Справа № 639/2476/17
Провадження № 2/639/1379/17
РІШЕННЯ
22 червня 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Гаврилюк С.М.,
за участю секретаря судового засідання Макушенко Т.В.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом,
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 міської ради, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 Миколаїни, яка померла 18.11.2014 р., на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вказана трикімнатна квартира АДРЕСА_2 належила на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Брат позивачки ОСОБА_4 помер 13.01.2009 року. На момент смерті ОСОБА_4 разом з ним проживала та була зареєстрована їх мати ОСОБА_3, яка фактично успадкувала частку сина та стала власнецию всієї квартири. Але спадщину вона не оформлювала та правовстановлюючі документи на всю квартиру не отримувала. 13.11.2014 ОСОБА_3 оформила заповіт, відповідно до якого на випадок її смерті заповіла усе належне їй майно, де б воно не знаходилось, усі майнові права та обовязки, які належали їй на час посвідчення заповіту. А також ті майнові права і обовязки, які належатимуть їй на день смерті позивачці.
15.11.2014 року померла ОСОБА_3. Позивач 22.04.2015 звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, однак позивачу було розяснено, що зазначене питання вирішується у судовому порядку в звязку з тим, що у неї відсутні оригінали правовстановлюючих документів щодо належності квартири та запропоновано звернутись до суду для вирішення справи по суті. У зв'язку з тим, що правовстанволюючі документи були втрачені, ОСОБА_3 надавала об'яву до газети «Премьер» про втрату свідоцтва про право власності на квартиру з проханням вважати ці документи недійсними.
Позивачка та її представник у судовому засіданні позовну заяву підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові та не заперечували протии розгляду справи за відсутності представника відповідача. Представник відповідача у судовому засіданні 09.06.2017 року пояснив, що відповідач позбавлений можливості до надходження відповідних відомостестей з нотаріальної контори про прийняття спадщини зазначити свою правову позицію щодо позовних вимог , однак після оголошеної у судовому засіданні перерви для витребування від нотаріуса доказів, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується явочним листом, представник відповідача ОСОБА_2 міської ради у судове засідання не з'явився, причини неявки в порушення ч. 2 ст. 77 ЦПК України суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав.
Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов'язки.
Вислухавши пояснення позивачки її представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
За змістом ст. 13 Ковенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
З матеріалів справи вбачається, що позивачка по справі ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до шлюбу мала прізвище «Попова», що підтверджується довідкою відділу реєстрації актів громадянського стану (а.с.13).
Батьками ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІ-ВЛ № 284412, виданого 29.06.1977 року. (а.с.12).
Батьками померлого ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ВЛ № 261166, виданого 30.05.1972 року. (а.с.11).
Відповідно до довідки відділу реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції м. Харкова №757/1/371 від 23.09.2005, у відділі реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції міста Харкова 26.11.1961 року зареєстровано шлюб ОСОБА_5 та ОСОБА_3, актовий запис №389, після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище ОСОБА_5 (а.с.14)., 21 березня 1979 року зареєстровано розірвання зазначеного шлюбу, актовий запис за №166. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ВЛ № 099192, виданого 19.01.1999 прізвище після розірвання шлюбу «Малиновська» (а.с. 15).
В копії свідоцтва про право власності на житло, оригінал якого втрачено, від 03.10.2003 р., реєстраційний № 6-03-222926-Ш зазначено, що ОСОБА_3, ОСОБА_7 мають на праві спільної сумісної власності квартиру, яка знаходиться за адресою: вулиця Власенка, б. 4 кв.74 у м. Харкові (а.с. 6), що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.9)..
За данними технічного паспорту на квартиру № 74 в житловому будинку №4 по вулиці Власенка в місті Харкові власниками значаться ОСОБА_3, 03.10.1938 р.н, ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.7).
Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 203616, зареєстрованого Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову № 4 ОСОБА_2 міського управління юстиції, про що 14 січня 2009 року складено відповідний актовий запис № 763, ОСОБА_4 помер 13 січня 2009 року (а.с. 16).
Після його смерті ОСОБА_3 фактично успадкувала частку вказаного вище нерухомого майна свого померлого сина ОСОБА_4, оскільки на день смерті була зареєстрована разом із сином.
