Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді Ковальчук Н.М.,

суддів Григоренка М.П., Шеремет А.М.,

секретар судового засідання Пиляй І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його представника адвоката ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 03 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 03 серпня 2017 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1, його представник адвокат ОСОБА_2 та ОСОБА_3 оскаржили його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі не погоджуються із висновком місцевого суду про відсутність підстав для визнання права власності на спадкове майно за спадкоємцями у звязку з тим, що за життя спадкодавці ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не виготовили правовстановлюючих документів на житловий будинок № 17 по вул. Дорошенка у смт. Володимирець Рівненської області. Стверджує, що судом при цьому не було проаналізовано діючого на час побудови будинку законодавства, що регулювало порядок набуття права власності на нерухоме майно, а застосовано натомість норми діючого на даний час ЦК України. Звертає увагу на ОСОБА_7 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», в якому зазначено, що при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно слід розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікують відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування даного майна, що визначаються на час відкриття спадщини. Пояснює, що спірний житловий будинок, згідно технічного паспорта, збудований у 1977 році; при цьому чинне на той час законодавство не повязувало виникнення права власності на збудований будинок із реєстрацією права на нього чи прийняттям його в експлуатацію на підставі акта відповідної комісії. Додає, що якщо збудований у 1977 році будинок відповідав типовому чи індивідуальному проекту, особа, яка збудувала його на відведеній їй для цього земельній ділянці, вважалась власником такого будинку, а відтак він міг входити і до спадкової маси. Покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду фактичним

__________________________________________________________________________Справа № 556/941/17 Головуючий в суді І інстанції ОСОБА_8

Провадження № 22-ц 787/1415/2017 Суддя-доповідач ОСОБА_9

обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 1, 3 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями в смт. Володимирець по вул. Дорошенка, 17 Рівненської області, збудований у 1977 році і відповідно до даних Будинкової книги належав ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності подружжя.

26 січня 2004 року помер ОСОБА_5, що стверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ГЮ №144600, яке видане відділом РАЦС Володимирецького РУЮ в Рівненській області 29.01.2004 року (а.с. 13).

05 жовтня 2016 року померла ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ГЮ №194346, виданим Володимирецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області 05.10.2016 року (а.с.12).

Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями в смт. Володимирець, вул. Дорошенка, 17 Рівненської області.

За життя ОСОБА_6 не залишила заповіту.

Спадкоємцями першої черги за законом є її діти: позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4.

Звертаючись до суду, позивачі обґрунтовували свої вимоги про визнання права власності на спадкове майно тим, що при спробі оформлення такого права у нотаріальній конторі вони отримали відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів спадкодавці на будинок, що входить до спадкового майна.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції керувався положеннями ст. 331 ЦК України виходив з того, що зазначений позивачами житловий будинок при житті батьків не був належно ними оформлений, не зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на майно та їх обтяжень, а тому останні не набули на нього права власників, у звязку з чим житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в смт. Володимирець по вул. Дорошенка, 17, Рівненської області не може бути обєктом спадкування, а позивачі, в свою чергу, не набули права власності у порядку спадкування.

Проте з таким висновком місцевого суду колегія суддів не може погодитися з огляду на невірне застосування ним законодавства, яке регулює порядок набуття права власності на нерухоме майно. Місцевим судом не було враховано, що при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно слід розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року визнаються дійсними, якщо на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації.

Як вбачається із рішення виконавчого комітету Володимирецької селищної ради народних депутатів Ровенської області № 41 від 27.02.1976 року, ОСОБА_10, батькові сторін, булло виділено присадибну земельну ділянку по вул. Свердлова (зараз Дорошенка), 15 в смт. Володимирець розміром 800 кв.м (а.с 16).

Із технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 17 по вул. Дорошенка в смт. Володимирець, виготовлений КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» встановлено, що житловий будинок «А-1», прибудова «а», вхідні східці «а1», погріб «Пг/а», літня кухня-сарай «Б», прибудова «б», сарай «В» побудовані в 1977 році, сарай «Г» - у 1995 році, навіс «Д» - у 1990 році (а.с.19).

У 1977 році питання набуття права власності, а також умови та правові наслідки будівництва регулювалися Указом Президії Верховної ОСОБА_11 СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до нього ОСОБА_11 Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної ОСОБА_11 СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків».

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року.

Згідно з пунктами 6, 7 цієї Інструкції підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік яких додано до вказаної Інструкції).

Зокрема, за пунктом 10 цього переліку таким правовстановлюючим документом про право власності на жилий будинок, збудований після видання Указу від 26 серпня 1948 року, є затверджений виконавчим комітетом місцевої ради народних депутатів акт державної комісії про прийняття будинку в експлуатацію.

З моменту затвердження виконавчим комітетом місцевої ради народних депутатів акта державної комісії про прийняття збудованого громадянином у 1977 році житлового будинку цей громадянин набув статусу власника житлового будинку та згідно зі статтею 58 Цивільного кодексу Української РСР 1922 року він набув право в межах, установлених законом, володіння, користування й розпорядження цим майном.

Отже, будівництво житлового будинку та господарських будівель, які є обєктом спадщини, відбувалось відповідно до чинного на час його будівництва законодавства на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці на підставі наданого виконавчим комітетом дозволу на його будівництво (тобто будинок не є самовільним будівництвом у розумінні статті 105 ЦК Української РСР) і на момент смерті спадкодавця цей будинок з господарськими будівлями був повністю збудований і прийнятий в експлуатацію.

За положеннями вказаних Указу та ОСОБА_11 підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію.

Ці правові акти не повязували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Аналогічної думки дотримується і Верховний Суд України, яка ним викладена у правовій позиції по справі № 6-137цс13 від 18 грудня 2013 року.

Виходячи з наведених норм та обставин справи, колегія суддів приходить до переконання, що ОСОБА_10 був власником спірного житлового будинку з надвірними будівлями, а, отже, він входив до спадкової маси після його смерті.

Згідно довідки № 1969 від 20.04.2017 року, виданої виконком Володимирецької селищної ради Рівненської області, громадянка ОСОБА_6, яка померла 05.10.2016 року, на день смерті чоловіка ОСОБА_10, який помер 26.01.2004 року, проживала з ним однією сімєю (за даними будинкової книги) (а.с. 14).

Факт шлюбних відносин ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ГЮ № 307038, виданим Володимирецьким відділом ЗАГС Ровенської області від 13.06.1976 року (а.с. 11).

ОСОБА_6 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5 відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не заявив про відмову від неї.

Згідно довідки № 1922 від 13.04.2017 року, виданої виконком Володимирецької селищної ради Рівненської області, на день смерті громадянки ОСОБА_6, яка померла 05.10.2016 року, її сімя складалася з: сина ОСОБА_4 та сина ОСОБА_1 (за даними будинкової книги) (а.с. 15).

Факт родинних відносин між спадкодавицею ОСОБА_6 та спадкоємцями підтверджується свідоцтвами про народження ОСОБА_1, 05.11.1979р.н., серії ІІ-ГЮ № 258521, та ОСОБА_12, 05.06.1977р.н. серії І-ГЮ № 205371, де матірю вказана ОСОБА_6 (а.с. 8, 9).

Матеріали справи містять заяву ОСОБА_4 від 12 квітня 2017 року про відмову від спадщини після смерті матері на користь сестри і брата, позивачів по справі, яка посвідчена нотаріусом Володимирецької районної державної нотаріальної контори Рівненської області ОСОБА_13 та зареєстрована за № 249 (а.с. 21).

Окрім цього, відповідач ОСОБА_4 в суді першої інстанції визнав позовні вимоги та не заперечив проти оформлення спадщини після смерті матері на позивачів, що підтверджується звукозаписом судового засідання від 01 серпня 2017 року (13:20 год., 13:25 год.).

Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 1297 ЦК України передбачено обовязок спадкоємців, чию спадщину складає нерухоме майно, оформити документи на спадщину.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що позивачі у справі набули права власності на спадкове майно після смерті своєї матері, у звязку з чим їх позов підлягає до задоволення.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ зясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обовязку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції неповно дослідив обставини справи, невірно застосував норми законодавства до спірних правовідносин, в звязку із чим прийняв незаконне рішення, яке підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За наведеного, на користь позивачів із відповідача підлягають стягненню судові витрати, які складаються із судового збору, сплаченого за подачу позовної заяви та апеляційної скарги в сумі 2 466,36 грн..

Керуючись ст. ст.307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його представника адвоката ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 03 серпня 2017 року скасувати.

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину житлового будинку та господарських будівель, що розташовані в смт. Володимирець по вул. Дорошенка, 17 Рівненської області у порядку спадкування за законом після смерті матері, ОСОБА_6, яка померла 05.10.2016 року.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на ? частину житлового будинку та господарських будівель, що розташовані в смт. Володимирець по вул. Дорошенка, 17 Рівненської області у порядку спадкування за законом після смерті матері, ОСОБА_6, яка померла 05.10.2016 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_3 судовий збір в сумі 2 466 (дві тисячі чотириста шістдесят шість) гривень 36 копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя підпис ОСОБА_9

Судді: підпис ОСОБА_14

підпис ОСОБА_15

Копія вірна: суддя-доповідач ОСОБА_9