"17" жовтня 2017 р.
Ленінський районний суд м.Харкова
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
11 жовтня 2017р. Справа 642/6028/16 Провадження №2/642/263/17

Суд у складі: Головуючий суддя Євтіфієв В.М.;
Секретар Пшеничної Т.М.;
За участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Дерев`янка Д.С., за відсутності третьої особи В.о. начальника виробничого підрозділу «Харківська вагонна дільниця» регіональної філії «Південна залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» Бондарева О.Н.;
розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», треті особи Комісія по аналізу виконання умов контрактів працівниками залізничного транспорту, В.о. начальника виробничого підрозділу «Харківська вагонна дільниця» регіональної філії «Південна залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» Бондарева О.Н., про поновлення строку на звернення до суду, скасування рішення комісії, наказу про звільнення, продовження строку контракту, поновлення на посаді, та стягнення належних сум,
В С Т А Н О В И В:
В мотивуванні позовних вимог позивач вказав, він працював у відокремленому підрозділі «Харківська вагонна дільниця №1» державного підприємства «Південна залізниця» на посаді провідника пасажирських вагонів.
10.10.2006р. наказом №3462/ОС був прийнятий на посаду провідника пасажирських вагонів у парках відстою вагонів.
29.05.2007р. наказом №1013/ОС був переведений на посаду провідника пасажирських вагонів, також між мною та (Харківська вагонна дільниця №1» державного підприємства «Південна залізниця» був укладений трудовий контракт №521 з терміном дії до 28.05.2008р.
Додатковою угодою до контракту від 20.05.2008 року термін дії контракту продовжений до 28.05.2010р.
Додатковою угодою до контракту від 25.05.2010 року термін дії контракту продовжений до 28.05.2012р.
Додатковою угодою до контракту від 18.05.2012 року термін дії контракту продовжений до 28.05.2013р.
Додатковою угодою до контракту від 17.05.2013 року термін дії контракту продовжений до 28.05.2014р.
Додатковою угодою до контракту від 08.05.2014 року термін дії контракту продовжений до 28.05.2015р.
Згідно протоколу засідання комісії по аналізу виконання умов контрактів працівниками залізничного транспорту, які здійснюють обслуговування пасажирів при заступнику начальника Харківської вагонної дільниці №1 Південної залізниці від 27.02.2015р., комісія постановила рекомендувати продовжити дію контракту з 30 провідниками пасажирського вагону, а саме, у зв`язку із допущеними випадками порушень трудової дисципліни протягом дії' контракту, продовжити дію контракту терміном на один рік провідникам пасажирського вагону, зокрема, із ОСОБА_2 , терміном 3 29.05.2015 по 28.05.2016р.
Проте, за Наказом начальника відокремленого підрозділу (Харківська вагонна дільниця №1» державного підприємства «Південна залізниця» Овчаренко В.В. від 28.05.2015р. №305/ОС, табельний номер НОМЕР_1 , мене було звільнено із займаної посади за п.2 ст.36 КЗпП України.
Вказане звільнення мене з посади провідника пасажирських вагонів вважаю незаконним та безпідставним виходячи з наступного:
Згідно ч.3 ст.21 КЗпП України, - Особливою формою трудового договору є контракт, в ллиму строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.
Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 15.07.1997р. № 764 «Про затвердження переліку категорій та посад працівників залізничного транспорту, які працевлаштовуються за контрактною формою трудового договору», - працівники залізничного транспорту, які займають посади провідника пасажирського вагону працевлаштовуються за контрактною формою трудового договору.
Постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.1994р. №170 «Про впорядкування застосування контрактної форми трудового договору» а також «Положенням про укладення контрактів з працівниками залізничного транспорту, які здійснюють обслуговування пасажирів», затвердженим наказом Укрзалізниці від 04.03.2014р. №056-Ц/од передбачено порядок укладання, продовження, внесення змін, розірвання контракту.
