Єдиний унікальний номер 219/4755/15-ц Номер провадження 22-ц/775/1026/2017
Головуючий у 1 інстанції: Брежнев О.А.
Суддя - доповідач: Санікова О.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2017 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Санікової О.С.

суддів: Жданової В.С., Канурної О.Д.

за участю секретаря Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»

на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 січня 2016 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 січня 2016 року у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просило рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов Банку задовольнити повністю.

В обґрунтування доводів скарги позивач посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неналежну оцінку доказів і, зокрема на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором № GOAWAN70190092 від 11 жовтня 2007 року, на обґрунтування якого надані усі докази: виникнення правовідносин і наявність заборгованості; апелянт посилається також на те, що наявність рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2011 року про звернення стягнення на предмет застави не перешкоджає ухваленню рішення відносно іншого позову Банку про стягнення заборгованості, оскільки предметом позову до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська було звернення стягнення на предмет застави; можливість виконати попереднє рішення суду відсутня; вартість предмета застави значно нижча ніж заборгованість відповідача по кредиту; апелянт звертає увагу на те, що відповідно до роз'яснень, наданих в п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішені спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5 не виконане судове рішення про звернення стягнення на предмет застави не позбавляє права Банку звернутися до суду з позовом про стягнення всієї непогашеної заборгованості.

У судовому засіданні апеляційного суду відповідач ОСОБА_1 заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважаючи рішення суду законним і обґрунтованим.

В судове засідання апеляційного суду представник ПАТ КБ «ПриватБанк» не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутності.

Як вбачається з матеріалів справи рішення суду першої інстанції від 14 січня 2016 року було скасовано апеляційним судом Донецької області з ухваленням 26 квітня 2016 року нового рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволені частково. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 березня 2017 року рішення апеляційного суду Донецької області скасовано з посиланням на положення ч.1 ст. 1054, ст.ст. 526, 530, 610, 599, 1050, ч.1 ст. 612 ЦК України, ст.ст. 22, 23, 11 Закону України «Про захист прав споживачів», Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту. При цьому в ухвалі зазначено, що апеляційний суд зазначених норм матеріального та процесуального права не врахував, не встановив фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, прав і обов'язків сторін, які випливають з кредитного договору, не перевірив правильність визначного розміру заборгованості за кредитним договором, обґрунтованості нарахування комісії.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, а також даючи правову оцінку доводам і запереченням сторін та приймаючи до уваги висновки і мотиви, з яких скасовано рішення апеляційного суду, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що у 2013 році банк реалізував своє право щодо стягнення в судовому порядку з відповідача суми заборгованості за кредитним договором шляхом вилучення у відповідача належного йому на праві власності заставленого майна - автомобіля ВАЗ.

Такі висновки суду в основному є правильними.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Згідно ч. 4 ст. 14 ЦК України звільнення особи від цивільного обов'язку або його виконання може мати місце тільки у випадках, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку.

При цьому відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів.

Відповідно до ч.1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

А відповідно до ч.1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки , листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом першої інстанції 11 жовтня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 35 441 грн. 35 коп., зі сплатою відсотків, на термін до 11 жовтня 2012 року. Розмір річної відсоткової ставки дорівнює дванадцяти місячним відсотковим ставкам.

Згідно з розрахунком заборгованості за договором від 11 жовтня 2007 року у ОСОБА_1 утворилась заборгованість, яка станом на 18 травня 2015 року становить 165 933 грн. 04 коп. і складається із: 30 233 грн. 44 коп. - заборгованість за кредитом; 15 575 грн. 38 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 1 613 грн. 43 коп. - заборгованість з комісії за користування кредитом; 110 371 грн. 12 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до договору: 250 грн. - штраф (фіксована частина); 7 889 грн. 67 коп. - штраф (процентна складова).

З матеріалів справи також вбачається, що ПАТ КБ «ПриватБанк» у травні 2009 року зверталось до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 11 жовтня 2007 року та із заявою про накладення арешту на заставлене майно, що належить ОСОБА_1, а саме: автомобіль ВАЗ, модель 210700-20, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2009 року заяву про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на все майно, що належить відповідачу в межах заявлених позовних вимог у розмірі 31 617 грн. 73 коп., у тому числі і на автомобіль ВАЗ, модель 210700-20, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Артемівського міськрайонного управління юстиції Донецької області від 03 листопада 2009 року відкрито виконавче провадження з виконання ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.06.2009 року про накладення арешту на все майно та рахунки боржника ОСОБА_1

Постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Артемівського міськрайонного управління юстиції Донецької області від 07 грудня 2009 року закінчено виконавче провадження з виконання ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.06.2009 року про накладення арешту на все майно та рахунки боржника ОСОБА_1 у зв'язку з фактичним повним виконанням ухвали суду.

Відповідно до виконавчого листа, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська 6 липня 2011 року, вирішено передати в заклад ПАТ КБ «ПриватБанк» шляхом вилучення у ОСОБА_1 належного йому на праві власності заставленого майна - легковий автомобіль марки ВАЗ, модель 210700-20, 2007 року випуску.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 11 жовтня 2007 року станом на 13 травня 2009 року у розмірі 31 617 грн. 73 коп. звернуто стягнення на предмет застави, а саме - легковий автомобіль марки ВАЗ, модель 210700-20, 2007 року випуску, що належить на праві власності

ОСОБА_1, шляхом надання ПАТ КБ «ПриватБанк» права укладати від імені ОСОБА_1 договір купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, знявши автомобіль з обліку в органах ДАІ України, а також надання ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Скасовано заходи забезпечення позову.

Постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Артемівського міськрайонного управління юстиції Донецької області від 18 жовтня 2013 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська 6 липня 2011 року на виконання рішення суду про скасування арешту, накладеного на легковий автомобіль ВАЗ, модель 210700-20, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ухвалою судді від 23.06.2009 року.

Згідно з постановою про звільнення майна боржника з-під арешту від 18 жовтня 2013 року, головним державним виконавцем ВДВС Артемівського МРУЮ Донецької області на виконання виконавчого листа, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська 06 липня 2011 року про скасування арешту, накладеного ухвалою судді Гончаренко В.М. від 23.06.2009 року, на легковий автомобіль, було звільнено з-під арешту майно - легковий автомобіль ВАЗ, модель 210700-20, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Згідно з постановою про закінчення виконавчого провадження від 28 жовтня 2013 року головним державним виконавцем ВДВС Артемівського МРУЮ Донецької області було закінчено примусове виконання виконавчого листа від 6 липня 2011 року про скасування арешту у зв'язку з виконанням рішення суду.

Згідно з витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 18 березня 2014 року вбачається, що було вилучено обтяження на легковий автомобіль ВАЗ, модель 210700-20, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, на підставі постанови головного державного виконавця ВДВС Артемівського МРУЮ Донецької області про звільнення майна боржника з-під арешту.

Отже, з зазначених документів вбачається, що державною виконавчою службою не проводилось примусове виконання рішення суду саме в частині вилучення у ОСОБА_1 автомобіля та звернення стягнення на предмет застави - легковий автомобіль марки ВАЗ, модель 210700-20, 2007 року випуску, що належить на праві власності

ОСОБА_1

В матеріалах справи відсутні докази того, що ПАТ КБ «ПриватБанк» з часу набрання законної сили рішенням суду від 20 квітня 2011 року скористався зазначеним правом і здійснював будь-які дії, пов'язані з укладенням договору купівлі-продажу та зняттям автомобіля з обліку в органах ДАІ. Згідно даних територіального сервісного центру 1442 регіонального сервісного центру МВС у Донецькій області станом на 04.12.2015 року транспортний засіб ВАЗ, модель 210700-20, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_2, двигун НОМЕР_4, НОМЕР_3 зареєстрований за ОСОБА_1 В матеріалах справи відсутні також письмові докази звернення ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 щодо погашення заборгованості за кредитним договором.

Разом з тим, відповідно до витягу з кримінального провадження № 0003669 4 грудня 2015 року о 14 год. 30 хв. до Артемівського ВП із заявою звернувся ОСОБА_2 про те, що у червні 2009 року представник ЗАТ КБ «ПриватБанк» шляхом шахрайства незаконно заволодів належним йому автомобілем марки ВА3 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1.

По кримінальному провадженню проведено ряд слідчих та процесуальних дій. Так, 11.09.2016 року на підставі ухвали слідчого судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області № 1-кс/219/1244/2016 від 11.08.2016 року у Краматорському відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк» проведено тимчасовий доступ до документів, що містять охоронювану законом таємницю. Згідно протоколу проведення даної слідчої дії встановлено, що відомості про вилучення у кредитора ОСОБА_1 автомобіля марки ВАЗ-2107, державний номер НОМЕР_1, відсутні, у зв'язку з їх знаходженням у архіві банку, який знаходиться у м. Макіївка, що окуповане незаконними збройними формуваннями так званої «Донецької народної республіки», доступ до них фізично не можливий.

