Номер провадження 2/756/36/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2017 року Оболонський районний суд міста Києва

В складі : головуючого судді Яценко Н.О.,

за участю секретаря Хоменко І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду в м. Києві цивільну справу за ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Державна архітектурно-будівельна інспекція України про зобов'язання вчинити певні дії та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Державна архітектурно-будівельна інспекція України, Київська міська рада про визнання права власності, виділ частки в натурі, зобов'язання не чинити перешкоди та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

09.12.2014 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування позову вказує, що протягом 2010 року, за дорученням прокуратури Оболонського району міста Києва, зверненням Оболонської районної у м.Києві державної адміністрації та його особистими зверненнями, інспекцією неодноразово здійснювалися перевірки додержання вимог містобудівного законодавства під час виконання будівельних робіт на АДРЕСА_1

В ході перевірки інспекцією встановлено, що ОСОБА_2, власницею кв.1 у приватному житловому будинку на АДРЕСА_1 виконуються будівельні роботи з будівництва надбудови та прибудови до частини існуючого житлового будинку, влаштовано крівлю та виконуються роботи по опорядженню фасаду, що є реконструкцією. Затверджена проектна документація та дозвіл на виконання будівельних робіт у ОСОБА_2 відсутні.

Зазначає, що своїми діями ОСОБА_2 здійснила самовільне будівництво та порушила вимоги ст.ст.28, 29 Закону України «Про планування та забудову територій».

Окрім того, в ході перевірки інспекцією було виявлено, що в існуючому будинку між кв.2-а та кв.1 здійснено втручання в несучі конструкції покрівлі, пічна труба кв.2-а в результаті проведених незаконних будівельних робіт опинилася нижче рівня покрівлі виконаної надбудови і спричиняє постійне задимлення квартири, через порушену ізоляцію стеля кв.2-а не захищена від атмосферних опадів та постійно заливається, що підтверджується актом від 07.09.2013 року та фотознімками, при цьому напрямок реконструйованого даху повернуто перпендикулярно до його даху, що обумовлює стікання опадів, а також в зимній період частини льоду які утворюються при відлизі падають на його дах та руйнують покрівлю та в подальшому відбувається залиття будинку.

Вказує, що дії ОСОБА_2, є не тільки порушенням чинного законодавства, але й спричинили значну шкоду співвласнику вказаного житлового будинку.

За вчинені правопорушення ОСОБА_2, притягувалась до адміністративної відповідальності за ст.96 КУпАП, та винесено припис про заборону експлуатації вказаного об'єкту.

На даний час ОСОБА_2 не здійснила жодної дії щодо усунення допущення грубих порушень, та відшкодування завданих збитків.

Посилаючись на ст.376 ЦК України зазначає, що у даному випадку наявний факт істотного порушення будівельних норм і правил, а саме: розпочато та виконано будівельні роботи в порушення встановленого законом порядку, без наявності дозволу на виконання будівельних робіт, без згоди співвласника житлового будинку.

Посилаючись на ст.ст. 376 ч.1 та ч.7 ЦК України, ст.31 Закону України «Про планування і забудову територій», ст.18 Закону України «Про основи містобудування» просить суд зобов'язати ОСОБА_2 здійснити перебудову та усунути допущені порушення шляхом приведення будинку на АДРЕСА_1 у попередній стан, що існував до початку виконання будівельних робіт, за власний рахунок.

Також просить винести ухвалу, якою заборонити ОСОБА_2, експлуатувати будь-яким чином вказаний об'єкт по АДРЕСА_1 як незаконно побудований та не зданий в експлуатацію.

ОСОБА_2 в свою чергу звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 , який судом об'єднано з первісним позовом.

В обґрунтування позову вказує, що ОСОБА_1 вимагає знесення другого поверху будівлі по квартирі № 1, та вказує, що він не підписував та не підпише будь-яких документів щодо введення в експлуатацію даної будівлі через особисте ставлення до сім'ї ОСОБА_2. Іншими співвласниками по домоволодінню є ОСОБА_3 та ОСОБА_4, яким належить частина будівлі по квартирі № 2 .