Відтак, позивачем та відокремленим підрозділом «Харківська вагонна дільниця №1» державного підприємства «Південна залізниця» був укладений трудовий контракт №521 від 29.07.2007р.
Згідно п.6.6 трудового контракту №521 від 29.05.2007р. у відповідності з п.п.13,15 «Положення про укладення контрактів з працівниками залізничного транспорту, які здійснюють обслуговування пасажирів», затвердженого наказом Укрзалізниці від 04.03.2014р. №056-Ц/од, - за два місяці до строку за два місяці до закінчення строку чинності контракту він може бути за згодою сторін продовжений або укладений на новий строк. Рішення про продовження строку контракту, укладення його на новий строк або припинення трудового договору у зв`язку із закінченням строку дії контракту приймається керівником з урахуванням пропозиції комісії вагонної дільниці по укладанню та аналізу виконання умов контрактів, до складу якої входять представники профспілкової організації', членом якої є працівник.
Згідно п. 1.10 вказівки «Про впорядкування роботи з укладання контрактів з працівниками пасажирського господарства «Південної залізниці», першого заступника начальника залізниці від 12.05.2014р. №16/Н3-1-Л, - Рішення про продовження строку контракту або припинення трудового договору у зв`язку із закінченням строку дії контракту приймати з урахуванням пропозиції комісії відокремленого підрозділу по укладанню та аналізу виконання умов контрактів. Рекомендації щодо продовження дії контракту або припинення трудового договору у зв`язку із закінченням строку дії' контракту комісія надає роботодавцю за два місяці до закінчення строку дії контракту.
Також згідно п.п.1.8,1.9 вказівки «Про впорядкування роботи з укладання контрактів з працівниками пасажирського господарства «Південної залізниці», першого заступника начальника залізниці від 12.05.2014р. №16/Н3-1-Л, - з метою проведення об`єктивного та неупередженого аналізу результату роботи працівника, виконання ним умов контракту, дотримання законодавства про працю, правил внутрішнього трудового розпорядку, посадових обов`язків, режиму робочого часу, трудової дисципліни, вимог нормативних актів з безпеки руху поїздів та охорони праці створити у відокремлених підрозділах комісії під головуванням одного з заступників начальника підрозділу.
На виконання вказівки першого заступника начальника залізниці від 12.05.2014р. №16/Н3-1-Л за наказом начальника відокремленого підрозділу «Харківська вагонна дільниця №1», Державного підприємства «Південна залізниця» від 16.05.2014р. №342, була створена комісія по аналізу виконання умов контрактів з працівниками залізничного транспорту, які здійснюють обслуговування пасажирів, затверджений її склад, регламент комісії, порядок прийняття рішень, строки проведення комісією засідань.
Отже, напередодні закінчення строку дії контракту №521 від 29.07.2007р., відбулось засідання комісії по аналізу виконання умов контрактів працівниками залізничного транспорту, які здійснюють обслуговування пасажирів при заступнику начальника Харківської вагонної дільниці №1 Південної залізниці від 27.02.2015р., на якому Комісія постановила рекомендувати продовжити дно контракту з 30 провідниками пасажирського вагону, зокрема, продовжити дію контракту терміном на один рік із ОСОБА_2 , терміном з 29.05.2015 по 28.05.2016р.
Згодом, 28.05.2016р. відбулося ще одне засідання Комісії на порядок денний якої було винесено вирішено питання припинення дії контракту із провідником пасажирських вагонів ОСОБА_2 .
За наслідками засідання, Комісією постановила: скасувати протокольне рішення комісії від 7.02.2015р. стосовно провідника пасажирських вагонів ОСОБА_2 щодо продовження терміну дії контракту, рекомендувати керівництву не продовжувати термін дії контракту у зв`язку з закінченням троку дії контракту від 29.05.2007р. №529 з провідником пасажирських вагонів ОСОБА_2 у в`язку з грубим порушенням вимоги п.1.5.3, п.3.9.5 «Інструкції провідника пасажирських вагонів №ЦЛ-1038» та п.7.3 «Правил перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України», та умов контракту.