13.11.2014 ОСОБА_3 оформила заповіт, який зареєстровано в реєстрі за №2-237, та засвідчено державним нотаріусом П'ятої харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_8, відповідно до якого на випадок її смерті зробила розпорядження усе належне їй майно, де б воно не знаходилось, усі майнові права та обовязки, які належали їй на час посвідчення заповіту, також ті майнові права та обовязки, які належатимуть їй на день смерті позивачці заповіла ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 18).
Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на квартири АДРЕСА_4.
Позивачка є спадкоємцем за заповітом після смерті матері ОСОБА_3, у зв'язку з чим ОСОБА_1 подала відповідну заяву до П'ятої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори щодо прийняття спадщини за заповітом після смерті матері (а.с.19), однак листом державного нотаріуса П'ятої ОСОБА_2 державної нотарільної контори ОСОБА_9 від 23.07.2015 року за вихідним № 2130/02-14 запропоновано ОСОБА_1. звернутися до суду з питанням щодо вирішення справи по суті, у зв'язку з тим, що відсутні оригінали правовстановлюючих документів щодо належності майна спадкодавцю (а.с.21)
Відповідно до ст.ст.1216,1220-1221 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Згідно зіст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, які зазначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені устаттях 1261-1265цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Статтею 1226 ЦК Українипередбачено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.
Відповідно до абз. 3 п. 23 Постанови Пленуму Верхового Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до ст. 328 ЦК України однією з підстав набуття права власності є спадкування, яке згідно ст. 1216 ЦК являє собою перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Оскільки склад спадщини згідно ст. 1218 ЦК України визначається на момент відкриття спадщини, до спадкоємця перейде частка у спільній власності спадкодавця в тому обсязі, в якому вона існує на цей момент.
Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» за № 20 від 22.12.1995 року частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.
Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Статтею 1270 ЦК України встановлено строк для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Згідно ч. 1ст. 1297 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, крім того, право приватної власності є непорушним.
Статтею 16 Цивільного кодексу Українипередбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути зокрема визнання права.
Згідно Наказу Міністерства юстиції України № 914/5 від 26.05.2009 року "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо державної реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна на підставі рішень судів", рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності є правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться державна реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна.
Відповідно до абз. 3 п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно.
Померла ОСОБА_3 фактично прийняла спадщину після смерті свого сина ОСОБА_4, оскільки постійно була зареєстрована та проживала в квартирі на момент смерті сина та продовжувала проживати. Залишила заповіт на доньку ОСОБА_1
Позивачка ОСОБА_1 своєчасно звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом.
Згідно повідмлення П'ятої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори №1728/01-16 від 14.06.2017 спадкова справа після померлого 13.01.2009 ОСОБА_4 не заводилась, заяви про прийняття та про відмову від прийняття спадщини не подавались. Після померлої 15.11.2014 ОСОБА_3 заведена спадкова справа №250/2015, в матеріалах якої знаходяться заява, зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за №530 від 22.04.2015, про прийняття спадщини від доньки спадкодавця ОСОБА_1, яка мешкає в АДРЕСА_5, заява, зареєстрована в журналі реєстрації вхідної кореспонденції 23.07.2015 за №1260/02-14, з проханням видати свідоцтво про право на спадщину від доньки спадкодавця ОСОБА_1, роз'яснення, зареєстроване в книзі реєстрації вихідної кореспонденції за №2130/02-14 від 23.07.2015, надане ДНК ОСОБА_1, про причини неможливості видачі свідоцтва про право на спадщину, на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_6, в зв'язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на вищезгадане нерухоме майно (а.с.53).
За таких обставин, з огляду на вищевикладене суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та наявність правових підстав щодо задоволення позову, визнання за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом права приватної власності на квартиру № 74, що знаходиться в місті Харкові по вулиці Власенко у будинку № 4, після померлої 15 листопада 2014 року її матері ОСОБА_3М, частина якої перейшла їй у спадщину після смерті її сина ОСОБА_4
Керуючись ст.ст. 5, 6,10, 11, 57, 60,61, 88, 208, 209, 212 -215 ЦПК України , ст.ст. 1233-1235,1247,1261, 1268-1270 ЦК України, суд
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом - задовольнити
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 ,(податковий номер НОМЕР_1) право власності на квартиру АДРЕСА_7 у порядку спадкування за заповітом після померлої 18.11.2014 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення - шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.М.Гаврилюк