Відповідно до розпорядження № 1227 від 25.12.2008 року Оболонської РДА в м. Києві виділено в окрему частину домоволодіння АДРЕСА_1 та зобов'язано інших співвласників переоформити право власності. Відповідний пакет документів було подано до органу, що на той час здійснював таке переоформлення, проте було отримано відмову в зв'язку з тим, що ОСОБА_1 не надав відповідні документи та не приймав особисто в цьому участь. До цього часу ОСОБА_1 своїми діями перешкоджає переоформленню права власності на будинок та оформленню права власності на земельну ділянку під будинком, не надає документи, не підписує необхідні документи, не приймає участь у оформленні шляхом особистої присутності та особистого проставлення підпису на відповідних документах.

Відповідно до висновку № 0519 експертного будівельного технічного дослідження від 28.02.2012 року здійснене нею самочинне будівництво відповідає вимогам нормативної документації в галузі будівництва та можливий виділ в натурі її частки з спільного часткового майна в межах квартири № 1 та можливий виділ земельної ділянки з урахуванням фактичного користування будівлею та спорудами. Відповідно до технічної документації на будинок, належна їй частина спільного майна є окремим домоволодінням та окремою житловою будівлею, яка має самостійний вхід, а будівля інших співвласників лише примикає до її будівлі. Будівля має самостійне підключення до всіх комунікацій (світло, вода, газ водовідведення) та самостійне їх розведення по будинку. Будинок має самостійну територію для його обслуговування, на якій розміщено самостійні та перебуваючи в її користуванні господарські будівлі та споруди, має самостійний вихід до дороги вулиці.

Зазначає, що через існуючий на даний час порядок введення в експлуатацію нерухомого майна та приватизації земельної ділянки, через бездіяльність ОСОБА_1 не може оформити документи на право власності на належну їй нерухомість та приватизувати земельну ділянку, вільно розпоряджатися своїм майном. Також позбавлена можливості і виділити в натурі належну частку в спільній частковій власності по тій самій причині.

Відповідно до Рішення виконкому Київської міської ради депутатів трудящихся від 29.06.1954 р. та рішення № 857 виконкому Київської міської ради депутатів трудящих від 05.07.1955 р. про перейменування вулиць м. Києва, земельна ділянка по АДРЕСА_1 перебуває в її користуванні як спадкоємиці об'єкта нерухомого майна, яка відповідно до даних Чергового кадастрового плану позначена кодом № НОМЕР_1 та перебуває у спільному користуванні співвласників будинку. Даною земельною ділянкою користується у зв'язку з набуттям, як спадкоємцем, права власності (спільної часткової) на частину житлового будинку після смерті мами ОСОБА_5, а саме: квартиру № 1 за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1 згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.10.2004 року, виданого Четвертою Київською міською державною нотаріальною конторою зареєстроване в реєстрі за № 1-2822, зареєстроване Київським БТІ 15.09.2006 р., який розміщено на земельній ділянці НОМЕР_1 та переходом до неї як спадкоємиці права користування земельною ділянкою НОМЕР_1, користувачем якої раніше була мама. Власником та користувачем саме квартири № 1 є виключно вона, що підтверджено даними технічного паспорта на будівлю в якому визначено квартири, та вона як власник квартири № 1, заявами співвласників будівлі від 28.10.2008 року, які нотаріально посвідчені та підтверджують розбиття будівлі на квартири та користування кожним своєю квартирою.

Вказує, що нею здійснена добудова та надбудова по вже існуючій частині домоволодіння - квартири № 1, в тому числі із збільшенням існуючих приміщень та зміною їх призначення, що підтверджується даними технічної інвентаризації згідно попередніх технічних паспортів.

28.05.2015 року нею було відправлено відповідний лист ОСОБА_1 про надання відповідних документів та про особисту його участь в процедурі введення в експлуатацію та реєстрації права власності по будинку АДРЕСА_1, з пропозицією їх оформити у конкретного нотаріуса за її рахунок, або оформити в іншого нотаріуса та надати відповідні документи в строк до 10.11.2015 року, але до цього часу ОСОБА_1 до вказаного нотаріуса не прибув, документи не оформив та не надав.