Отже, наказом начальника відокремленого підрозділу «Харківська вагонна дільниця №1» державного підприємства «Південна залізниця» Овчаренко В.В. від 28.05.2015р. №305/ОС, позивача було звільнено із займаної посади з порушенням встановленого порядку звільнення працівників залізничного транспорту, працевлаштований за контрактною формою трудового договору, адже:
З метою вдосконалення порядку застосування контрактної форми трудового договору Постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.1994р. №170 затверджено Положення «Про (порядкування застосування контрактної форми трудового договору», яким встановлюються основоположні засади та вимоги до процедури, укладання, продовження та розірвання трудового контракту із працівниками. Виконання вимог даного положення являється мінімальними гарантіями реалізації працівником, який працевлаштований за контрактною формою трудового договору, своїх трудових прав, дотримання таких основоположних принципів трудового права, як: оптимальне поєднання централізованого і локального правового регулювання трудових відносин; забезпечення г А пості та диференціації правового регулювання.
Згідно п. 24 Положення, - За два місяці до закінчення строку чинності контракту за угодою сторін його може бути продовжено або укладено на новий строк. Даною нормою встановлений безумовний строк (2 місяці), наданий сторонам трудового правовідношення для вирішення питання стосовно можливості та бажання продовження трудових правовідносин між ними.
Таке положення знайшло своє відображення у п.13 «Положення про укладення контрактів з працівниками залізничного транспорту, які здійснюють обслуговування пасажирів», затвердженого наказом Укрзалізниці від 04.03.2014р. №056-Ц/од та п.6.6. контракту №521 від 29.05.2007р.
Щодо недійсності протокольного рішенням комісії по аналізу виконання умов контрактів працівниками залізничного транспорту, які здійснюють обслуговування пасажирів при заступнику начальника Харківської вагонної дільниці №1 Південної залізниці від 27.02.2015р. в частині надання рекомендації на продовження строку дії трудового контракту на 1 рік, а не на 5.
Згідно з протокольним рішенням комісії по аналізу виконання умов контрактів працівниками залізничного транспорту, які здійснюють обслуговування пасажирів при заступнику начальника Харківської вагонної дільниці №1 Південної залізниці від 27.02.2015р. у зв`язку із допущеними випадками порушень трудової дисципліни протягом дії контракту, Комісія постановила рекомендувати продовжити дію контракту терміном на один рік із провідником пасажирського вагону - ОСОБА_2 , терміном з 29.05.2015 по 28.05.2016р.
Відповідно до ст.ст. 147, 151 КЗпП України, - За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Якщо протягом року з дня накладення дисциплінарного стягнення працівника не буде піддано новому дисциплінарному стягненню, то він вважається таким, що не мав дисциплінарного стягнення.
Протягом трудової діяльності на посаді провідника пасажирського вагону, в останнє дисциплінарне стягнення застосовувалось до мене наказом від 07.08.2012р. № 277/ДЗ. Після цього жодних дисциплінарних стягнень до позивача не застосовувалось, Інструкції провідника пасажирських вагонів №ЦЛ-0038 та «Правил перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України», та умов контракту №№521 від 29.05.2007р. позивач не порушував.
Тому, згідно ст.151 КЗпП України, з 07.08.2013р., позивач вважає себе працівником, що не мав дисциплінарних стягнень.
У зв`язку з цим, вважаю протокольне рішення Комісії від 27.02.2015р. в частині надання рекомендації Комісією продовжити дію контракту терміном на один рік, а не на п`ять недійсним, таким що прийнято з порушенням норм трудового законодавства.
Позивач вважає, що дія трудового контракту №521 від 27.02.2015р. має бути продовжена строком на 5 років, як із працівником, за яким не помічено випадків порушення трудової дисципліни, Інструкції провідника пасажирських вагонів №ЦЛ-0038 та «Правил перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України», та умов контракту №№521 від 29.05.2007р.
