Справа № 466/4750/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Невойт П.С.
Провадження № 22-ц/783/3952/17 Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О. Ф.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - Павлишина О.Ф.,

суддів - Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.

секретар Іванова О.О.,

з участю ОСОБА_2 його представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 03 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа - нотаріус третьої Львівської державної нотаріальної контори Семенюк О.Є., приватний нотаріус Цибко Т.Б. про визнання заповіту недійсним,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_4

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушення норм матеріального та процесуального права. Стверджує, що висновок судово-психіатричної експертизи №64 від 10.02.2017 року, проведеної у даній справі, не містить ствердну чи заперечливу відповідь на жодне з питань, поставлених судом перед експертами. Вважає, що суд безпідставно відмовив у виклику експерта в судове засідання, безпідставно не оголосив перерви для надання можливості підготувати її представником клопотання про проведення повторної експертизи, не задоволив клопотання про виклик лікуючого лікаря в суд в якості свідка. Зазначає, що суд безпідставно не взяв до уваги те, що померла ОСОБА_7, до дня смерті перебувала на обліку в психдиспансері. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 його представника ОСОБА_3 про заперечення вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити в зв"язку з наступним.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові суд першої інстанції виходив із того, що зібрані у справі докази не свідчать про те, що при складенні ОСОБА_7 заповіту на користь ОСОБА_2, тобто в момент складення заповіту ОСОБА_7 не розуміла значення своїх дій і не могла керувати ними.

Такий висновок є правильним.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_4 є сестрою ОСОБА_7, якій на праві власності належала квартира АДРЕСА_1

23.12.2015 року ОСОБА_7 склала заповіт, яким на випадок своєї смерті заповіла все своє майно ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 померла.

Згідно з висновком посмертної судово-психіатричної експертизи №64 від 10.02.2017 року у зв»язку з суперечливою інформацією про психічний стан ОСОБА_7 не можливо відповісти на поставлені питання. (а.с.117-121)

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила в момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Висновок про тимчасову недієздатність учасника такого правочину слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 13 березня 2017 року у справі № 6-2833цс16 для визначення наявності стану, в якому громадянин не міг розуміти значення своїх дій або керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння та ін.) на момент укладення угоди, суд призначає судово-психіатричну експертизу. Вимоги про визнання угоди недійсною з цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів, що підтверджують чи спростовують доводи про те, що в момент укладення угоди особа не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними.

Отже, проведеною у справі експертизою не зроблено висновку про неспроможність ОСОБА_7 в момент складення нею заповіту розуміти значення своїх дій та керувати ними, як і показами свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та поясненнями нотаріуса Цибко Т.Б. не стверджено факт порушення психічної діяльності у ОСОБА_7 при складенні заповіту.

За таких обставин, суд першої інстанції, дослідивши зібрані докази, давши їм належну оцінку ухвалив рішення про відмову в задоволенні позову, що відповідає вимогам закону.

Посилання в апеляційній скарзі про те, що суд безпідставно відмовив у виклику експерта в судове засідання, не оголосив перерви для надання можливості підготувати її представником клопотання про проведення повторної експертизи, не задоволив клопотання про виклик лікуючого лікаря в суд в якості свідка не може прийматись до уваги, так як до апеляційної скарги не додано будь-яких доказів на підтвердження наявності необхідності роз»яснення чи доповнення висновку експертизи, а також необґрунтованості висновку експертизи чи суперечності іншим матеріалам справи або наявності сумнівів в його правильності.

Твердження в апеляційній скарзі проте, що суд безпідставно не взяв до уваги те, що померла ОСОБА_7 до дня смерті перебувала на обліку в психдиспансері висновків суду не спростовує, оскільки зазначена обставина врахована при проведенні експертизи (а.с.118), однак інших доказів, що існуючі в той час порушення психічної діяльності істотно впливали на здатність ОСОБА_7 усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними при складенні заповіту не подано.

А відтак, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішень суду.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 03 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Павлишин О.Ф.

Судді : Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.