29 вересня 2017 року м. Маріуполь
Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області в складі судді Хараджі Н.В., при секретарі Петровському Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним та стягнення процентів за договором позики,
Позивач звернувся до суду з даним позовом, яким просить визнати договір дарування житлового будинку № 35 по вул. Чапаєва у м. Маріуполі від 24.03.2012 року недійсним, та стягнути з відповідача відсотки в сумі 168000 грн. за період з 18.12.2015 року по 18.12.2016 року на підставі договору позики-застави від 18.05.2010 року. Відповідно до позову, на підставі договору позики від 18.05.2010 року ОСОБА_1 передав у позику грошову суму у розмірі 200 000 грн., строком повернення до 18.11.2010 року. За вказаним договором у забезпечення позики ОСОБА_2 передав ОСОБА_1 в заклад належний йому будинок, розташований за адресою: м. Маріуполь, вул. Уютна (Чапаєва) 35. Договір не виконаний, що підтверджено рішенням суду від 15.12.2015 року. 24.03.2012 року не зважаючи на наявність боргових зобовязань, ОСОБА_2 уклав договір дарування вказаного будинку. Вважає вказаний договір фіктивним, оскільки цей будинок був переданий родичам при наявності несплаченої позики та вчинений з метою позбавити позивача можливості стягнути борг, шляхом звернення стягнення на будинок. Також просить, враховуючи, що після рішення суду від 22.12.2015 року грошові кошти не повернені, стягнути за період з 18.12.2015 року по 18.12.2016 року відсотки за користування позикою.
До суду від представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5 надійшло клопотання про зупинення провадження по даній справі, у звязку із знаходженням в провадженні Жовтневого районного суду м. Маріуполя позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору позики-застави від 18.05.2010 року нікчемним правочином. Представники сторони відповідача підтримали заявлене клопотання.
Позивач в судовому засіданні заперечував проти задоволення заявленого клопотання та зупинення провадження по справі, посилаючись на те, що нормами ЦПК України передбачено можливість зупинення провадження по справі, лише у разі неможливості її подальшого розгляду.
Судом встановлено, що ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 22.09.2017 року відкрито провадження за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору позики-застави від 18.05.2010 року нікчемним правочином, та призначено його до розгляду.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.201 ЦПК України суд зобовязаний зупинити провадження по справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.
Відповідно до вимог п. 3 ч.1 ст. 203 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановленому пунктом 4 частини першої статті 201 цього Кодексу до набрання законної сили судовим рішення, від якого залежить вирішення справи.
У п. 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснено, що суд повинен враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України, неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли у цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.
Таким чином, необхідність у зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо ухвалити рішення у такій справі до ухвалення рішення в іншій справі. Ця неможливість полягає у тому, що обставини, які є підставою позову або заперечень проти нього, є предметом дослідження в інший справі, і рішення суду в цій справі безпосередньо впливає на вирішення спору. Тобто між двома справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв'язок. Це виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиціальне значення (при оцінці юридичних фактів) для іншої справи.
Судом не беруться до уваги посилання позивача що вимоги стягнення заявлених сум заявлені не на підставі договору позики-застави від 18.05.2010 року, а на підставі рішення суду від 22.12.2015 року, оскільки зі змісту позову вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача проценти в сумі 168000 грн., що в свою чергу становить 7% за користування позикою від 18.05.2010 року відповідно до п.1.2 вказаного договору. Крім того заявлений позивачем період з 18.12.2015 року по 18.12.2016 року не був предметом судового розгляду під час винесення рішення суду від 22.12.2015 року.
Крім того, як вбачається зі змісту позову, то позивач вважає порушення свої прав укладеним договором дарування від 24.03.2012 року саме у звязку з невиконанням з боку відповідача умов договору позики-застави від 18.05.2010 року.
Таким чином, судовий розгляд позову ОСОБА_2 про визнання договору позики-застави від 18.05.2010 року нікчемним правочином унеможливлює подальший розгляду позову ОСОБА_1, оскільки факти, встановлені у справі за позовом ОСОБА_2 щодо договору позики-застави від 18.05.2010 року, будуть мати преюдиціальне значення для вирішення даної справи.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне клопотання представника відповідача задовольнити та зупинити провадження по даній справі до вирішення справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору позики-застави від 18.05.2010 року нікчемним правочином, та відповідно до вступу за цією справою в законну силу рішення суду.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 197, 201 ч. 1, п.4, 203 ЦПК України, суд
На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя протягом 5 днів після її проголошення, а особою, яка не була присутня під час проголошення судового рішення - протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.
Суддя: Н.В. Хараджа