Так як, на підставі Рішення комісії по аналізу виконання умов контрактів працівниками залізничного транспорту, які здійснюють обслуговування пасажирів при заступнику начальника Харківської вагонної дільниці №1 Південної залізниці від 27.02.2015р. з позивачем рекомендовано продовжити дію контракту строком на один рік, від роботодавця жодних листів та повідомлень на протязі двох місяців до моменту спливу строку дії контракту, про те, що позивача буде звільнено у зв`язку із закінченням строку дії трудового контракту, позивач не отримував.
Тому, на думку позивача, де юре, трудовий контракт №521 від 29.05.2007р. продовжено ще на 1 рік до 28.05.201бр.
Щодо недійсності протокольного рішення комісії по аналізу виконання умов контрактів працівниками залізничного транспорту, які здійснюють обслуговування пасажирів при заступнику начальника Харківської вагонної дільниці №1 Південної залізниці від 28.05.2015р.:
Протокол засідання комісії по аналізу виконання умов контрактів працівниками залізничного транспорту, які здійснюють обслуговування пасажирів при заступнику начальника Харківської вагонної дільниці №1 Південної залізниці від 28.05.2016р. позивач вважає незаконним, адже на попередньому засідання від 27.02.2015р. вже вирішувалось дане питання.
Згідно п.5 наказу начальника відокремленого підрозділу «Харківська вагонна дільниця №1», Державного підприємства «Південна залізниця» від 16.05.2014р. №342 « Про створення у відокремленому підрозділі «Харківська вагонна дільниця №1» Державного підприємства «Південна залізниця» комісії по аналізу виконання умов контрактів з працівниками залізничного транспорту, які здійснюють обслуговування пасажирів», - Засідання комісії проводиться не пізніше двох місяців до дня закінчення строку дії контракту.
Комісія не вправі була не те що приймати таке рішення, а взагалі збиратися для вирішення такого питання 28.05.2015р. - в день спливу строку дії трудового контракту.
Щодо недоведеності та необґрунтованості підстав для прийняття Комісією протокольного рішення від 28.05.2015р.:
Рішення Комісія аргументувала тим, що 27.05.2015р. на дільниці Миколаїв - Знам`янка працівниками ЦКРУ УЗ був перевірений поїзд №376 сполученням «Херсон-Харків», по результатам чого в рейсовому журналі зроблений запис, - «У вагоні №4/23000 виявлено 4-х безквиткових пасажирів, складено акт ф. ЛУ-4 № 008687, пасажирові оформленої проїзд по квитанції ТУ-57 №409488 -491».
Обставини, на які посилається Комісія на засіданні від 28.05.2015р., як на причину для скасування протокольного рішення від 27.02.2015р. та надання рекомендації керівництву не продовжувати дію контракту з позивачем, є недоведеними.
Позивач вину щодо перебування у вагоні №4/23000 4х безквиткових пасажирів заперечує, ніякого службового розслідування з даного приводу не проводилось, заходи дисциплінарного чи громадського впливу до мене не застосовувались.
Щодо стягнення із відповідача середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу:
У зв`язку з тим, що було безпідставно не продовжено дію трудового контракту, незаконно звільнено із займаної посади позивач вважає, що має право у відповідності із ст.235 КЗпП України, на виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Середньомісячний заробіток становив близько 3700 грн.
Щодо стягнення із відповідача середньомісячного заробітку за час виконання позивачем державного обов`язку по здійснення захисту Батьківщини:
Повісткою Московського районного комісаріату м. Харкова, позивача було викликано 18.06.2015р. до Військкомату.
