ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Завгородньої І.М., Мазур Л.М.,

Коротуна В.М., ПоповичО.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом публічної компанії з обмеженою відповідальністю «Економі банк Н.В.» до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6 на заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 04 вересня

2013 року, ухвалу апеляційного суду Київської області від 14 вересня

2016 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2013 року публічна компанія з обмеженою відповідальністю «Економі банк Н.В.» (далі - ПКОВ «Економі банк Н.В.») звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 09 лютого 2006 року між ними та компанією «Інмара Холдінгс Інк.» було укладено генеральний кредитний договір, за умовами якого банк відкрив позичальнику кредитну лінію в іноземній валюті та встановив ліміт кредитування у розмірі

5 000 000 євро.

13 березня 2009 року між ПКОВ «Економі банк Н.В.» та компанією «Інмара Холдінгс Інк.» укладено додатковий договір до генерального кредитного договору від 09 лютого 2006 року, за умовами якого сторони погодили, що сума заборгованості позичальника перед банком станом на дату укладення додаткового договору становить 2 700 000 дол. США, кінцевий строк виконання зобов'язання за кредитним договором встановлено до 13 березня 2012 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, 20 липня 2009 року між ПКОВ «Економі банк Н.В.», ОСОБА_4 і ОСОБА_5 було укладено іпотечний договір, відповідно до п. 1.1 якого предметом іпотеки є земельна ділянка площею 0,150 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, та належить іпотекодавцям на праві спільної часткової власності. Відомості про іпотеку внесені до Державного реєстру іпотек, накладено заборону на відчуження нерухомого майна.

Позивач зазначав, що без його відома і згоди відомості про реєстрацію іпотеки були вилучені з Державного реєстру іпотек, в результаті чого

ОСОБА_4 і ОСОБА_5 відчужили зазначену земельну ділянку ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 30 листопада 2011 року.

При цьому на порушення умов генерального кредитного договору позичальник зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 19 грудня 2012 року утворилась заборгованість у розмірі 3 138 875,40 дол. США, що згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на 28 грудня 2012 року становить 25 089 031 грн 07 коп.

Посилаючись на вказані обставини, ПКОВ «Економі банк Н.В.» просило в рахунок погашення зазначеної заборгованості компанії «Інмара Холдінгс Інк.» звернути стягнення на вказану земельну ділянку, яка є предметом іпотеки, для задоволення вимог банку шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах за початковою ціною, що буде встановлена на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Заочним рішенням Обухівського районного суду Київської області від

04 вересня 2013 року позовні вимоги ПКОВ «Економі банк Н.В.» задоволено.

В рахунок погашення заборгованості компанії «Інмара Холдінгс Інк.» перед ПКОВ «Економі банк Н.В.» в сумі 3 138 875,40 дол. США, що дорівнює 25 089 031 грн 07 коп. за офіційним курсом гривні до долару США, встановленим Національним банком України станом на 28 грудня 2012 року, звернуто стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку, що належить ОСОБА_3, площею 0,150 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, шляхом продажу на прилюдних торгах, за початковою ціною, що буде встановлена на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 09 листопада

2015 року заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 04 вересня 2013 року скасовано, ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ПКОВ «Економі банк Н.В.».

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 квітня 2016 року рішення апеляційного суду Київської області від 09 листопада 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Останньою ухвалою апеляційного суду Київської області від 14 вересня 2016 року заочне рішення Обухівьского районного суду Київської області від

04 вересня 2013 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_6, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» ВССУ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, ознайомившись із поданими запереченнями, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що компанія «Інмара Холдінгс Інк.» свої зобов'язання за генеральним кредитним договором належним чином не виконує, у зв'язку із чим банк має право на звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому відомості про реєстрацію іпотеки були вилучені з Державного реєстру іпотек без відома і згоди банку, а тому ОСОБА_3, до якого перейшло право власності на предмет іпотеки, відповідно до вимог ст. 23 Закону України «Про іпотеку» набув статусу іпотекодавця й відповідає за порушення будь-якого зобов'язання, що забезпечене цим іпотечним договором.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком судів першої та апеляційної інстанцій з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 09 лютого 2006 року між ПКОВ «Економі Банк Н.В.» та компанією «Інмара Холдінгс Інк.» було укладено генеральний кредитний договір, за умовами якого банк відкрив позичальнику кредитну лінію в іноземній валюті, ліміт кредитування становив

5 000 000 євро.

