Провадження №2/193/591/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

19 грудня 2017 року сел.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі:

судді Кащука Д. А.

при секретарі Кіріченко І. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Софіївка цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи його тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 02.07.2009 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між нею та Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві.

Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитним лімітом, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, за перевитрати платіжного ліміту, комісії за користування кредитом та інших витрат.

Відповідно до норм чинного законодавства зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також зазначених норм закону відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала.

У звязку із зазначеними порушеннями станом на 06.11.2016 року позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 21657,65 грн., яка складається із наступного: - 230,42 грн. заборгованість за кредитом; - 16202,82 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; - 3955,00 грн.- заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: -250,00 грн. штраф (фіксована частина); -1019,41 грн. штраф (процентна частина).

Представник позивача позовні вимоги підтримує, на задоволенні позову наполягає, просить справу розглянути без їхньої участі, не заперечує проти заочного розгляду справи, про що надав відповідну заяву.

Відповідач ОСОБА_1, надала клопотання про застосування строку позовної давності. В обгрунтування клопотання вказалала на те, що вона отримувала картку, однак строк її дії закінчився 21.01.2010 року. Додатково зазначила, що після спливу зазначеного строку вона її не переофомляла, оскільки в цьому потреби не було.

Однак на запит суду було надано позивачем пояснення відповідно до якого вбачається, що ОСОБА_1 15.02.2011 року зверталась до позивача з заявою про перевипуск кредитної карти зі строком дії до 03.14 року, видача кредитної карти підтверджено фото клієнта з банківським продуктом та випискою по рахунку і залишок непогашеної заборованості був перенесений на перевипущену карту. Таким чином строк перевипущеної карти становить до 03.2014 року, а відповідачем 28.01.2014 року було внесено кошти в рахунок погашення заборгованості у сумі 70,00 грн., тому вказані дії відповідача у відповідності до ст. 264 ЦК України є перериванням перебігу строку позовної давності, при цьому позивач подав позов до суду 20.11.2016 року.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ст. 261 ЦК України).

Враховуючи надане відповідачем клопотання та пояснення представника позивача суд не вбачає можливості застосування до даних правовідносин строку позовної давності, адже представником позивача доведена обставина отримання перевипущеної кредитної карти відповідачем 15.02.2011 року, а також судом враховується та обставина, що відповідачем 28.01.2014 року особисто було здійснено останній платіж по погашенню заборгованості перед позивачем, що перериває строк позовної давності.

Надалі ОСОБА_1 до суду надала заяву про визнання нею позовних вимог частково, в зв`язку з тим, що вона працює офіційно та отримує мінімальну заробітну плату.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, перевіривши матеріали справи, беручи до уваги заяву представника позивача, відповідача, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав:

Судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору б/н від 02.07.2009 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.6)

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним та Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві.

Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитним лімітом, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, за перевитрати платіжного ліміту, комісії за користування кредитом та інших витрат.

Відповідно до норм чинного законодавства зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також зазначених норм закону відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав.

У звязку із зазначеними обставинами, станом на 06.11.2016 року відповідач має заборгованість перед позивачем у розмірі 21657,65 грн., яка складається із наступного: - 230,42 грн. заборгованість за кредитом; - 16202,82 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; - 3955,00 грн.- заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: -250,00 грн. штраф (фіксована частина), -1019,41 грн. штраф (процентна частина) (а.с.4-5).

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, перерахованих в ст. 11 ЦК України, зокрема на підставі договорів.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Ст. ст. 526, 530 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства і в установлений строк відповідно до умов договору.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача основної заборгованості за кредитом в сумі 230,42 грн. та заборгованості по процентах за користування кредитом в сумі 16202,82 грн. є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та належним розрахунком і підлягають задоволенню.

Згідно з ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Як видно із кредитного договору та довідки про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна» 30 днів пільгового періоду, що за порушення позичальником строків виконання зобов'язання передбачено одночасно штраф і пеню, тобто за одне й те саме порушення існує подвійна відповідальність одного виду.

Однак, в силу ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Окрім цього, в розрахунку заборгованості за кредитом відсутнє розмежування пені та комісії, в зв'язку з чим не можливо визначити розмір пені, яку просить стягнути позивач та спосіб її нарахування, а також неможливо визначити розмір комісії, яку просить стягнути позивач (а.с.4). Крім того, відповідно до вищезазначеного розрахунку взагалі відсутнє нарахування пені, водночас позивач просить її стягнути з відповідача.

Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ч.1 ст.44 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до норм п. 6 ч.1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: справедливість та розумність, однак позивачем нараховано суму заборгованості по тілу кредиту у сумі 230,42 грн., яка є меншою від суми нарахованої заборгованості за пенею та комісією, яка складає 3955,00 грн., а тому це свідчить про порушення основних засад цивільного законодавства.

Враховуючи, що позивач не надав деталізований розрахунок заборгованості за кредитним договором в частині пені та комісії та порушено одну із засад цивільного законодавства, передбачена п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а також зважаючи на норми ст.61 Конституції України, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову в частині стягнення із ОСОБА_1 3955,00 гривень заборгованості за пенею та комісією слід відмовити.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.04.2016 року, ухвалене за результатами розгляду справи за касаційною скаргою ПАТ КБ "ПриватБанк" у цивільній справі за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_2, про стягнення заборгованості, на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 07.10.2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.12.2015 року.

Дослідивши позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 250 грн. фіксованої частин штрафу та 1019,41 грн. процентної складової штрафу, судом враховується, що відповідно до п.8.6. "Умов та правил надання банківських послуг" при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким грошовим зобов`язанням, передбаченим вказаним Договором більш ніж на тридцять днів, Клієнт зобов`язаний сплатити Банку штраф у розмірі 250,00 грн., а також 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій. Штраф обліковується на окремому рахунку та підлягає сплаті в першу чергу.

З врахуванням наведених обставин, зважаючи на те, що обов`язок відповідача по сплаті за прострочення грошового зобов`язання штрафу (фіксована частина) та штрафу (процентна складова) передбачений п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг, суд вважає, що вказані вимоги позивача обгрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 61 Конституції України, ст.ст. 11, 509, 511, 526, 530, 549, 610, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 44,81, 141,258,264, 265, ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 17702 (сімнадцять тисяч сімсот дві) гривні 65 копійок за кредитним договором б/н від 02.07.2009 року, яка складається з наступного: -230,42 грн. заборгованість за кредитом; -16202,82 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; -250,00 грн. штраф (фіксована частина); -1019,41 грн. штраф (процентна складова).

В решті суми позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в сумі 1307 (одна тисяча триста сім) гривень 84 копійки.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Д.А. Кащук