печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Новака Р.В.,

при секретарі судового засідання - Сердюк К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Українського товариства охорони природи про спростування недостовірної інформації

ВСТАНОВИВ:

В провадження Печерського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Українського товариства охорони природи про спростування недостовірної інформації. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 на сайті Українського товариства охорони природи була опублікована стаття під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1 Стаття підписана Президією Всеукраїнської ради Українського товариства охорони природи. Вказує на те, що у статті зазначається: «Очолює рейдерів колишній горе-рятівник Черкаської обласної організації ОСОБА_1 (абзац 3 статті). Зазначає, що очевидним фактом є те, що що інформація, наведена у статті, безпосередньо стосується позивача - Голови Черкаської обласної організації Українського товариства охорони природи ОСОБА_1 та побудована у формі звинувачень щодо його професійної діяльності на посаді керівника Черкаської обласної організації Українського товариства охорони природи. Також на сайті опублікована стаття «ІНФОРМАЦІЯ_3», датована ІНФОРМАЦІЯ_4. У цій статті зазначається: «Рейдери на чолі з ОСОБА_1 (це той горе «керівник-рейдер», який…(абзац 4 статті). Стверджує, що всі відомості, розповсюджені відповідачем, не відповідають дійсності, принижують його честь, гідність та ділову репутацію, так як позивач працював усе своє життя добросовісно і користується повагою людей. Розповсюдження відповідачем цих відомостей серед широкого невизначеного кола осіб, викликало у позивача сильні моральні страждання і нервовий стрес, оскільки відповідач принизив ОСОБА_1 перед усім світом та поширив неправдиві відомості стосовно нього про те, що він поводиться нечесно. Порушився нормальний хід його життя, різко знизилась працездатність, що, в свою чергу, негативно впливає на виконання трудових обов`язків позивача та на повагу робочого колективу до нього. Порушився сон і самопочуття. Поширена інформація формує думку, що позивач особисто вчиняє кримінально карані діяння.

Просить визнати недостовірними, такими, що не відповідають дійсності, порушують права, свободи, ганьблять честь, гідність і ділову репутацію позивача, відомості, опубліковані у статтях «ІНФОРМАЦІЯ_5» ІНФОРМАЦІЯ_2 та «ІНФОРМАЦІЯ_3» ІНФОРМАЦІЯ_4 на сайті Українського товариства охорони природи; зобов`язати відповідача спростувати недостовірні відомості, опубліковані ним у статтях «ІНФОРМАЦІЯ_5» ІНФОРМАЦІЯ_2 та «ІНФОРМАЦІЯ_3» ІНФОРМАЦІЯ_4 на сайті Українського товариства охорони природи шляхом публікації офіційного вибачення перед позивачем не пізніше п`ятнадцяти днів з дня набрання рішення суду законної сили, із зазначенням, що поширена Українським товариством охорони природи у статтях «ІНФОРМАЦІЯ_5» ІНФОРМАЦІЯ_2 та «ІНФОРМАЦІЯ_3» від ІНФОРМАЦІЯ_4 інформація є недостовірною, такою, що не відповідає дійсності, порушує права, свободи, ганьбить честь, гідність, ділову репутацію голови Черкаської обласної організації охорони природи ОСОБА_1; зобов`язати відповідача видалити із загального доступу статтю «ІНФОРМАЦІЯ_5» від ІНФОРМАЦІЯ_2 та статтю «ІНФОРМАЦІЯ_3» від ІНФОРМАЦІЯ_4, опубліковані на сайті Українського товариства охорони природи не пізніше п`ятнадцяти днів з дня набрання рішення суду законної сили; стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн.

Позивач в судове засідання не з`явився. До суду надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності.

10.03.2017 та 15.05.2017 представником відповідача, через канцелярію суду, надано відзив на позовну заяву, в яких просив в позові відмовити, оскільки ОСОБА_1 висмикує окремі слова і частини речень із двох інформацій, які об`єктивно висвітлюють реальну ситуацію навколо спроб рейдерського захоплення Черкаського Будинку природи Українського товариства охорони природи, що здійснюється групою осіб у 2014-2017р.р. Однак, у позовній заяві не наводиться жодного факту, абзацу, чи цілого речення, які були б процитовані з оригіналу від початку і до кінця. Вказує на те, що у позові відсутній юридичний склад правопорушення, а тому немає підстав для задоволення позовних вимог.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши наступні факти та відповідні їм правовідносини, приходить до наступних висновків.

Згідно ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

У відповідності до ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

Згідно ст.ст. 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації.

Відповідно ч.ч.1,3 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно з ч.3 ст. 277 ЦК негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила.

Пункт 18 Постанови закріплює, що позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

В силу ст. 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

Відповідно до п.19. Постанови Пленуму ВСУ від 27.02.2009 за №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до ч. 2 статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Відповідно до ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та Протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції, кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.

Як зазначено в рішеннях Європейського суду з прав людини (справи Лінгенса, Де Гаєс і Гійзельс, Гудвіна, Прагер і Обершлік) свобода вираження поглядів, гарантована п. 1 ст. 10, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов реалізації кожної особи. За умови додержання п. 2 свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» чи тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе.

Більше того, повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку, що є базовою частиною права, гарантованого статтею 19 (Lingens, cited above, p. 28, п. 46).

Отже, коли робляться твердження про поведінку третьої особи, деколи може бути важко, як і в цій справі, віднайти різницю між оцінкою фактів та оціночними судженнями. Проте, навіть оціночне судження може бути надмірним, якщо воно не має під собою фактичних підстав. (Jerusalem v.Austria, no. 26958/95, n. 43, ECHR 2001-11).

Позивач не надав жодних доказів недостовірності поширеної інформації і не вказав, яка саме інформація є, на його думку, недостовірною та порочить гідність, честь чи ділову репутацію. Позивачем не надана доказова база, не має жодних фактів, які б підтвердили те, в чому саме полягає порушення права на недоторканість честі, гідності та ділової репутації.

Єдиним, на думку позивача, очевидним фактом є те, що він є головою Черкаської обласної організації Українського товариства охорони природи.

Проте, позивач не є головою Черкаської обласної організації Українського товариства охорони природи з 12.12.2014, коли він був звільнений з посади в зв`язку з припиненням повноважень посадової особи на підставі п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України.

Усі фактичні твердження, що містяться у публікаціях на сайті Укрприроди, ґрунтуються на достовірній інформації, що міститься, зокрема, у вироках та інших судових рішеннях, а також у постановах органів досудового слідства, рішеннях інших відповідних органів. Переважна більшість цитат з окремих слів і вирваних з контексту частин речень чи невеличких кусочків абзаців, наведених у позовній заяві, має характер оціночних суджень, які не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Позивач вказав у позові, що розповсюдження відповідачем відомостей серед широкого невизначеного кола осіб, викликало у ОСОБА_1 сильні моральні страждання і нервовий стрес, оскільки відповідач принизив ОСОБА_1 перед усім світом та поширив неправдиві відомості стосовно нього про те, що він поводиться нечесно. Порушився нормальний хід його життя, різко знизилась працездатність, що, в свою чергу, негативно впливає на виконання трудових обов`язків позивача та на повагу робочого колективу до нього, проте, на підтвердження своїх доводів про завдані моральні страждання та погіршення стану здоров`я, позивачем не надано допустимих та належних доказів.

Обставини, викладені у позові, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, тому суд відмовляє у його задоволенні у повному обсязі.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.12,13,77,79, 81,263,264 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Українського товариства охорони природи про спростування недостовірної інформації - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: Р.В. Новак