Справа № 453/275/17
№ провадження 2/453/319/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.06.2017року Сколівський районний суд Львівської області в складі: головуючого-судді Ясінського Ю.Є.

при секретарі Павкевич Н.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сколе Львівської області в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, з участю третіх осіб Стрийського міжрайонного бюро технічної інвентаризації Львівської області, Лавочненської сільської ради Сколівського району Львівської області, Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області про визнання права власності, стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати після смерті ОСОБА_6 за спадкоємцем першої черги право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що по вул. І. Франка, 94, Сколівського району Львівської області; визнати право власності на присадибну земельну ділянку на якій розташований даний будинок; визнати право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які були в користуванні ОСОБА_6 Васильовтча та членів його сім»ї. Стягнути з відповідачів матеріальну та моральну шкоду у розмірі 100 000 гривень та судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала у незареєстрованому шлюбі із ОСОБА_6. 24.05.2016 року ОСОБА_6 помер. Після його смерті вона не зверталась в нотаріальну контрору для прийняття спадшини в зв»язку з тим, що не перебувала із спадокавцем у шлюбі. ОСОБА_6 проживав у ІНФОРМАЦІЯ_1. В 1975 році померла його мати ОСОБА_7. В 1979 році його батько ОСОБА_8 одружився із ОСОБА_9. Всі разом вони проживали в ІНФОРМАЦІЯ_2. Між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 була домовленість, що будинковолодіння в с. Тернавка по вул. І. Франка, 94, Сколівського району Львівської області, залишиться сину ОСОБА_6, з чим ОСОБА_9 погоджувалась. В 1992 році помер батько ОСОБА_6 ОСОБА_8. У 2004 році ОСОБА_6 дізнався, що ОСОБА_9 після смерті його батька отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на все майно, що знаходиться в с. Тернавка по вул. І. Франка, 94, Сколівського району Львівської області. 20.09.2004 року ухвалою Сколівського районного суду Львівської області затверджено мирову угоду, згідно якої ОСОБА_9 добровільно відмовляється від половини житлового будинку та літньої кухні в с. Тернавка, Сколівського району Львівської області, що по вул. І. Франка, 94, на користь ОСОБА_6. Також, визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, який посвідчений державним нотаріусом Сколівської державної нотаріальної контори 03.02.2000 року, реєстраційний №87. У 2012 році ОСОБА_6 дізнався про договір дарування від 30.12.2008 року, згідно якого ОСОБА_9 подарувала ? частину будинку та господарські будівлі, що в с. Тернавка по вул. І. Франка, 94, Сколівського району Львівської області своїй дочці ОСОБА_2. В подальшому стало відомо про заповіт від 20.10.2000 року, як згідно договору дарування так і згідно заповіту ОСОБА_9 намагалась передати своїй дочці майно, яке їй не належало. Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 28.02.2014 року припинено право власності ОСОБА_2 на ? частину будинковолодіння по вул. І. Франка, 94, Сколівського району Львівської області, стягнувши з ОСОБА_6 у користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості майна у розмірі 23500 гривень та визнано за ОСОБА_6 право власності на належну ОСОБА_2 ? частку будинковолодіння по вул. І. Франка, 94 у с. Тернавка, Сколівського району Львівської області, після отримання ОСОБА_2 зазначених грошових коштів. Однак вказані кошти з вини ОСОБА_2 ні їй, ні її представникам ОСОБА_3, ОСОБА_4 передані не були. Незважаючи на рішення суду, ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, що є доказом того, що вона намагається заволодіти майном, яке належало померлому ОСОБА_6, і після його смерті належить спадкоємцям першої черги.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позов підтримала, з підстав викладених у позовній заяві, просила такий задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з»явилась з невідомих суду причин, суд з урахуванням думки учасників судового процесу ухвалив проводити розгляд справи без її учаті на підставі доказів, що наявні в матеріалах справи.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнали, вважають такий безпідставним, просили відмовити у його задоволенні.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з»явилась, надіслала лист за вх. №2361 від 29.05.2017 року в якому вказала, що нею було посвідчено договір дарування від 30.12.2017 року, згідно якого ОСОБА_9 подарувала, а ОСОБА_2 прийняла в дар ? частину житлового будинку та господарських будівель і споруд в с. Тернавка, Сколіського району Львівсьокї області, по вул. І. Франка, 94. При посвідченні даного договору не було допущено жодних порушень чинного законодавства України, тому просить відмовити у позові щодо стягнення з неї матеріальної та моральної шкоди.

