Дата документу 11.10.2017
Справа № 320/7211/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 року Мелітопольський міськрайонний суд в складі:

головуючого - судді Редька О.В. при секретарі - Мазуріній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за заявою ОСОБА_1, в інтересах якої дії адвокат ОСОБА_2, про встановлення факту, який має юридичне значення за участю заінтересованої особи Мелітопольського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Запорізької області,

встановив:

ОСОБА_1, в інтересах якої дії адвокат ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме що заявниця за національністю є полька. Заяву обґрунтовує тим, що вона народилася 25 серпня 1953 року в селі Георгієвка Приазовського району Запорізької області. Органом РАЦС при внесенні актового запису про народження національність її матері ОСОБА_3 зазначена українка. Мати заявниці насправді була уродженою полячкою, сповідувала римо-католицьку віру. Свідоцтво про народження матері заявниці не збереглося. 28 липня 1944 року мати заявниці - ОСОБА_4 та її батько - ОСОБА_5, який також, за національністю був поляк, уклали шлюб. Після реєстрації шлюбу, мати заявниці взяла чоловіче прізвище «Нікітенко». Оскільки мати та батько заявниці є поляками, заявниця також вважає себе за національністю полькою, однак даний факт не підтверджується документально, оскільки в жодному документі не зазначено її національності. Чинним законодавством України не передбачений порядок зміни національності відділами РАЦС, тому в позасудовому порядку вирішити дане питання заявниця не може, таким чином вона змушена звернутися до суду з відповідною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Від представника заявниці ОСОБА_1Г ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи без його участі та без участі заявниці, на задоволенні заяви про встановлення факту, який має юридичне значення наполягає.

Представник заінтересованої особи - Мелітопольського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Запорізької області в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі представника, та винести рішення на розсуд суду.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності з ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню обставини, визнані сторонами та іншими особами.

Заявниця ОСОБА_1, народилася 25 серпня 1953 року в селі Георгієвка Приазовського району Запорізької області. 31 серпня 1953 року органом РАЦС Приазовського району Запорізької області при внесенні актового запису №13 про народження заявниці національність її матері ОСОБА_3 зазначена українка, що підтверджується свідоцтвом про народження ЯЕ №145395/а.с.13/.

Мати заявниці, ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4), була уродженою полячкою, сповідувала римо-католицьку віру. Вона народилася 25 грудня 1924 року в с.Грезля Народицького району Житомирської області, що підтверджується свідоцтвом про хрещення, видане Парафією ОСОБА_6 римо-католької церкви та випискою з погосподарської книги с. Грезля, згідно якої мати та бабуся заявниці були поляками/а.с.16/.

Свідоцтво про народження матері заявниці не збереглося, Державний архів Житомирської області надав інформацію про те, що книга реєстрації актових записів про народження по Давидківській сільради (до складу якої відноситься с.Грезля) Народицького району за 1924 рік на зберігання до Державного архіву Житомирської області не надходила/а.с.17/.

28 липня 1944 року мати заявниці - ОСОБА_4 та її батько - ОСОБА_5, який також, за національністю був поляк, уклали шлюб, який зареєстровано Георгієвською сільською радою Приазовського районного РАЦС Запорізької області; після реєстрації шлюбу, ОСОБА_4 взяла чоловіче прізвище «Нікітенко»/а.с.13/.

Оскільки мати та батько заявниці є поляками, ОСОБА_1 також вважає себе за національністю полькою, однак даний факт не підтверджується документально, оскільки в жодному документі не зазначено її національності.

Чинним законодавством України не передбачений порядок зміни чи встановлення факту реєстрації національності відділами РАЦС, що підтверджується листом Міністерства юстиції України N В-350-35 від 13.07.1999 року.

Зазначені вимоги обґрунтовуються ст. 11 Закон України «Про національні меншини в Україні», ст.300 Цивільного кодексу України.

Встановлення даного факту заявниці необхідне для отримання пільг, які гарантуються особам польського походження, для збереження її роду, що має для неї важливе значення, оскільки дозволить відвідувати у Польщі родичів, скористатись окремими пільгами і гарантіями, які встановлює Польща (наприклад, отримання карти поляка), а також для легального працевлаштування.

Згідно із ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За ст.296 ЦК України, кожна особа має право на індивідуальність, на повагу до свого імені, право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності.

Відповідно до ст. 300 ЦК України, фізична особа має право на індивідуальність. Фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму ВСУ N 5 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти, які й за іноземним законодавством тягнуть за собою правові наслідки для заявника і рішення суду необхідне заявникові для застосування у відносинах з громадянами інших держав.

Таким чином, факт приналежності заявниці до польської національності має юридичне значення.

Згідно зі ст. 11 Конституції України, держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій, культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України.

У частині 1 статті 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» вказано, що громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність, а відповідно до статті 18 цього Закону, будь-яке пряме чи непряме обмеження прав і свобод громадян за національною ознакою забороняється й карається законом.

Таким чином, оскільки мати та батько заявниці є поляками, ОСОБА_1 та її діти мають право на відновлення національності своїх предків, як це передбачено Законом України «Про національні меншини в Україні».

Керуючись ст. ст. 3, 10, 61, 197 ч. 2, 212, 256 ЦПК України, ст.ст. 296, 300 ЦК України, частині 1 статті 11 Закону України «Про національні меншини в Україні», Постановою Пленуму ВСУ N 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» , ст. 11 Конституції України, суд,

вирішив:

Заяву ОСОБА_1, в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_2, про встановлення факту, який має юридичне значення за участю заінтересованої особи Мелітопольського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Запорізької області - задовольнити.

Встановити юридичний факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с. Георгієвка Приазовського району Запорізької області, Україна (актовий запис №13 від 31.08.1953 року), громадянка України за національністю є полька.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: