Справа № 214/1465/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30 червня 2017 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Прасолова В.М.

при секретарі - Горбуновій Л.С.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, суд,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просить: стягнути з ОСОБА_3 на свою користь грошову компенсацію вартості 1/2 частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль моделі «ВАЗ-21051», рік випуску 1982 р.в., двигун №6016451, кузов №202742, реєстраційний номер НОМЕР_1 (далі за текстом «автомобіль «ВАЗ») в сумі 10000 грн. 00 коп.; визнати автомобіль «ВАЗ» спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3

В обґрунтування позову наводить наступне. 25 січня 1980 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, від якого у них народилося два сини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 .Ю. ІНФОРМАЦІЯ_2. 25 травня 2015 року Саксаганським районним судом міста ОСОБА_5 було ухвалено рішення про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Але ОСОБА_2 було подано апеляційну скаргу на згадане рішення і 7 липня 2015 року Апеляційний суд Дніпропетровської області постановив ухвалу, якою Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилив, а рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 25 травня 2015 року залишив без змін Відповідно шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано 7 липня 2015 року. Під час шлюбу з відповідачем було придбано у 1986 році автомобіль моделі ВАЗ вартістю 20000 грн. 00 коп. Спірний автомобіль було придбано під час шлюбу, і відповідно до вимог діючого законодавства, а саме ст. 65 ч. 4 СК України, автомобіль є спільною сумісною власністю цього подружжя. Відповідно до ч.1 ст. 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Вона, позивачка, неодноразово зверталась до відповідача із проханням поділити спільне майно, яке було набуте у шлюбі, але останній усіляко ухилялася від таких дій, наголошував про свій намір переоформити автомобіль на іншу особу та заперечував її права на сумісне майно. Такі дії з боку відповідача вважає протиправними, адже порушують її права власності на частку у спільному майні подружжя. Відповідно до ст.ст. 60, 61, 70 СК України майно є спільною з відповідачем сумісною власністю і кожен з них має право на 1/2 його частку. Порозуміння між нею та відповідачем про добровільний поділ майна не знайдено, і оскільки на даний час ним розпоряджається та користується лише відповідач, вважаю за доцільне передати автомобіль відповідачу в порядку поділу майна, і стягнути з відповідача на свою користь 1/2 вартості цього майна, відповідно до вартості її частки в ньому в сумі 10000 грн. 00 коп. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Згідно з частинами першою і третьою статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Стаття 71 СК України передбачає способи та порядок поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Так майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

У судовому засіданні представник позивачки позов підтримала повністю та підтвердила в своїх поясненнях його зміст.

Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання заяв не надавав, від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, у зв'язку з чим, на підставі ст. 224 ЦПК України, за згодою представника позивачки, судом проведено заочний розгляд справи.

У судовому засіданні досліджені наявні в справі письмові наступні докази: свідоцтво про укладання шлюбу (а.с.2), рішення суду (а.с.3), ухвала суду (а.с.4), довіреність (а.с.27).

Суд, керуючись вимогами ст. 60 ЦПК України, згідно якої доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, відповідно до ст. 58 ЦПК України, оцінюючи з точки зору належності досліджені у судовому засіданні докази, приходить до наступних висновків.

Суд, відповідно до ст. 58 ЦПК України, вважає досліджені у судовому засіданні свідоцтво, рішення та ухвалу (а.с.5, 21-22) належними доказами, так як ці докази містять інформацію щодо предмета доказування, а саме про час перебування позивачки та відповідача у шлюбі.

Суд, відповідно до ст. 58 ЦПК України, вважає досліджену у судовому засіданні довіреність (а.с.27) належним доказом, так як цей доказ містить інформацію щодо предмета доказування, а саме про власника автомобіля «ВАЗ».

Суд, відповідно до ст. 59 ЦПК України, вважає досліджені у судовому засіданні зазначені письмові докази допустимими, так як ці докази одержані без порушення порядку, встановленого законом.

Суд, оцінюючи відповідно до ст. 212 ЦПК України, всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо досліджені наявні у справі докази, які суд знаходить допустимими, належними та достовірними, вважає, що у судовому засіданні встановлені наступні факти та обставини.

25 січня 1980 року між позивачкою та відповідачем було зареєстровано шлюб.

Шлюб між позивачкою та відповідачем рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 25 травня 2015 року розірвано, дане рішення набрало законної сили 7 липня 2015 року.

Під час шлюбу подружжям у 1986 році був придбаний автомобіль «ВАЗ» вартістю 20000 грн. 00 коп.

Позивачка неодноразово зверталась до відповідача із проханням поділити спільне майно, яке було набуте у шлюбі, але останній ухилявся від таких дій, порозуміння між нею та відповідачем про добровільний поділ майна не знайдено.

На даний час спірним автомобілем розпоряджається та користується відповідач.

Взаємини між сторонами регулюються нормами ЦК України та СК України.

Відповідно до ст. 65 ч. 4 СК України, спірний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя позивачки та відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно з частинами першою і третьою статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Стаття 71 СК України передбачає способи та порядок поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Так майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Автомобіль є неподільною річчю, ним користується відповідач, тому позивачка має право на отримання компенсації вартості цього автомобіля в розмірі 1/2 частини його вартості, що дорівнює 10000 грн. 00 коп.

Суд вважає, що позивачка обґрунтовано, відповідно до вимог ст.ст.15,16 ЦК України звернулася до суду з позовом до відповідача за захистом свого порушеного права на частку у спільному майні подружжя.

Таким чином, вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази, суд на підставі ст. 10 ЦПК України згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається та ст. 11 ЦПК України згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір у сумі 640 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 15, 16, ЦК України, ст.ст.65, 69, 70, 71 СК України, ст. ст. 10, 11, 61, 88, 208, 210, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити повністю.

Визнати автомобіль марки «ВАЗ-21051», двигун №6016451, кузов №202742, реєстраційний номер НОМЕР_1, 1982 року випуску, спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості 1/2 частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль моделі «ВАЗ-21051», 1982 року випуску, двигун №6016451, кузов №202742, реєстраційний номер НОМЕР_1 - в сумі 10000 грн. 00 коп.

Стягнути на користь держави судовий збір з відповідача ОСОБА_3 всумі 640 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя : В.М. Прасолов