13 березня 2009 року між ПКОВ «Економі Банк Н.В.» та компанією «Інмара Холдінгс Інк.» укладено додатковий договір до генерального кредитного договору від 09 лютого 2006 року, за умовами якого сторони погодили, що сума заборгованості позичальника за генеральним кредитним договором станом на дату укладення додаткового договору становить 2 700 000 дол. США.

На забезпечення виконання зобов'язань за генеральним кредитним договором, 20 липня 2009 року між ПКОВ «Економі Банк Н.В.», ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено іпотечний договір, за умовами якого в іпотеку банку було передано земельну ділянку площею 0,150 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Земельна ділянка належить ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку від

11 вересня 2008 року. На відчуження предмета іпотеки приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Куценком В.Д. накладено заборону.

Пунктом 4.1.1 іпотечного договору передбачено, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у разі порушення іпотекодавцями разом чи окремо будь-якого зобов'язання, що виникає з цього договору, або у разі порушення боржником будь-якого зобов'язань, що забезпечене цим договором.

У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за генеральним кредитним договором за позичальником станом на 19 грудня 2012 року виникла заборгованість у розмірі 3 138 875,40 дол. США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 28 грудня 2012 року становила 25 089 031 грн 7 коп.

При цьому 30 листопада 2011 року представник ПКОВ «Економі Банк Н.В.» звернувся із заявою до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гнідюка О.Б. про зняття заборони відчуження нерухомого майна - земельної ділянки загальною площею 0,150 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних частинах та вилучення записів з відповідних реєстрів у зв'язку з виконанням своїх зобов'язань ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які є майновими поручителями за іпотечним договором від 20 липня 2009 року. До заяви було додано договір іпотеки, повідомлення про виключення запису з Державного реєстру іпотек та заяву про вилучення обтяження об'єкта нерухомого майна, які видані 30 листопада 2011 року.

З інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна вбачається, що 30 листопада 2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюком О.Б. вилучено обтяження іпотекою земельної ділянки, знято заборону відчуження вказаної земельної ділянки та вилучено з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис про обтяження земельної ділянки.

Крім того, 30 листопада 2011 року було укладено нотаріально посвідчений договір дарування, відповідно до умов якого ОСОБА_4, ОСОБА_5 подарували зазначену вище земельну ділянку ОСОБА_3

Водночас, судами встановлено, що станом на 19 грудня 2012 року заборгованість за генеральним кредитним договором не погашена, її розмір є значним, при цьому жодних довіреностей своїм представникам щодо розпорядження правами на припинення права застави спірної земельної ділянки до погашення боргу ПКОВ «Економі Банк Н.В.» не видавав.

Відповідно до частини ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: - припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; - реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; - набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; - визнання іпотечного договору недійсним; - знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; - з інших підстав, передбачених цим Законом.

Враховуючи, що на момент переходу права власності на іпотечне майно до ОСОБА_3 іпотека, встановлена на підставі іпотечного договору від

20 липня 2009 року, не припинилася, правильним є висновок судів попередніх інстанцій про набуття ОСОБА_3, у зв'язку з укладенням договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки від 30 листопада 2011 року, статусу іпотекодавця.

Доводи касаційної скарги, що на момент укладення договору купівлі-продажу від 30 листопада 2011 року іпотека, встановлена щодо спірної земельної ділянки, була припиненою, оскільки банком була подана відповідна заява про зняття обтяжень та надано повідомлення про відсутність заборгованості за генеральним кредитним договором, є безпідставними, спростовуються висновками судів попередніх інстанцій та матеріалами справи, зокрема доказами наявності заборгованості за генеральною кредитною угодою. При цьому належно завірених розрахункових документів про відсутність заборгованості за кредитом разом із заявою про зняття обтяження з іпотечного майна у зв'язку із виконанням зобов'язань за генеральним кредитним договором надано не було.

Суди попередніх інстанцій правильно визначились із характером спірних правовідносин, вірно застосували норму права, яка підлягає застосуванню, встановили фактичні обставини по справі, надали їм належну правову оцінку, обґрунтовано та законно дійшли висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Оскаржувані судові рішення ухвалені з дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права. Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Із врахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст.ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 343-345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справах,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6 відхилити.

Заочне рішення Обухівьского районного суду Київської області від

04 вересня 2013 року, ухвалу апеляційного суду Київської області від

14 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: І.М. Завгородня

В.М. Коротун

Л.М. Мазур

О.В. Попович