Справа №718/533/17
Провадження №2/718/192/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

ЗАОЧНЕ

04.05.2017 року Кіцманський районний суд Чернівецької області

у складі: головуючої-судді Мінів О.І.

при секретарі судових засідань Анучкіній О.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кіцмань цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Опікунська рада Михальчанської сільської ради, Сторожинецького району, Чернівецької області про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася з позовом в суд про позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав щодо їхніх малолітніх дітей: дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Свої позовні вимоги мотивує тим, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з березня 2008 року по квітень 2012 року, від якого у них народилось двоє дітей і який розірвано в судовому порядку 18.04.2012 року.Після розірвання шлюбу діти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживають разом з нею та її рідними. Відповідач після розлучення не займається вихованням і утриманням дітей, ухиляється від виконання своїх обов'язків по виховання дітей, не провідує у школі, ні вдома, не спілкується з дітьми, матеріальної допомоги у добровільному порядку не надає, тому згідно рішення Кіцманського районного суду від 04.11.2011 року з нього стягнуто аліменти в розмірі по 250 гривень щомісячно на кожну дитину до їх повноліття. Згідно заочного рішення Кіцманського районного суду від 15.02.2016 року, також стягнуто з ОСОБА_4 на її користь неустойку (пеню) в сумі 6661 грн.87 коп., збільшено розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей до 650 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття.

В судовому засіданні позивач та її адвокат позов підтримали, давши пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Позивач додатково в суді пояснила, що відповідач не цікавиться життям дітей з моменту фактичного припинення шлюбних стосунків між ними, а саме з 2012 року. Роль батька в житті дітей виконує дідусь, який разом з ними проживає. Вказала, що відповідач сплачує аліменти не систематично, востаннє в червні 2015 року погасив заборгованість в сумі близько 21 тис грн. Просять позов задовольнити, так як в майбутньому остерігаються, що відповідач матиме претензії до дітей з приводу аліментів на його утримання.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, оголошенням в засобах масової інформації, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі,

позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст. ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог опікунська ради Михальчанської сільської ради, Сторожинецького району, Чернівецької області в судове засідання не з'явився, подав суду заяву в якій просив справу розглядати без участі представника Михальчанської сільської ради та ухвалити рішення відповідно до чинного законодавства України.

Суд, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_3, адвоката Венерського О.С., показання свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до переконання, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як зазначено в Декларації ООН прав дитини 1959 року, «дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості».

Закон України «Про охорону дитинства» передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини.

На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею ст.150 СК України визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст.155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

У відповідності до положень п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно зі ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має, зокрема, один з батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України , мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Відповідно до п.16 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року №3, ухилення батьків від виконання своїх

обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її

навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 18.04.2012 року в судовому порядку(а.с.8).

Під час перебування у шлюбі у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_6 та ІНФОРМАЦІЯ_1 - дочка ОСОБА_5, що підтверджується копіями свідоцтв про народження НОМЕР_1 та НОМЕР_2 (а.с.6).

Після розлучення батьків діти залишилась проживати з мамою, на даний час проживають в АДРЕСА_1, до складу їх сім'ї входять ОСОБА_10 - дідусь, ОСОБА_8 - бабуся, ОСОБА_11 - тітка. (а.с.12,13)

Показаннями допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, характеристикою з місця навчання ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (а.с. 39,40) стверджується, що найбільше часу діти проводять із матір'ю, бабусею, дідусем та тіткою, які приділяють увагу навчанню та вихованню дітей. Діти доглянуті, життєрадісні, добре навчаються. За місцем їхнього проживання створені для дітей всі умови для їх нормального розвитку.

З рішення №1опікунської ради Михальчанської сільської ради, Сторожинецького району, Чернівецької області від 02.02.2017 року вбачається, що опікунська рада вирішила вважати доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_4відносно його малолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.33).

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 04.11.2011 року визначено стягувати з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі по 250грн. щомісячно, починаючи з 04.10.2011 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с.8).

Згідно заочного рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 15.02.2016 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 неустойку (пеню) в сумі 6661 грн.87 коп. Визначено збільшити розмір аліментів на утримання дітей та стягувати з ОСОБА_4 аліменти в розмірі по 650 грн. щомісячно на кожну дитину починаючи з 01.10.2015 року до досягнення дітьми повноліття (а.с.10,11).

