Справа № 139/435/17
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 червня 2017 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої - судді Тучинської Н.В.,

з участю:

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

та секретаря судового засідання Пилипчук В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Сторони із 19 жовтня 2015 року перебували у незареєстрованому шлюбі і мають спільного малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Оскільки на даний час стосунки з відповідачем припинені, а він добровільно не приймає участі в утриманні їх спільного сина, позивач заявила до суду вимогу про стягнення із ОСОБА_2 на її користь аліментів на сина в розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше встановленого законом мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду до досягнення сином повноліття.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала і пояснила: З 19.10.2015 року вона проживала без реєстрації шлюбу із ОСОБА_2, а 09 вересня 2016 року народила спільного сина ОСОБА_4. Практично з народження сина відповідач уникав виконання обовязку утримувати його, а з досягненням чотирьох місяців залишив їх зовсім.

Відповідач позовну вимогу про стягнення аліментів визнав. Суду відповідач пояснив, що уже сплачує за судовим рішенням аліменти на сина від першого шлюбу, погоджується таку саму суму аліментів сплачувати на ОСОБА_3, але вважає за доцільне визначити аліменти у твердій грошовій сумі.

Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, заслухавши пояснення сторін у справі, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення у заявленому об`ємі з врахуванням наступного:

Судом встановлено, що сторони із 19 жовтня 2015 року перебували у незареєстрованому шлюбі, а свідоцтвом про народження (а.с. 4) доводиться, що вони мають спільного малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Форма і спосіб утримання дітей визначається за домовленістю між батьками дитини (частини 1 і 2 ст. 181 СК України).

Довідками виконавчого комітету Дерешівської сільської ради № 235 та № 236 від 22 травня 2017 року (а.с. 5, 6) стверджується заява позивача про те, що син проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. Така обставина не оспорюється і відповідачем.

Із довідки УПСЗН Мурованокуриловецької РДА № 210 від 25.05.2017 (а.с. 8) слідує, що позивач отримує допомогу при народженні дитини у відповідності до Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» у розмірі 860 гривень. Крім того, зі слів позивача, вона має корову, а тому має доходи від молока, а також допомагають родичі, зокрема, купують одяг для дитина. Таким чином, суд надає віри, що самостійно позивач не зможе забезпечити належного утримання малолітній дитині.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Враховуючи, що відповідач, з його слів та відповідно до поданого ним розрахункового листка (а.с. 32), працює в ТОВ «Сільпо-ФУД»і отримує стабільний і достойний дохід, суд вважає за можливе задовольнити вимогу позивача про стягнення аліментів у частці від заробітку.

Сімейне законодавство зобовязує суд при визначенні розміру аліментів враховувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних осіб, а також інші обставини, що мають істотне значення.

Визначаючи розмір аліментів, суд враховує наступне:

Нормами Сімейного кодексу України передбачено обовязок батьків утримувати своїх дітей з моменту їх народження до досягнення ними повноліття. Такий обовязок є рівною мірою, обовязком як матері так і батька. Батьки зобовязані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, або чи припинено їх шлюб.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною постановою ВР № 789-XII від 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Судом встановлено, що син сторін перебуває лише на утриманні позивача. В той же час, відповідач ствердив, що отримує заробітну плату (дохід) за місцем роботи в розмірі понад 6 тисяч гривень. Із поданого ним розрахункового листка за квітень 2017 року вбачається, що із заробітку відповідача утримуються аліменти. З пояснень сторін в судовому засіданні слідує, що ОСОБА_2 має ще одного, крім ОСОБА_3, утриманця, - сина від першого шлюбу ОСОБА_5 (а.с. 31).

За таких обставин, враховуючи положення ч. 2 ст. 182 СК України про мінімальний розмір аліментів, суд вважає, що розумним і таким, що відповідає інтересам обох сторін та їх малолітнього сина, обставину, що відповідач не заперечив сплачувати на обох своїх синів однаковий розмір аліментів, буде визначення розміру аліментів як 1/4 частина від заробітку відповідача щомісячно.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів. Частиною 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру встановлена у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 1 п. ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).

Тобто, станом на день розгляду справи в суді (ч. 3 ст. 2 ЦПК України), мінімальна ставка судового збору за позовами майнового характеру становить 640 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 ЦПК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Позивач звернулася до суду з цим позовом 24 травня 2017 року.

Керуючись ст.ст. 180, 182, 183 СК України, ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст.ст. 2, 10, 60, 88, 191, 212, 213, 215, 367 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити. Стягувати із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти на сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше встановленого законодавством мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із 24 травня 2017 року до його повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в дохід держави судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) гривень.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено сторонами протягом десяти днів з моменту його проголошення до апеляційного суду Вінницької області через Мурованокуриловецький районний суд.

Суддя: ______________