Справа № 442/4680/17
Провадження № 2/442/1816/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" липня 2017 р. Суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Крамар О.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (82200, АДРЕСА_1), ОСОБА_2 (82200, АДРЕСА_1) до ОСОБА_3 (82100, Львівська область, м.Дрогобич, вул..Горішня Брама, 146) про спонукання до виконання умов мирової угоди, -

в с т а н о в и в :

03.07.2017 року в провадження Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області надійшла вказана вище позовна заява, в якій позивач просить: зобов»язати ОСОБА_3 виконати мирову угоду від 28.12.2012 року, яка визнана ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду від 28.12.2012 року у справі № 1306/56/2011 (провадження № 2/1306/21/2012) та стягнути з ОСОБА_3 в їхню (ОСОБА_2 та ОСОБА_1) користь 12600,00 дол.США в гривневому еквіваленті по 6300,00 доларів США кожній.

Одночасно з позовною заявою позивачами подано, заяву про забезпечення позову, в обґрунтування якої посилаються на те, що 28 грудня 2012 року у цивільній справі № 1306/56/2011 (провадження №2/1306/21/2012) між ними та відповідачем ОСОБА_3 укладено мирову угоду, яка затверджена ухвалою суду, що вступила у законну силу 13 січня 2013 р. Дана мирова угода та ухвала суду про її затвердження є чинними до цього часу.

До моменту подання позовної заяви у даній цивільній справі до суду, відповідач не вчинила жодних дій, спрямованих на виконання вищезгаданої частини мирової угоди. Такі дії відповідача, а точніше, її бездіяльність, грубо порушує їхні законні права та інтереси у справі та є свідченням намагання відповідача у справі уникнути реального виконання нею пункту 2.1 укладеної між ними мирової угоди.

Не виконуючи умови мирової угоди, яка являється договірним зобовязанням, відповідач у справі істотно порушує умови цієї мирової угоди та порушує ряд їхніх законних прав та інтересів, які підлягають захисту у передбаченому порядку та у спосіб, який вибрано ними.

Відповідач намагається при першій можливості (після вступу в силу Ухвали Дрогобицького міськрайонного суду від 27.06.2017р. у справі № 2-56/11, провадження № 4с/442/146/2017) відчужити усе належне їй майно своїй дочці для того, щоб в майбутньому у них не було змоги стягнути з неї кошти в силу виконання умов мирової угоди від 28.12.2012р., згідно якої відповідно до пункту 2.1 умов згаданої мирової угоди відповідач у справі ОСОБА_3, погодилась та зобовязалась оплатити Позивачам ( ОСОБА_1 та ОСОБА_2В.) 15 000,00 (п'ятнадцятьтисяч ) доларів США в гривневому еквіваленті - по 7 500,00 ( сім тисяч пятсот) доларів США кожній.

У позивачів є достатні підстави побоюватись, що ОСОБА_3 може розпорядитися цим майном та відчужити його на користь стороніх осіб, шо ускладнить або навіть зробить неможливим виконання рішення суду. Саме ці обставини свідчать про необхідність забезпечення позову, шляхом накладення арешту.

Згідно ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ч.1 ст. 152 ЦПК України, серед інших видів забезпечення позову вказано, що позов забезпечується: забороною вчиняти певні дії, встановлення обов»язку вчинити певні дії, передача речі, яка є предметом спору на зберігання іншими особам.

Враховуючи мету та призначення інституту забезпечення позову, приймаючи до уваги вищенаведене, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд виходить із керівних розяснень п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову № 9 від 22.12.2006 р. в якій сказано, що суд розглядаючи заяву про забезпечення позову має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідачів, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

Мотиви забезпечення позову, зазначені у заяві та матеріалах справи, дають підстави припускати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, а тому заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Враховуючи вище наведене та керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову № 9 від 22.12.2006р., -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 про забезпечення позову - задоволити.

Накласти арешт на житловий будинок та земельну ділянку, які знаходяться за адресою: Львівська обл., Дрогобицький район, м.Дрогобич, вул. Горішня Брама, 146, що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 та на усе інше належне їй майно.

До набрання чинності рішенням у справі заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо спірного майна.

Ухвала набуває чинності з дати її винесення та підлягає негайному виконанню в порядку встановленому для виконання судових рішень.

Копію ухвали суду направити сторонам.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує - в цей же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.В. Крамар