В постанові слідчого Бахмутського відділу поліції ГУ НП в Донецькій області про закриття кримінального провадження від 12 грудня 2016 року зазначено, що допитаний в якості потерпілого ОСОБА_1 повідомив, що до червня 2009 року у його користуванні знаходився автомобіль марки ВАЗ-2107, державний номер НОМЕР_2 березового кольору, який він придбав у кредит у відділенні «ПриватБанку» м. Артемівська. У червні місяці 2009 року (що збігається з часом звернення ПАТ КБ «ПриватБанк» до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави - автомобіль марки ВАЗ 2107 і постановленням 23 червня 2009 року ухвали суду про накладення арешту на автомобіль в рахунок забезпечення зазначеного позову) до нього прибули представники відділення «ПриватБанку» в м. Артемівську, а саме ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які повідомили йому, що у зв'язку із заборгованістю коштів за кредит керівництвом банку було прийнято рішення про вилучення вказаного автомобіля. Так як у ОСОБА_1 дійсно була заборгованість за кредитом він добровільно передав автомобіль зазначеним особам. З цього часу ОСОБА_1 вважав, що він розрахувався за кредит шляхом повернення транспортного засобу.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_4 повідомив, що у червні 2009 року він дійсно працював у відділенні «ПриватБанку» м. Артемівська, однак транспортний засіб ним у ОСОБА_1 не вилучався. Він разом з ОСОБА_3 доставили ОСОБА_1 з автомобілем у м. Горлівка на вулиці Партизанська, 2, де на той час знаходився центральний офіс Горлівської філії «ПриватБанку», якому підпорядковувалось відділення «ПриватБанку» м. Артемівська та передали його з автомобілем на той час начальнику служби безпеки ОСОБА_5 і головному спеціалісту по кредитуванню автотранспорту ОСОБА_6 В подальшому автомобіль залишився на території Горлівської філії «ПриватБанку», а вони разом з ОСОБА_1 повернулись додому.

Отже органом досудового слідства встановлено, що вилучення автомобіля ОСОБА_1 було здійснено саме працівниками ПАТ КБ «Приватбанк». Обставини щодо вилучення автомобіля, встановлені органом досудового розслідування апеляційний суд вважає належними доказами відповідно до ст.ст. 57, 58, 64 ЦПК України.

Згідно повідомлення ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_4 звільнений з ПАТ КБ «Приватбанк» 27.03.2012 року.

З матеріалів справи також вбачається, що у жовтні 2013 року та лютому 2014 року Публічним акціонерним товариством КБ «ПриватБанк» надавались відповіді на запити ОСОБА_1 щодо автомобіля, з яких вбачається, що спеціалісти банку шукають необхідну інформацію і просять почекати з відповіддю. Але остаточної відповіді ОСОБА_1 так і не надано.

Зазначені обставини, на думку апеляційного суду, дають підстави для застосування до правовідносин по даній справі положень ст. 613 ЦК України.

За змістом частини четвертої статті 613 ЦК України боржник за грошовим зобов'язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора, тобто у випадку, якщо кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку (частина перша цієї статті).

Якщо боржник доведе, що не виконав грошового зобов'язання через прострочення кредитора, він звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 625 ЦК України, оскільки порушення грошового зобов'язанні у вигляді його прострочення боржником не настало і в такому разі вважається, що виконання зобов'язання відстрочено на час прострочення кредитора (частина друга статті 613 цього Кодексу).

Таким чином, ураховуючи суть взаємопов'язаних кредитних і заставних зобов'язань, факт ухвалення 06 липня 2011 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська рішення, яким надано ПАТ КБ «ПриватБанк» право укладати від імені ОСОБА_1 договір купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, знявши автомобіль з обліку в органах ДАІ України, а також надання ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, а також обставини, встановлені при здійсненні кримінального провадження, породжує для кредитора обов'язок вчинити необхідні для цього дії протягом розумного строку (якщо відповідний строк не визначено законом або договором). Ухилення від учинення таких дій зумовлює виникнення прострочення з боку кредитора.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі №6-2387 цс15 від 06.04.2016 року.

Ураховуючи зазначене, апеляційний суд вважає неправомірними дії ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо нарахування з червня 2009 року процентів за кредитним договором від 11 жовтня 2007 року, укладеним між ОСОБА_1 та ПриватБанком, оскільки ухилення кредитора від реалізації предмета застави і неможливість вчинити боржникові аналогічні дії, спрямовані на задоволення вимог заставодержателя, має кваліфікуватися як невжиття заходів щодо зменшення збитків, завданих порушенням зобов'язання, та призводить до прострочення кредитора. При цьому зобов'язання з погашення тіла кредиту а такому разі не припиняється.

А згідно роз'яснень, викладених у пункті 9 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішені спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5 позивач не обмежений правом вибору механізму судового захисту, та може одночасно подавати позов як на звернення стягнення на предмет застави, так і позов на стягнення заборгованості.

Проте, звертаючись до суду з позовом про стягнення суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 30 233 грн. 44 коп. ПАТ КБ «ПриватБанк» не надав розрахунку фактичної суми заборгованості станом на 18 травня 2015 року з урахуванням набрання чинності рішенням суду першої інстанції від 20 квітня 2011 року і здійснення заходів для виконання зазначеного рішення в частині вилучення автомобіля у ОСОБА_1 і звернення стягнення шляхом укладення договору купівлі-продажу із зарахуванням суми, одержаної при продажу автомобіля, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитним договором № GOAWAN70190092 від 11 жовтня 2007 року, укладеним між ПриватБанком та ОСОБА_1.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними з огляду на нездійснення ПАТ КБ «Приватбанк» заходів по вилученню та реалізації предмета застави згідно рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2011 року і як наслідок.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: