У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», публічного акціонерного товариства«Українська страхова компанія «Гарант-Авто» про стягненнястрахового відшкодування, відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, за касаційною скаргою товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 30 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 1 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 9 жовтня 2014 року ОСОБА_4, керуючи автомобілем «Opel Astra», номерний знак НОМЕР_1, допустив зіткнення з належним йому транспортним засобом «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_2, унаслідок чого його автомобіль отримав механічні пошкодження.

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 31 жовтня 2014 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована у товаристві з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» (далі - ТДВ «Страхове товариство «Домінанта»). Згідно з протоколом огляду транспортного засобу від 10 жовтня 2014 року вартість відновлювального ремонту його транспортного засобу становить 36 440 грн 66 коп.

10 жовтня 2014 року він звернувся до ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» з заявою про виплату страхового відшкодування, проте йому було відмовлено у такому відшкодуванні, оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) автомобіль «Opel Astra», номерний знак НОМЕР_1, був забезпеченим транспортним засобом за полісом публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» (далі - ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто»), страхувальник - ОСОБА_5 Звернувшись до ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» з заявою про виплату страхового відшкодування, йому було також відмовлено у виплаті страхового відшкодування, так як з 9 травня 2014 року поліс від 8 травня 2014 року є недійсним та анульованим.

Вважав, що такими діями відповідачів порушено його права та завдано моральну шкоду.

З урахуванням наведеного та уточнених позовних вимог ОСОБА_3 просив стягнути з ТДВ «Страхове товариство «Домінанта», ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» на його користь страхове відшкодування у розмірі 50 тис. грн, пеню у розмірі 14 360 грн 93 коп., 3 % річних у розмірі 1 775 грн 34 коп., інфляційні втрати у розмірі 21 650 грн, моральну шкоду у розмірі 10 тис. грн. Також просив стягнути з ОСОБА_4 майнову шкоду у розмірі 48 584 грн 92 коп., моральну шкоду у розмірі 5 тис. грн.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 30 вересня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 1 грудня 2016 року, позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» на користь ОСОБА_3: 50 тис. грн - страхового відшкодування; 14 360 грн 93 коп. - пені; 1 775 грн 34 коп. - 3 % річних; 21 650 грн - інфляційних витрат та 877 грн 86 коп. - судового збору, а всього 88 664 грн 13 коп. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3: 48 584 грн 92 коп. - на відшкодування майнової шкоди; 1 тис. грн - на відшкодування моральної шкоди та 729 грн 45 коп. - судового збору, а всього 50 314 грн 37 коп. У задоволенні решти позову відмовлено.

У касаційній скарзі ТДВ «Страхове товариство «Домінанта», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_3, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що на час укладення ОСОБА_4, який є винний у ДТП, з ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» договору страхування, він не знав про те, що попереднім власником його транспортного засобу вже було укладено з ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» договір страхування цивільно-правової відповідальності, що був чинним на момент ДТП. Отже, відсутні підстави для нікчемності договору страхування укладеного з ТДВ «Страхове товариство «Домінанта».

Проте повністю погодитись із такими висновками судів не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Таким вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судом установлено, що 9 жовтня 2014 року ОСОБА_4, керуючи автомобілем «Opel Astra», номерний знак НОМЕР_1, допустив зіткнення з належним ОСОБА_3 транспортним засобом «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_2, унаслідок чого автомобіль ОСОБА_3 отримав механічні пошкодження.

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 31 жовтня 2014 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована у ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів поліс від 4 вересня 2014 року.

Висновком судової авто-товарознавчої експертизи від 11 лютого 2016 року встановлено, що сума матеріального збитку, спричинена ОСОБА_3, як власнику транспортного засобу «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_2, у результаті ДТП, становить 98 584 грн 92 коп., а вартість відновлювального ремонту автомобіля у розмірі 91 953 грн 92 коп.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (ст. 1194 ЦК України).

Правовідносини щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у тому числі регулюються Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким встановлено порядок укладення договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності та порядок здійснення страхового відшкодування.

Відповідно до п. 1.5. ч. 1 ст. 1 Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Отже, на підставі вищезазначеної норми закону позивач є особою, відповідальність якої застрахована, що підтверджується наданими ним документами.

Відповідно до ст. 11 Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик подає інформацію про укладені та достроково припинені договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності до централізованої бази даних у порядку, встановленому у положенні про централізовану базу даних щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, яке затверджується Уповноваженим органом за поданням Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ).

Згідно з ч. 17.3. ст. 17 Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при укладенні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності страхувальник зобов'язаний повідомити страховика про всі діючі договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладені з іншими страховиками, а також, за вимогою страховика, надати інформацію про всі відомі обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику.

Судом установлено, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Opel Astra», номерний знак НОМЕР_1, на момент ДТП, тобто станом на 9 жовтня 2014 року, вже була забезпечена одночасно за двома договорами обов'язкового страхування, а саме полісом ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» від 8 травня 2014 року та полісом ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» від 4 вересня 2014 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 989 ЦК України страхувальник зобов'язаний при укладенні договору страхування повідомити страховика про інші договори страхування, укладені щодо об'єкта, який страхується.

Якщо страхувальник не повідомив страховика про те, що об'єкт уже застрахований, новий договір страхування є нікчемним.

Згідно зчч. 1, 2 ст. 998 ЦК України договір страхування є нікчемним або визнається недійсним у випадках, встановлених цим Кодексом.

Наслідки недійсності договору страхування визначаються відповідно до положеньпро недійсність правочинів, встановлених цим Кодексом.

Нікчемний правочин - це правочин, недійсність якого встановлена законом, а недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю (ч. 2 ст. 215, ч. 1 ст. 216 ЦК України).

Ураховуючи викладене, суди у порушення зазначених вище положень закону та вимог ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України належним чином не дослідили, чи є поліс ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» виданий позивачу нікчемним, у разі якщо за чотири місяці до укладення цього полісу, належний ОСОБА_3 автомобіль був застрахований на підставі полісу від 4 вересня 2014 року у ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто».

При цьому суди безпідставно вказували на те, що позивач не знав, що попереднім власником його транспортного засобу вже було укладено з ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» договір страхування цивільно-правової відповідальності, оскільки інформація щодо всіх укладених полісів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів міститься у вільному доступу у центральній базі МТСБУ, а, крім того, суди не вказали, яким чином це впливає на застосування положень ст. 989 ЦК України.

Крім того, суди у порушення вищевказаних вимог закону не звернули увагу на те, що немає значення, хто є страхувальником за полісом, оскільки транспортний засіб вважається забезпеченим за умовами його експлуатації на законних підставах.

У зв'язку з наведеним суду слід з'ясувати, хто є відповідальним за завдану позивачу шкоду.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які мають значеннядля правильного вирішення справи, не встановлені, судові рішення не можуть вважатись законними й обґрунтованими, тому відповідно до ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню зпередачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство«Домінанта» задовольнити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 30 вересня2016 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 1 грудня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

О.В.Закропивний

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик