провадження; у разі надсилання постанови до адміністрації підприємства, установи, організації, фізичної особи-підприємця для проведення відрахування із заробітної плати (доходів), пенсії, та стипендії боржника; у разі закінчення виконавчого провадження у звязку з надходженням виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби, за власною ініціативою; і інших передбачених законом випадках.

Таким чином, добровільні аліментні виплати відповідача враховуються при розрахунку державним виконавцем.

Спір щодо розміру заборгованості по сплаті аліментів (а не про стягнення заборгованості) вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом ( ч .2-3, ч. 4 ,9 ст. 74 Закону).

Таким чином діючим законодавством передбачено стягнення заборгованості із сплати аліментів не шляхом ухвалення судового рішення, а в межах виконавчого провадження.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права та свободи (ст. 383 ЦПК України).

За змістом ч.1, 2 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Відповідно до роз'яснень викладених у п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Проте такі вимоги сторонами не заявлялися.

Встановлені в справі обставини дозволяють суду зробити висновок, що з відповідача на користь позивача потрібно стягнути аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісяця, до повноліття дитини, починаючи стягнення з 26 жовтня 2010 року (моменту подання позовної заяви).

Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір в дохід держави підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 180-183 СК України, ст.ст. 212 - 215, 367 п. 1 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на малолітню дитину задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, але не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісяця, починаючи з 26.10.2010 р. до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_3 державне мито в сумі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення процесу у розмірі 30 грн. на користь держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особи які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу.

Повний текст рішення суду складено та підписано 29.06.2017 року.

Суддя: І. Б. Чайкін