Після виклику до військкомату, розпочалися численні медичні комісії та перевірки з метою встановлення придатності позивача для проходження військової служби. Потім, позивач проходив військові навчання, а згодом на підставі Указу Президента України від 14 січня 2015 року № 15 «Про часткову мобілізацію» був призваний до лав Збройних Сил України під час мобілізації, на особливий період , де він проходив військову службу по 27.07.2016 року включно. Під час проходження військової служби у період з 02.03.2016р. по 26.07.2016р. позивач брав участь в антитерористичній операції'.
Після демобілізації перебував на лікуванні у медичних закладах по 15 вересня 2016р.
Згідно ст.119 КЗпП України, - На час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку.
За працівниками, які були призвані під час мобілізації, на особливий період та які підлягають звільненню з військової служби у зв`язку з оголошенням демобілізації, але продовжують військову службу у зв`язку з прийняттям на військову службу за контрактом, але не більше ніж на строк укладеного контракту, зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, в яких вони працювали на час призову.
Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Жодних виплат середнього заробітку позивачу не здійснювалось.
Щодо поновлення строку на звернення до суду із позовною заявою про захист свої трудових прав:
Згідно із ч.ч.1, 2 ст. 233 КЗпП України, - Працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Отже, позивачем були пропущені строки для звернення до суду у зв`язку із виконанням позивачем громадського обов`язку по здійсненні захисту Батьківщини, її територіальної цілісності.
Згідно ст. 234 КЗпП України, - У разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.
Вважаю причини порушення мною строку звернення до суду - поважними, такими що підлягають поновленню, про що і прошу шановний суд.
Щодо стягнення із відповідача моральної шкоди:
Крім того відповідно, до ст. 237-1 КЗпП України, - Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Після незаконного звільнення мене із посади провідника пасажирських вагонів, доходи моєї сім`ї суттєво знизились. Після проходження військової служби у лавах Збройних Сил України, загострились наявні в мене захворювання, я був вимушений лікуватися тривалий час, проте не отримав жодної копійки від підприємства, яке мало здійснювати мені виплати під час проходження мною військової служби. Тому, аби оплатити витрати на лікування, неодноразово доводилось брати гроші в борг у друзів та знайомих.
У зв`язку із цим, між мною та моєю дружиною періодично виникають сварки, які ґрунтуються на браку коштів для нормального існування. Щоб заробити якісь гроші, відтепер позивачу доводиться найматись до людей та виконувати тяжку роботу, яку моє здоров`я довго не витримає. Після звільнення порушився сон позивача, збився біологічний ритм мого життя, позивач став знервований та занепокоєний з приводу подальшого життя. Взаємовідносини у родині суттєво погіршились.
Отже внаслідок неправомірного звільнення, порушення відповідачем трудових прав позивача, його здоров`ю завдана непоправна шкода, стосунки у родині суттєво погіршились, позивач втратив спроможність спокійно відпочивати, зневірився у доброчесності та справедливості суспільних відносин в галузі права.
Тому позивач заявляє позовні вимоги до відповідача, а саме:
- визнати причини пропуску позивачем строку на звернення до суду за захистом трудових прав поважними;
- поновити строк на звернення до суду із позовом про захист порушених трудових прав;
- визнати протокольне рішення комісії по аналізу виконання умов контрактів працівниками залізничного транспорту, які здійснюють обслуговування пасажирів при заступнику начальника Харківської вагонної дільниці №1 Південної залізниці від 27.02.2015р. від 27.02.2015р. в частині зляїптя рекомендації щодо продовження терміну дії трудового контракту №521 від 29.05.2007р. на 1 рік, а не на 5 недійсним;
- визнати протокольне рішення комісії по аналізу виконання умов контрактів працівниками залізничного транспорту, які здійснюють обслуговування пасажирів при заступнику начальника харківської вагонної дільниці №1 Південної залізниці від 28.05.2105р. недійсним;
- скасувати Наказ начальника відокремленого підрозділу «Харківська вагонна дільниця №1» державного підприємства «Південна залізниця» Овчаренко В.В. від 28.05.2015р. №305/ОС, табельний номер 5216, про звільнення ОСОБА_2 із займаної посади;
- зобов`язати відповідача продовжити строк дії трудового контракту N 521 від 29.05.2007р. троком на 5 років, а саме, з 28.05.2015 по 28.05.2020р.р;
- зобов`язати відповідача поновити позивача на посаді провідника пасажирських вагонів;
- стягнути з відповідача середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу за період із 8.05.2016 по 18.06.2015рр. та з 26.07.2016 по 19.09.2016рр. у розмірі 9247 грн. 50 коп.;
- стягнути із відповідача середньомісячний заробіток за час виконання мною державного обов`язку по здійснення захисту Батьківщини за період із 18.06.2015 по 26.07.2016р.р. у розмірі 49689 рн. 90 коп.;
- стягнути із відповідача моральну шкоду в розмірі 5000 грн.;
- стягнути з відповідача витрати на правову допомогу, наданої позивачу на досудовій стадії в розмірі 20 000 грн.