Співвласники ОСОБА_3 т ОСОБА_4 не заперечують проти здійснення будівельних робіт та виділу частки в натурі, про що надали відповідні заяви, проте без згоди ОСОБА_1 не може реалізувати таку згоду, а тому позбавлена можливості також оформити право власності на самочинний об'єкт нерухомості.

Законом України «Про засудження комуністичного та націонал-Соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» перейменовано ряд вулиць міста Києва. Відповідно до Розпорядження Київського міського голови № 125/1 від 19.02.2016 року «Про перейменування бульвару, вулиць, площі та провулків у м. Києві» в Оболонському районі міста Києва АДРЕСА_1 , перейменована в АДРЕСА_1

Окрім того, зазначає, що частина будівлі квартири № 1 закрита дахом (горищем) будівлі квартири № 1, до якої ОСОБА_1 не дає доступ для ОСОБА_2 , крім того, було встановлено, що ОСОБА_1 не тільки не надає доступ до стіни будівлі квартири № 1, а й перешкоджає проведенню фасадних робіт.

Посилаючись на ст.ст. 15, п.1, п.3, ст.16, 319, ч.4, ч.5 ст.357, ч.1, ч.3 ст.364, ч.5 ст.376 ЦК України, з урахуванням уточнень до позову просить суд визнати за нею, ОСОБА_2 право спільної часткової власності на частку в розмірі 55/100 на домоволодіння за адресою будинок АДРЕСА_1 (квартира № 1) в складі житлового будинку, господарські будівлі та споруди під літерами: літ. «Т» «Житловий будинок» (площею 50,1 кв.м.), літ. «Н» - «Сарай», літ. «М» - «Сарай», літ. «Р» - «Альтанка», літ. «С»- «Вбиральня», № 2, 4, 5 - «Споруди»; визнати за ОСОБА_2 право приватної власності на здійснену нею самочинно зведену та переобладнану площу 82 кв.м. (добудову, надбудову) в складі загальної площі 132, 1 кв.м. будівлі літ. «Т» ( по квартирі № 1) , що перебуває в її особистому користуванні по домоволодінню будинку АДРЕСА_1 м. Києва, який знаходиться у спільній частковій власності, а саме в частині та в складі приміщень самочинно перебудованих (добудованих, надбудованих) зі збільшенням площі існуючих приміщень та зміною їх призначення : приміщення І «тамбур» площею 44,4 кв.м., приміщення № 1 «коридор» площею 13,1 кв.м., приміщення № 2 «гостинна» площею 26, 1 кв.м., приміщення № 3 «санвузол» площею 7,5 кв.м., приміщення № 4 «кухня» площею 13,9 кв.м., приміщення № 5 «коридор» площею 13,9 кв.м, приміщення № 6 «санвузол» площею 5,5 кв.м., приміщення № 7 «житлова» площею 14,6 кв.м., приміщення № 8 «веранда» площею 4,4 кв.м., приміщення № 9 «житлова» площею 10,8 кв.м., приміщення № 10 «житлова» площею 14,5 кв.м. квартири № 1 в частині самочинного будівництва; виділити в натурі частку в розмірі 55/100 з права спільної часткової власності по домоволодінню будинку АДРЕСА_1, Оболонський район м. Києва, (квартира № 1) в складі самостійної будівлі житлового будинку, самостійні господарські будівлі та споруди під літерами : літ. «Т» «Житловий будинок» ( в складі приміщень квартири № 1 площею 50,1 кв.м., а з урахуванням самочинного будівництва 132, 1 кв.м.), літ. «Н» - «Сарай», літ. «М» - «Сарай», літ. «Р» - «Альтанка», літ. «С» - «Вбиральня», № 2, 4, 5 - «Споруди»; таким чином в цілому визнати за ОСОБА_2 право приватної власності на нерухоме майно : по домоволодінню будинку АДРЕСА_1 в складі : літ. «Т» «Житловий будинок» (самостійна будівля), що складається з приміщень: приміщення І «тамбур» площею 44,4 кв.м., приміщення № 1 «коридор» площею 13,1 кв.м., приміщення № 2 «гостинна» площею 26, 1 кв.м., приміщення № 3 «санвузол» площею 7,5 кв.м., приміщення № 4 «кухня» площею 13,9 кв.м., приміщення № 5 «коридор» площею 13,9 кв.м, приміщення № 6 «санвузол» площею 5,5 кв.м., приміщення № 7 «житлова» площею 14,6 кв.м., приміщення № 8 «веранда» площею 4,4 кв.м., приміщення № 9 «житлова» площею 10,8 кв.м., приміщення № 10 «житлова» площею 14,5 кв.м. квартири № 1 . Разом по будинку по літері «Т» площею 132, 1 кв.м. літ. «Н» - «Сарай», літ. «М» - «Сарай», літ. «Р» - «Альтанка», літ. «С» - «Вбиральня», № 2, 4, 5 - «Споруди». Зобов'язати ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2 здійснювати право власності на нерухоме майно та здійснювати обслуговування будівлі Літера «Т» - (квартира № 1) по домоволодінню (будинку) АДРЕСА_1, Оболонський район м. Києва, шляхом зобов'язання ОСОБА_1 надати ОСОБА_2 доступ до земельної ділянки, якою користується ОСОБА_1, а також доступ до даху будівлі квартири № 2 який належить ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 для проведення зовнішніх утеплювальних та оздоблювальних робіт, облаштування ринви та водовідведення опадів з даху зі сторони квартири № 2 по домоволодінню (будинку ) АДРЕСА_1 та зобов'язати ОСОБА_1 не перешкоджати в доступі до земельної ділянки , стіни будівлі та даху будівлі з метою їх обслуговування.

В судових засіданнях ОСОБА_1 поданий ним позов підтримував, з обставин викладених в позовній заяві та просив задовольнити. Проти задоволення зустрічного позову заперечував з посиланням на порушення численних норм ДБН при самочинному будівництві та просив відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_2 проти задоволення первісного позову заперечував, просив застосувати строки позовної давності та відмовити в задоволенні. Зустрічний позов підтримав з обставин, викладених в ньому та просив задовольнити.

Третя особа ОСОБА_3 та представник третьої особи ОСОБА_4 проти задоволення первісного позову заперечували та просили відмовити. Зустрічний позов підтримали та просили задовольнити.

Представники третіх осіб - Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) первісний позов просила вирішити відповідно до діючого законодавства , проти визнання права власності на самочинне будівництво заперечувала; Державної архітектурно-будівельної інспекції України первісний позов підтримувала, в задоволенні зустрічного просила відмовити.

Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, третіх осіб, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.

Відповідач ОСОБА_2 отримала у спадок після смерті матері ОСОБА_5 33/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.05.2008 року ОСОБА_4 належить 17/400 ч. домоволодіння АДРЕСА_1 та відповідно до аналогічного свідоцтва - ОСОБА_3 - 17/400 ч. Також суду надано свідоцтво про право власності від 12.04.2007 року відповідно до якого домоволодіння АДРЕСА_1, дійсно належить ОСОБА_3 - 16/100 частин домоволодіння.

Відповідно до договору дарування 11/100 частин домоволодіння від 16.11.2001 року ОСОБА_1 належить 11/100 частин АДРЕСА_1

Відповідно до ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це непорушує права інших осіб.

Пунктами 12 - 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що у справах, пов'язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК України). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п'ята статті 376 ЦК України). Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобовязані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними.

На підставі частини третьої статті 376 ЦК України суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу (частина третя статті 375 ЦК).

При цьому суд має враховувати, що відсутність заперечень власника противизнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила самочинне будівництво, чи визнання такого позову має бути обґрунтовано відповідними доказами, що підтверджують право на вчинення таких процесуальних дій, зокрема, договорами купівлі продажу земельної ділянки, оренди, міни.

Виходячи зі змісту частини третьої статті 376 ЦК при доведенні визначених нею умов суд може визнати право власності на самочинно збудоване майно також за особою, яка його збудувала, якщо після закінчення будівництва земельну ділянку цій особі було передано у власність або надано у користування, або з власником земельної ділянки, на якій розміщено майно, укладено договір суперфіцію (частина перша ст.413 ЦК) відповідно до її цільового призначення.

Вирішуючи справи такої категорії, суд має виходити з того, що надання земельної ділянки під уже збудоване нерухоме майно чи укладення договору суперфіцію може відбутися як до пред'явлення позову до суду, так і після цього.