Покликання позивача на те, що ОСОБА_4 не надає допомоги на утримання дітей не заслуговують на увагу, оскільки, згідно мотивувальної частини заочного рішення Кіцманського районного суду від 15.02.2016 року, відповідач ОСОБА_4 в червні 2015 року погасив заборгованість по аліментах в сумі 21951,36 грн (а.с.10) і дана обставина не заперечується позивачем.

Крім того, із довідки-розрахунку ВДВС Кіцманського РУЮ від 24.04.2017 року вбачається, що заборгованість ОСОБА_4 по несплаті аліментів на утримання дітей станом на 24.04.2017 року становить 24 440 грн, внаслідок несплати коштів починаючи з липня 2016 року.

Між тим, сам по собі факт нерегулярної сплати відповідачем аліментів на утримання дітей не може слугувати безумовною підставою позбавлення батьківських прав, з огляду на норми до ч.2 ст.166 СК України, відповідно до яких особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Разом з тим, суд не може погодитися з рішенням опікунської ради №1 Михальчанської сільської ради від 02.02.2017 року, оскільки воно є необґрунтованим, прийнятим без присутності батька ОСОБА_4, а відтак передчасним.

В судовому засіданні знайшло своє підтвердження пояснення позивача та свідка ОСОБА_8 про те, що після розірвання шлюбу відповідач намагався контактувати із позивачем щодо виховання дітей , однак остання змінила номер телефону, а карточку викинула, оскільки боялась погроз з його боку.

Свідок ОСОБА_9, яка являється сусідкою ОСОБА_10, в судовому засіданні також підтвердила, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 існують неприязні стосунки з часу розірвання шлюбу.

З огляду на цю обставину, суд вважає неналежною поведінку самої позивача ОСОБА_3, яка, змінюючи номер телефону, уникала спілкування із ОСОБА_4 через неприязні стосунки із ним, а отже позивач сама в жодний спосіб не сприяла спілкуванню дітей із батьком.

Із пояснень, допитаного в судовому засіданні, як свідка, матері позивача ОСОБА_8 вбачається, що мати відповідача ОСОБА_4 двічі телефонувала до неї, питала про суми аліментів, які підлягають сплаті на їх утримання. Востаннє вона телефонувала пів року тому для того , щоб повідомити, що її син ОСОБА_4 на пошту передав 1000 грн. аліментів, які необхідно забрати. Пропонувала їм 1000 Євро в замін того, щоб ОСОБА_3 забрала виконавчий лист про стягнення аліментів. Вона відмовилась.Крім того, дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 також розшукали старші діти відповідача ОСОБА_4 від першого шлюбу з метою знайомства.

Оцінюючи покази свідків, суд надає їм віри, оскільки вони знаходяться у об'єктивному взаємозв'язку з іншими матеріалами справи, нічим не спростовані, доповнюються та уточнюються іншими доказами, однак з пояснень свідків не вбачається злісного ухилення відповідача ОСОБА_4 від виконання своїх батьківських обов'язків.

Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу - обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

В судовому засіданні позивачка вказала, що вона звернулася до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 в зв'язку з тим, що в майбутньому остерігається претензійз боку ОСОБА_4 до дітей з вимогою його утримувати. Враховуючи наведене, суд не бере до уваги покликання позивачки на вищезазначену обставину як обгрунтування позовним вимог, оскільки така не може слугувати підставою для позбавлення батьківських прав.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що позивачем ОСОБА_3 не доведено в повній мірі позовних вимог.

Разом з тим, суд вважає, що позивач ОСОБА_3 не надала суду доказів на підтвердження того, що відповідач систематично, свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а, отже, оцінюючи зібрані по справі докази, приходить до висновку, що позов про позбавлення батьківських прав є безпідставним та не підлягає до задоволення.

Зі змісту ст.88 ЦПК України судові витрати у справі покладаються на сторону, проти

якої постановлене рішення, тобто у даному випадку не відшкодовуються позивачу.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст.19, 150,155,164,165,166 СК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4,третя особа, яка не заявляє самостійних вимог опікунська рада Михальчанської сільської ради, Сторожинецького району, Чернівецької області про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії вказаного рішення.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернівецької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя О.І.Мінів