В наданих запереченнях відповідач вказав:
Постановою КМ України від 25.06.2014 №200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»» утворено публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», на базі Державної адміністрації залізничного транспорту (далі - Укрзалізниця), підприємств та установ залізничного транспорту загального користування (далі підприємства), які реорганізовуються шляхом злиття.
До переліку підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, на базі яких утворюється публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», зокрема, у війшло Державне підприємство «Південна залізниця».
Законом України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» визначено правові, економічні та організаційні особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування (далі - Товариство), управління і розпорядження його майном.
Згідно до статті 2 зазначеного Закону України товариство є правонаступником усіх прав і обов`язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту.
Протоколом засідання правління ПАТ «Укрзалізниця» від 21.10.2015 №1 датою початку фінансово-господарської діяльності ПАТ «Укрзалізниця» було визначено 01.12.2015р.
Відповідно до іншого протоколу засідання правління ПАТ «Укрзалізниця» від 16.11.2015 №5 було прийнято рішення про затвердження положення про регіональну філію «Південна залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - Положення, копія додається).
Згідно з підпунктом 1 пункту 2.8. Положення регіональна філія «Південна залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - Філія) має право від імені Товариства, відповідно до наданих повноважень та довіреності, зокрема, виступати позивачем і відповідачем у судах всіх інстанцій, з усіма правами, наданими законом позивачу і відповідачу, з правом підпису усіх процесуальних документів в межах своїх повноважень.
Враховуючи вищезазначене, публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» є правонаступником державного підприємства «Південна залізниця» і в особі своєї регіональної філії «Південна залізниця» має виступати відповідачем у розгляді зазначеної справи.
Згідно з листом Міністерства праці та соціальної політики України від 16.05.2011 року №151/06/186-11 «Щодо тлумачення окремих положень трудового законодавства» власник або уповноважений ним орган (одноособовий керівник чи колегіальний) може наділити правом укладання трудового договору керівника підрозділу.
Положенням визначено, що управління дільницею здійснюється начальником, який в межах компетенції видає накази, вказівки, обов`язкові для працівників дільниці, притягує винних до дисциплінарної та матеріальної відповідальності, має право прийому та звільнення працівників. Від імені юридичної особи начальник дільниці укладає договори та угоди, відкриває в установах банків рахунки за довіреністю, виданою йому у встановленому порядку.
Відповідно до вимог ч.3 ст.21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в якому передбачені строк дії, права, обов`язки і відповідальність сторін, умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.
Частиною 3 ст.15 Закону України «Про залізничний транспорт» встановлено, що працівники залізничного транспорту загального користування, які здійснюють обслуговування пасажирів, працевлаштовуються на підприємства пасажирського залізничного транспорту загального користування за контрактною формою трудового договору.
Перелік категорій та посад працівників залізничного транспорту, які працевлаштовуються за контрактною формою трудового договору, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 15.07.1997 року №764, до якого включено в категорію «Робітники» посаду «провідник пасажирського вагону».
