Ухвала

іменем україни

26 червня 2017 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ ЄвграфоваЄ.П.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 23 березня 2017 року, ухвалу апеляційного суду Донецької області від 23 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и в:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним вище позовом, обгрунтовуючи його тим, що 06 листопада 2015 року між ним та ОСОБА_3 укладено договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_3 отримав в борг грошові кошти в сумі 6 100 грн, що станом на 06 листопада 2003 року еквівалентно 1 100 доларів США.

Зазначав, що відповідач власноручно написав відповідний договір, згідно з яким повинен був повернути борг за першою вимогою, однак на порушення умов договору грошові кошти не повернув.

Заочним рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 18 березня 2014 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто за договором позики від 06 листопада 2003 року 11 314 грн 44 коп., в тому числі основну суму боргу у розмірі 6 100 грн, проценти за користування позикою з 06 лютого 2004 року до 31 грудня 2013 року у розмірі 5 214 грн 44 коп.

Оскільки відповідач не виконав зобов'язання за вказаним договором позики та заочне рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 18 березня 2014 року, просив суд, відповідно до положень ст. 625 ЦК України, стягнути на його користь суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення з 01 грудня 2013 року до 30 листопада 2016 року у розмірі 6 911 грн 36 грн, три проценти річних від простроченої суми у розмірі 816 грн 41 коп.; на підставі ч. 1 ст. 1048 ЦК України за час користування позикою з 01 січня 2014 року до 30 листопада 2016 року - проценти на рівні облікової ставки Національного банку України у розмірі 5 111 грн 65 коп.; збитки, втрати, яких позивач зазнав у зв'язку з знищенням основної суми боргу станом на 01 грудня 2016 року у розмірі 15 776 грн 85 коп. відповідно до положень ст. 623 ЦК України.

10 січня 2017 року ОСОБА_2 збільшивши позовні вимоги, доповнивши раніше їх вимогою про зміну умов договору позики від 06 листопада 2003 року, просив відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України додатково встановити санкції за порушення грошового зобов'язання у виді пені у розмірі 0,1 % від неповернутої суми за кожен день прострочення до повернення позики.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 23 березня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 23 травня 2017 року, позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму інфляції за час прострочення з 01 грудня 2013 року до 30 листопада 2016 року у розмірі 6 911 грн 36 коп.; три проценти річних від простроченої суми позики за час прострочення з 01 грудня 2013 року до 30 листопада 2016 року у розмірі 549 грн 50 коп.; проценти за користування позикою за час прострочення з 01 січня 2014 року до 30 листопада 2016 року у розмірі 3 180 грн 49 коп.

В інший частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, посилаючись на положення ст. ст. 22, 525, 526, 599, 611, 623, 625, 652, 1046-1049 ЦК України, правильно виходив з того, що відповідач не виконав свої зобов'язання щодо повернення боргу за договором позики від 06 листопада 2003 року, тому обґрунтовано визначив розмір сум, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, навівши правильні розрахунки сум інфляції та процентів за користування позикою.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суди першої та апеляційної інстанцій правильно застосували правові норми та ухвалили правильні судові рішення, підстав для скасування яких не вбачається.

Доводи скарги такі висновки не спростовують і зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 23 березня 2017 року, ухвалу апеляційного суду Донецької області від 23 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду

України з розгляду цивільних

і кримінальних справ Є.П.Євграфова