АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1350/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до керівника Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши представника прокуратури Черкаської області ОСОБА_8, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

28 березня 2017 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до керівника Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 03 квітня 2017 року позовну заяву ОСОБА_6 залишено без руху та надано позивачу термін для усунення недоліків, вказаних в ухвалі суду. Розяснено, що в разі невиконання вимог ухвали без руху, позовна заява буде визнана неподаною та повернута позивачу.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18 квітня 2017 року позовну заяву ОСОБА_6 до керівника Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_6 оскаржив вказану ухвалу в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18 квітня 2017 року як незаконну та направити справу на розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суду.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що 28 березня 2017 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовною заявою до керівника Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди (а.с. 1).

Статтею 119 ЦПК України визначені вимоги до позовної заяви, яка подається до суду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 119, 120 ЦПК України, постановляє ухвалу в якій зазначає підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Залишаючи без руху та повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції мотивував свої висновки тим, що позивач не виклав обставин, якими він обґрунтовує вимоги, не надав посилання на докази, що підтверджують кожну обставину також судом було звернуто увагу на викладення тексту позовної заяви, а саме зазначено, що текст позовної заяви є важким для читання.

Тому, враховуючи, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 119-120 та враховуючи, що недоліки, викладені в ухвалі суду про залишення позовної заяви ОСОБА_6 не усунуто, на підставі ст. 121 ЦПК України постановив ухвалу про визнання неподаною та повернення такої позовної заяви позивачу.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів не погоджується з таким висновком районного суду, оскільки, суд першої інстанції, постановив ухвалу без належного врахування обставин, що мають значення для справи та невірно застосував положення процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Стаття ст.15 ЦК України встановлює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак, зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Спосіб захисту порушеного права, відповідно до ст. ст. 15, 16, 20 ЦК України, при зверненні до суду обирається позивачем. Перелік способів захисту, наведений у ч. 2 ст. 16 ЦК України не є вичерпним, оскільки суд може захистити порушене цивільне право іншим способом, що встановлений договором або законом.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач намагається захистити своє порушене право у правововідносинах з відповідними державними органами, які на його думку своїми діями і бездіяльністю призвели до порушення такого права.

Відповідно до ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; ім'я (найменування) позивача і відповідача, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; перелік документів, що додаються до заяви.

Подана позовна заява відповідала вимогам ст. 119 ЦПК України, в ній зазначені позивач та відповідач, місце їх знаходження, викладений зміст позовних вимог та викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, зазначаються докази, а тому суд першої інстанції не мав правових підстав для залишення її з цих підстав без руху.

Діючий цивільний процесуальний Кодекс надає можливість позивачу вільно викласти обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, і зазначити ті докази, які він вважає за необхідне. На стадії прийняття позовної заяви суд позбавлений можливості зробити висновок про достатність або недостатність наявних або зазначених позивачем доказів.

Крім того, в своїй позовній заяві ОСОБА_6 вказував на неможливість надання ряду доказів на стадії подачі позовної заяви та вказував на необхідність витребування їх судом

Згідно з ч. 1 ст. 131 ЦПК України, сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті.

Відповідно до ст. 31 ЦПК України позивач протягом розгляду справи має право уточнити свої позовні вимоги, а суд у судовому засіданні може уточнити обставини судового спору, якщо вважає, що вони не чітко викладені у позовній заяві.

Згідно з п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України, суд під час проведення попереднього судового засідання вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі.

Зокрема, у попередньому судовому засіданні у позивача суд повинен з'ясувати предмет позову (що конкретно вимагає позивач), підставу позову (чим він обґрунтовує свої вимоги) і зміст вимог (який спосіб захисту свого права він обрав).

Про це ж саме йдеться і у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» № 5 від 12 червня 2009 року.

Крім того, поза увагою суду залишилась подана позивачем на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху заява (а.с.8), де ОСОБА_6 надав суду копію позовної заяви, виклав свої обставини щодо його права на заявлення вказаних в позовній заяві вимог та спосіб їх захисту в цивільному судочинстві. Крім того, просив призначити по справі попереднє судове засідання для витребування ряду доказів щодо нанесення йому майнової, матеріальної шкоди визначеними в позовній заяві органами.

Також, колегія суддів вважає, що зауваження суду щодо нечитабельного формату позовної заяви є необґрунтованими, оскільки, його можливо прочитати.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що ухвала суду про повернення позовної заяви постановлена з порушенням процесуальних норм, оскільки позбавляє позивача можливості здійснити (реалізувати) своє право на захист порушених на його думку інтересів.

При цьому, апеляційний суд не може задовольнити вимогу апелянта про передачу справи до суду першої інстанції на новий розгляд, оскільки провадження в даній справі ще не було відкрите, а вирішення цього питання процесуальним законом віднесено виключно до повноважень суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Оскільки, суд першої інстанції порушив порядок прийняття позовної заяви, колегія суддів, керуючись ст. 312 ЦПК України, приходить до висновку, що ухвала підлягає скасуванню, а матеріали справи поверненню до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 314, 315, 317, 319, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до керівника Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити частково.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до керівника Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди скасувати, направивши матеріали справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :