Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1672/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Панфілова А. В.
Доповідач Кіселик С. А.
РІШЕННЯ

Іменем України

04.10.2017 колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючого судді: Кіселика С.А.

Суддів: Дьомич Л.М., Черненко В.В.

За участі секретаря: Двоєнко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницький цивільну справу за апеляційною скаргою Кіровоградської міської ради на рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда від 05 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_3 до Кіровоградської міської ради КП «Правник» та ОСОБА_4 про визнання недійсним приватизації та свідоцтва про право власності та розпорядження,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернулася до Кіровського районного суду м.Кіровограда з позовом до Кіровоградської міської ради, КП «Правник», ОСОБА_4.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 27.12.2007 року, виданого Кіровоградською міською радою за № 45981, квартира площею 58,2 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 та членам її сім'ї ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в рівних частках.

Дана квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та зареєстрована КП «Правник» і записана у реєстрову книгу за № 45981.

Шлюб між нею та ОСОБА_4 розірвано 15.07.2016 року.

Після розірвання шлюбу їй стало відомо, що її колишній чоловік раніше приймав участь у приватизації іншого житла, а саме, квартири за адресою: АДРЕСА_2.

Враховуючи те, що раніше її колишній чоловік приймав участь у приватизації іншого житлового приміщення просила визнати недійсною приватизацію від 27.12.2007 року № 45981 громадянами ОСОБА_2 та членами її сім'ї ОСОБА_5 та ОСОБА_3, якими було приватизоване житло за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати недійсним свідоцтво про право власності та розпорядження органу приватизації Кіровоградської міської ради від 27.12.2007 року № 45981, яким було приватизоване житло за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Кіровського районного суду м.Кіровограда від 05 липня 2017 року позов ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_3 до Кіровоградської міської ради, КП «Правник» та ОСОБА_4 про визнання недійсним приватизації та свідоцтва про право власності та розпорядження, задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду Кіровоградська міська рада звернулась до Апеляційного суду Кіровоградської області з апеляційною скаргою.

В апеляційній скарзі Кіровоградська міська рада просить скасувати рішення і ухвалити нове яким відмовити позивачу у задоволенні позову. Вважає, що рішення винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому підлягає скасуванню.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 27.12.2007 року, виданого Кіровоградською міською радою за № 45981АДРЕСА_1, площею 58,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 та членам її сім'ї ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в рівних частках.

Дана квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та зареєстрована КП «Правник» і записана у реєстрову книгу за № 45981.

Шлюб між нею та ОСОБА_4 розірвано 15.07.2016 року.

Після розірвання шлюбу позивачу стало відомо, що її колишній чоловік раніше приймав участь у приватизації іншого житла, а саме квартири яка розташована за адресою: АДРЕСА_2.

Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач не мав права на приватизацію житла у квартирі АДРЕСА_1, оскільки раніше він брав участь у приватизації квартири АДРЕСА_2.

З таким висновком суду колегія суддів погодитись не може із наступних підстав.

Колегією суддів встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 27.12.2007 року, виданого Кіровоградською міською радою за № 45981, квартира площею 58,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 та членам її сім'ї, а саме чоловікові ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 в рівних частках. ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Дана квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та зареєстрована КП «Правник» і записана у реєстрову книгу за № 45981.

Шлюб між позивачем та ОСОБА_4 розірвано 15.07.2016 року.

Крім того, колегією суддів встановлено, що згідно інвентарної справи № 14318 ОСОБА_4 мав у приватній власності 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_2, право власності на яку, згідно приватизаційної справи (а.с. 73 - 76) набув в порядку приватизації.

Із розрахунку площі квартири (будинку) № 8906 затвердженого 17.01.1994 року (а.с. 76) площа квартири АДРЕСА_2 складає 46, 36 кв. м. на двох мешканців.

Відповідно до Закону «Про приватизацію державного житлового фонду» ( далі по тексту Закон) приватизація державного житлового фонду здійснюється шляхом його відчуження на користь громадян України у спосіб безоплатної передачі їм квартир (будинків), кімнат у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю, а також продажу надлишків загальної площі квартир (будинків) громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов (частина перша статті 1, частина перша статті 3).

Встановлення зазначеної санітарної норми для безоплатної

приватизації житла є законодавчою гарантією держави забезпечити

справедливу передачу громадянам України у власність державного

житлового фонду на рівних умовах і в рівних розмірах.

Приватизація державного житлового фонду згідно з Законом

відбувається шляхом використання всіма громадянами

України приватизаційних житлових чеків.

Відповідно до статті 5 Закону умовою безоплатної

передачі наймачеві та членам його сім'ї квартири (будинку), що

підлягає приватизації, є відповідність загальної площі квартири

(будинку) нормі, передбаченій абзацом другим частини першої статті

3 Закону.

Частиною другою статті 5 Закону передбачено, що якщо загальна площа квартири менше площі, яку має право отримати сім'я

наймача безоплатно, наймачу та членам його сім'ї видаються житлові

чеки, сума яких визначається виходячи з розміру недостатньої площі

та відновної вартості одного квадратного метра.

Із матеріалів справи вбачається, що площа приватизованої відповідачем та його матір'ю квартири за адресою: АДРЕСА_2 є меншою за встановлену Законом санітарну норму, а отже колегія суддів дійшла висновку, що за відповідачем збереглось право на приватизацію частини житла у квартирі де він проживав разом із дружиною та дітьми в межах передбаченої Законом санітарної норми та в розмірі житлових чеків, які залишились після приватизації першої квартири.

Такий висновок колегії суддів ґрунтується на рішенні Конституційного Суду України № 15-рп/2010 від 10.06.2010 року, яким розтлумачено, що приватизація загальної площі в кількох квартирах (будинках) державного житлового фонду в межах встановленої санітарної норми та номінальної вартості житлового чека не є повторною.

Суд першої інстанції на вищезазначене уваги не звернув і дійшов хибного висновку, що участь відповідача у приватизації квартири за адресою: АДРЕСА_1 є повторною.

Таким чином, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи. При вирішенні спору судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.

Дана обставина, у відповідності з п.п. 3, 4 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у позові.

Керуючись ст. ст.303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Кіровоградської міської ради на рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда від 05 липня 2017 року задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда від 05 липня 2017 року скасувати.

ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_3 в позові до Кіровоградської міської ради, КП «Правник» та ОСОБА_4 про визнання недійсним приватизації та свідоцтва про право власності та розпорядження, відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з наступного дня.

Головуючий суддя : С.А.Кіселик

Судді : Л.М.Дьомич

В.В.Черненко