Справа № 462/6666/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

29 червня 2017 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Кирилюк А.І.

при секретарі Фрейдун А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ПАТ «ВТБ Банк», про припинення поруки,-

в с т а н о в и в :

Позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просять припинити договір поруки від 16.05.2008р. укладений між позивачами та відповідачем на виконання зобов'язань боржника ОСОБА_3 за кредитним договором № 48/1700/513 від 16.05.2008р.

В обгрунтування позовних вимог покликаються на те, що 16.05.2008 р. укладено Кредитний Договір № 48/1700/513 між відповідачем та ОСОБА_3 (поручителем якого є позивач) згідно умов якого позичальник зобовязаний повернути кредит та сплатити банку проценти за користування кредитом у валюті кредиту до 16.05.2023 року у розмірі та в порядку, встановленому п. 8.1. кредитного договору. Згідно п.8.1. цього договору платежі по погашенню кредиту здійснювалися позичальником щомісячно ануїтетним платежем у встановлені числа кожного місяця . Додатком до договору був графік повернення кредиту і сплати процентів та розрахунок вартості супутніх послуг.

Того ж числа між відповідачем та позивачкою ОСОБА_1 укладено договір поруки № 48/1700/513-ДП. Згідно умов цього договору поручитель (позивачка) поручається перед Банком за виконання позичальником зобовязань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, пені, штрафних санкцій та збитків, розмір , термін та умови повернення та сплати яких встановлюється кредитним договором № 48/1700/513 від 16.05.2008 року.

Крім того, 16.05.2008р. між відповідачем та позивачем ОСОБА_2 укладено договір поруки № 48/1700/513-ДП-2. Згідно умов цього договору поручитель (позивач) поручається перед Банком за виконання позичальником зобовязань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, пені, штрафних санкцій та збитків, розмір, термін та умови повернення та сплати яких встановлюється кредитним договором № 48/1700/513 від 16.05.2008 року.

Позичальник почав прострочувати сплату платежів починаючи з 11.04.2011 року, відповідно, відповідач почав нараховувати з цього періоду всі фінансові санкції, передбачені Договором.

27.05.2015 року відповідач звернувся до поручителів ОСОБА_1, ОСОБА_2 з вимогою про повернення заборгованості за кредитним договором. Однак позивачі вважають, що відповідач свідомо вчиняв дії, які призвели до збільшення обсягу відповідальності поручителя, та свідомо не надав детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості, передбачений постановою Правління Національного банку України № 168 від 10.05.2007 року. Тому останні звернулись до суду із позовом, який просять задовольнити.

Позивачі у судове засідання не зявилися, однак подали до суду заяву, у якій просять провести розгляд справи у їх відсутності, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечують.

Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилася, жодних документів до суду про причини неявки не надав, суд ухвалив справу розглядати без її участі у заочному режимі, оскільки матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони певну дію (сплатити гроші).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 544 ЦК України, боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Згідно із ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

За змістом указаних норм матеріального права поручитель, хоча і пов'язаний з боржником певними зобовязальними відносинами, є самостійним субєктом у відносинах із кредитором. Поручитель, зокрема, має право висувати заперечення проти кредитора і в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (ч. 2 ст. 555 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст. ст. 642 643 ЦК України.

Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої ним у постанові від 19.03.2014 усправі №6-20цс14 якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобовязання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обовязку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобовязань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки відповідно до ст.554 ЦК поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень ч.4 ст.559 ЦК) повинні застосовуватись і до поручителя.

Таким чином, суд приходить до переконань про те, що у разі неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором передбачений ч.4 ст.559 ЦК строк предявлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.»

Як убачається з п.8.1. кредитного договору № 48/1700/513 від 16.05.2008 року погашення кредиту, чергові платежі боржник ОСОБА_3 мав здійснювати з 01 по 08 число числа кожного місяця, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до ст.261 ЦК починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обчислення встановленого ч.4 ст.559 ЦК України шестимісячного строку для предявлення вимог до поручителя.

У разі предявлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобовязання в силу положень ч.4 ст.559 ЦК порука припиняється в частині певних щомісячних зобовязань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобовязання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього.

Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Таким чином, у зобовязаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобовязань перед банком.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 лютого 2013 року в справі № 6-172цс12.

Як вбачається з додатку до позовної заяви, поданої ПАТ «ВТБ Банк» 27.11.2015 року, поданої до Залізничного районного суду м. Львова, боржником за кредитним договором № 48/1700/513 від 16.05.2008 року ОСОБА_3 прострочував сплати платежів, починаючи з 11.04.2011 року.

Банком не предявлено вимог до поручителів після збігу шестимісячного строку, починаючи з першого прострочення платежу, та не предявлено суду жодного доказу, що таке повідомлення здійснювалось.

Тобто, при вчасному інформуванні Банком, позивач, не враховуючи тіло кредиту, несли би солідарну відповідальність по прострочених відсотках кредиту та штрафних санкціях в сумі 840, 21 дол. США, (виходячи із розрахунків Банку долучених ним до позовної заяви від 27.11.2015 року). А у зв'язку вищезазначеними діями Банку стягненню з позивачів, як з поручителів, згідно задоволених рішенням суду від 08.08.2016 року по справі № 462/8247/15-ц вимог підлягає 8847, 26 дол. США.

П. 22 Постанови №5 ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30.03.2012 р. зазначено: «Відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки повязується зі зміною забезпеченого зобовязання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобовязання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобовязань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобовязанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобовязання.

Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на предявлення позову про визнання договору поруки припиненим.»

Ці умови в договорі поруки не узгоджені, а отже поручителі не надавали згоду на збільшення розміру процентів. Тому такі дії Банку стали причиною змін умов основного зобовязання без згоди поручителів, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього, а отже є підставою для припинення договору поруки № 48/1700/513-ДП від 16.05.2008 року.

Згідно п.8.1. цього договору платежі по погашенню кредиту здійснювалися позичальником щомісячно ануїтетним платежем у встановлені числа кожного місяця .

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору

Судом встановлено, що 16.05.2008 року між відповідачем та позивачкою укладено договір поруки № 48/1700/513-ДП. Згідно умов цього договору поручитель (позивачка) поручається перед Банком за виконання позичальником зобовязань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, пені, штрафних санкцій та збитків, розмір , термін та умови повернення та сплати яких встановлюється кредитним договором № 48/1700/513 від 16.05.2008 року.

Також, того ж числа між відповідачем та позивачем укладено договір поруки № 48/1700/513-ДП-2. Згідно умов цього договору поручитель (позивач) поручається перед Банком за виконання позичальником зобовязань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, пені, штрафних санкцій та збитків, розмір , термін та умови повернення та сплати яких встановлюється кредитним договором № 48/1700/513 від 16.05.2008 року.

Позичальник почав прострочувати сплату платежів починаючи з 11.04.2011 року, відповідно, відповідач почав нараховувати з цього періоду всі фінансові санкції, передбачені Договором.

27.05.2015 року відповідач звернувся до поручителів з вимогами про повернення заборгованості за кредитним договором.

Про наявність Додатоку до Кредитного договору - графік повернення кредиту і сплати процентів та розрахунок вартості супутніх послуг, що був укладений та підписаний боржником ОСОБА_3 та ПАТ «ВТБ Банк» позивачам не було відомо, а відтак вони не могли проконтролювати сплату боржником ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором на забезпечення якого було укладено договір поруки № 48/1700/513-ДП та № 48/1700/513-ДП-2 від 18.05.2008 року.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, боржник прострочував сплату кредиту починаючи з 11.04.2011 року, відповідно збільшувався обсяг відповідальності поручителів, однак банк звернувся з вимогою до поручителів лише 27 серпня 2015 року, вираховуючи пеню, 30% річних та інші санкції за несвоєчасну сплату боржником кредиту починаючи з 11.04.2011 року, що призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя на 8847,26 дол. США.

В договорі поруки № 48/1700/513- ДП від 16.05.2008 року та в договорі поруки № 48/1700/513- ДП -2 від 16.05.2008 року, укладеному між ПАТ «ВТБ Банк» та поручителем ОСОБА_2 та поручителем ОСОБА_1 не узгоджено, що будь-які зміни кредитного зобовязання, які мають наслідком збільшення відповідальності поручителя, повинні здійснюватися за згоди поручителя. Також в договору поруки не вбачається умова про те, що поручитель надає згоду на зміну зобовязання та збільшення відповідальності без повідомлень його зі сторони Банку про це та без підписання з ним додаткової угоди.

Але якщо договором поруки визначено, що будь-які зміни кредитного зобовязання можуть мати місце без повідомлення про ці зміни поручителя та без підписання з приводу цього додаткових угод, то значить поручитель надав згоду на ці зміни, якщо ж договором поруки не узгоджено це, то поручитель не надавав згоду на будь-які майбутні зміни.

Відповідно до п.4 ст.559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк виконання основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Як вбачається із висновків Верхового Суду України від 17 вересня 2014 року у цивільній справі №6-53 цс14, аналіз п.4 ст.559 ЦК України дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки(будь-який із зазначених у вказаній правовій нормі) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого воно припиняється.

З цього слідує висновок про те, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову) , кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Таким чином, виходячи з положень частини четвертої статті 559 ЦК України, вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Окрім того, пунктом 3.1. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України № 168 від 10.05.2007 року, передбачено, що банки зобов'язані в кредитному договорі або додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, зазначивши таке: значення процентної ставки та порядок обчислення процентних доходів відповідно до вибраного банком методу згідно з вимогами нормативно-правових актів Національного банку; перелік, розмір і базу розрахунку всіх комісій (тарифів) банку, що пов'язані з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, здійснення валютно-обмінних операцій, юридичне оформлення тощо; перелік і розмір інших фінансових зобов'язань споживача, які виникають на користь третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами кредитного договору (страхові платежі під час страхування предмета застави, життя та працездатності споживача, розмір зборів до Пенсійного фонду України, комісії під час купівлі-продажу іноземної валюти для погашення кредиту та процентів за користування ним, біржові збори, послуги реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).

Пунктом 3.2. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України № 168 від 10.05.2007 року, передбачено, що кредитний договір має містити графік платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за інших користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також фінансових зобов'язань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до цих Правил. У графіку платежів має бути докладно розписана сукупна вартість кредиту за кожним платіжним періодом.

Оскільки позивачам як поручителям, під час підписання договору поруки не було надано детальний розпис сукупної вартості кредиту, який визначає об'єм відповідальності поручителів перед кредитором (ПАТ "ВТБ Банк"), а також детальний розпис сукупної вартості кредиту, то такі дії зі сторони ПАТ "ВТБ Банк" не дають їм змоги, відповідно до договору поруки 48/1700/513-ДП та 48/1700/513-ДП-2 контролювати дотримання та своєчасне виконання Боржником своїх зобов'язань.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачів слід стягнути судовий збір в розмірі 2756 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 10,60,88,169,209,212-215,218 ЦПК України, ст. 3, 11, 15, 16, 509, 526, 546, 548, 549, 553, 554, 626, 628, 629, 638, 652 ЦК України, суд,,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ПАТ «ВТБ Банк» задоволити. Договір поруки 48/1700/513-ДП від 16.05.2008 року , укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «ВТБ Банк» визнати припиненим.

Позов ОСОБА_2 до ПАТ «ВТБ Банк» задоволити. Договір поруки 48/1700/513-ДП-2 від 16.05.2008 року , укладений між ОСОБА_2 та ПАТ «ВТБ Банк» визнати припиненим.

Стягнути з ПАТ «ВТБ Банк» на користь позивачів суму сплаченого судового збору у розмірі 2756 грн. 00 коп., тобто по 1378 грн. 00 коп. на кожному позивачу.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подачі в десяти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його постановив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Суддя: (підпис).З оригіналом згідно.

Суддя:

.