Позов особи, яка самочинно збудувала нерухоме майно на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, про визнання права власності на цю нерухомість може бути задоволено судом на підставі частини третьої ст.376 ЦК, якщо буде встановлено, що власник або користувач земельної ділянки не заперечує проти цього, будівництво не порушує права інших осіб і відповідає будівельним, архітектурним, санітарним, екологічним та іншим нормам і правилам, державним стандартам.

Як убачається з рішення Оболонського районного суду міста Києва від 01.03.2012 року Управлінням капітального будівництва, архітектури та землекористування у грудні 2009 року та січні 2010 року проведено перевірку правомірності виконання будівельних робіт за адресою: м.Київ, АДРЕСА_1 якою встановлено в квартирі № 1 даного житлового будинку виконані роботи по прибудові і надбудові другого поверху, а також влаштування крівлі.

20.01.2010 року заступником начальника інспекційного відділу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві складено на ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.96 КУпАП, а саме 20.01.2010 року виявлено добудову і надбудову до частини існуючого житлового будинку на АДРЕСА_1 без затвердження проекту та дозволу на виконання будівельних робіт, чим порушено ст.28,29 Закону України «Про планування і забудову територій».

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 01.03.2012 року по справі за позовом Інспекції державного архітектурно-будівельного контрою у м. Києві до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_1 зобов'язано ОСОБА_2 здійснити перебудову шляхом приведення будинку АДРЕСА_1 у попередній стан, що існував до початку виконання будівельних робіт. На даний час судове рішення не виконано, на виконанні не перебуває.

З наданих суду доказів убачається, що ОСОБА_1 був залучений до участі в розгляді вищевказаної справи.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_7 ОСОБА_3, ОСОБА_8 підтвердили, що спірний об'єкт був повністю зведений в 2009 році , а тому представник відповідача просив застосувати строки позовної давності. Однак, враховуючи, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього, строк позовної давності на вимоги про проведення перебудови самочинно збудованого чи такого, що будується, житлового будинку, прибудови до нього, будівлі, споруди чи іншого нерухомого майна, а також про знесення таких об'єктів не вважається пропущеним незалежно від тривалості часу, який минув після закінчення чи початку будівництва.

З урахуванням того, що Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 01.03.2012 року по справі за позовом Інспекції державного архітектурно-будівельного контрою у м. Києві до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_1 зобов'язано ОСОБА_2 здійснити перебудову шляхом приведення будинку АДРЕСА_1 у попередній стан, що існував до початку виконання будівельних робіт, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення вимог ОСОБА_1, які фактично є ідентичними вимогам, що були вирішені і ОСОБА_1 приймав участь у розгляді вищевказаної справи. Будь-яких інших підстав при вирішенні даного спору позивачем за первісним позовом не зазначено та не доводилося. В межах даної справи ОСОБА_1 лише змінив статус з третьої особи на позивача, а тому суд вважає, що це не може слугувати підставою для задоволення позову, в зв'язку з чим в його задоволенні слід відмовити в повному обсязі.

Відповідно не підлягає задоволенню і зустрічний позов ОСОБА_2, так як відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В даному випадку рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 01.03.2012 року, яке залишено без змін ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва від 12.06.2012 року, встановлено, що ОСОБА_2 виконані будівельні роботи, а саме добудова і надбудова до частини існуючого житлового будинку на АДРЕСА_2 без затвердження проекту та дозволу на виконання будівельних робіт, з істотними відхиленнями від проекту , що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил, що відповідно до ст. 61 ЦПК України є підставою для звільнення від доказування. Окрім того, в обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_2 надала суду висновок № 0519 Експертного будівельно-технічного дослідження від 28.02.2012 року, однак вказаний висновок надавався і до апеляційного суду м. Києва, який в своїй ухвалі зазначав, що він не є достатнім доказом на підтвердження відповідності проведеного будівництва проектній документації, державним стандартам, нормам і правилам , місцевим правилам забудови населених пунктів та не спростовує факт самочинного будівництва. При цьому судове рішення від 01.03.2012 року ОСОБА_2 не виконано, а тому з огляду на викладене, суд вважає, що в задоволенні зустрічного позову також слід відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 57- 61, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 та зустрічного позову ОСОБА_2 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Н.О.Яценко