Представник Лавочненської сільської ради Сколівського району Львівської області ОСОБА_10 в судовому засіданні просив відмовити у позові.

Представник третьої особи Стрийського МБТІ в судове засідання не з»явився, начальником бюро ОСОБА_11 надіслано клопотання за вх. №2758 від 20.06.2017 року про розгляд справи без участі представника КП ЛОР «Стрийське МБТІ».

Представник третьої особи Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області в судове засідання не зявився, завідувач Сколівської ДНК ОСОБА_12 надіслав лист за вх. №1238 від 29.03.2017 року про розгляд справи без участі держнотконтори, при розгляді справи покладається на розсуд суду.

Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що у позові слід відмовити з наступних підстав.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №6728888 від 14.03.2005 року вбачається, що ОСОБА_13 належав житловий будинок в с . Тернавка, Сколівського району Львівської області по вул. І. Франка, 94, підстава виникнення права власності мирова угода ухвала Сколівського районного суду Львівської області від 20.09.2004 року.

Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 28.02.2014 року припинено право власності ОСОБА_2 на ? частку будинковолодіння по вул. І. Франка, 94 у с. Тернавка, Сколівського району Львівської області, стягнувши у її користь з ОСОБА_6 грошову компенсацію вартості вказаної частки в розмірі 23 500 гривень та визнати за ОСОБА_6 право власності на належну ОСОБА_2 ? частку будинковолодіння по вул. І. Франка, 94 у с. Тернавка Сколівського району Львівської області, після отримання ОСОБА_2 зазначених грошових коштів.

Згідно свідоцтва про смерть серії І-СГ №427933, виданого 26.05.2016 року, ОСОБА_6 помер 24.05.2016 року.

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом, в якому просить визнати за спадкоємцями першої черги право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що по вул. І. Франка, 94, Сколівського району Львівської області; визнати право власності на присадибну земельну ділянку на якій розташований даний будинок; визнати право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які були в користуванні ОСОБА_6 Васильовтча та членів його сім»ї.

У відповідності до ст. 1261 ЦК УКраїни у перщу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як встановлено в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 не перебувала із померлим ОСОБА_6 у зареєстрованому шлюбі, а стверджує, що проживала з ним однією сім»єю без реєстрації шлюбу. Зазначила, що до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім»єю чоловіка та жінки без шлюбу не зверталась.

У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст.215 ЦПК України, у мотивувальній частині рішення суду повинно бути зазначено, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулась до суду.

Частиною 3 ст.13 ЦК України, передбачено, що не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах, а з ч.3 ст.16 ЦК України вбачається, що суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 ЦК Кодексу.

Між тим позивачем не представлено і судом не здобуто жодних доказів на підтвердження того, що вона є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_6, як і рішення про встановлення факту проживання однією сім»єю чоловіка та жінки без шлюбу, відтак суд приходить до висновку, що підстав для задоволення позову немає.

Керуючись ст. ст. 10-12, 60, 88, 174, 213, 215, 218 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, з участю третіх осіб Стрийського міжрайонного бюро технічної інвентаризації Львівської області, Лавочненської сільської ради Сколівського району Львівської області, Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області про визнання права власності, стягнення матеріальної та моральної шкоди, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до апеляційного суду Львівської області через Сколівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення або десяти днів з дня отримання копії цього рішення особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення.

Суддя Сколівського районного

суду Львівської області ОСОБА_14

Повний текст рішення виготовлено 26.06.2017 року.