Контракт №521 від 29.05.2007 р. з Позивачем був укладений на виконання вимог ст.15 Закону України «Про залізничний транспорт», ст.1 КЗпП України, інших нормативних актів з метою підвищення ефективності виробництва, зміцнення трудової дисципліни. Порушення вимог ст.9 КЗпП України стосовно умов договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно з законодавством України про працю відповідно до Позивача у зазначеному вище контракті не було. Позивачу були доручені виконання зобов`язань лише ті, які витікають із трудових правовідносин.
Форма контракту відповідає типовій формі контракту з працівником, затвердженої наказом Мінпраці України від 15.04.1994 року №23. Зазначеним контрактом передбачені його права щодо права на заробітну плату, відпустку' створення належних умов праці роботодавцем та інші.
Зазначене підтверджується також роз`ясненням Міністерства праці та соціальної політики України, викладеним в листі від 06.12.2002 року №06/2- 4/281, згідно з яким власник або уповноваженим ним орган може вимагати від працівника укладення контракту лише у разі, коли він належить до категорії працівників, котрі, згідно із законами України, можуть працювати за контрактом. Укладення контракту у випадках, не передбачених Законами України, не допускається, оскільки це знижує рівень соціальної захищеності працівників і суперечить вимогам Конвенції МОП №158 (1982 p.), яка була ратифікована Україною.
Отже, укладання контракту з Позивачем було передбачено відповідним Законом України, працевлаштування Позивача на посаду провідника пасажирських вагонів Відповідач був зобов`язаний здійснити лише за контрактною формою трудового договору. Про отримання другого екземпляра контракту №521 від 29.05.2007 р. Позивачем підтверджено його власним підписом.
Укрзалізницею наказом від 04.03.2014 р. №056-Ц/од затверджено Положення про укладення контрактів з працівниками залізничного транспорту, які здійснюють обслуговування пасажирів (далі - Положення Укрзалізниці) та рекомендована форма контракту з провідником пасажирських вагонів. Положенням Укрзалізниці рекомендовано керівникам вагонних дільниць, де використовується праця провідників пасажирських вагонів, при продовженні терміну дії контракту враховувати пропозиції комісії підрозділу по укладанню та аналізу виконання умов контрактів, тобто рішення комісії мало рекомендаційний характер і 28.05.2015 комісія рекомендувала роботодавцю не продовжувати термін дії контракту з Позивачем.
Згідно вимог ч.І ст.21 КЗпП України трудовий договір це угода між працівником та роботодавцем за якою працівник зобов`язується виконувати роботу визначену цією угодою, а роботодавець виплачувати заробітну плату та створювати умови необхідні для виконання роботи.
Таким чином, стороною трудового договору ніяким чином не є Комісія та враховуючи вимоги частини 3 ст.21 КЗпП України строк дії контракту був встановлений за згодою сторін, про що зазначено у додатковій угоді №40 до контракту №521 від 29.05.2007 р. Отже Позивач, підписуючи угоду, погодився, що строк дії контракту спливає 28.05.2015 року і лише за згодою роботодавця термін дії контракту міг бути продовжений, як це визначені зазначеною нормою чинного трудового законодавства України.
Повідомлення з відділу кадрів від 03.03.2015 р. №269 про припинення контракту Позивач отримав 19.03.2015 p., що підтверджується його особистим підписом.
Згідно ч. 2 ст. 140 КЗпП України у трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов`язки.
Статтею 141 КЗпП України передбачений обов`язок власника або уповноваженого ним органу забезпечувати трудову і виробничу дисципліни.
Статтями 21, 139 КЗпП України визначено, що працівник зобов`язується особисто чесно та сумлінно виконувати роботу передбачену трудовим договором, дотримуватися трудової дисципліни.
Зазначено також визначено розділом 2 контракту № 521 від 29.05.2007 «працівник зобов`язується чесно і сумлінно виконувати вимоги Інструкції провіднику пасажирських вагонів».
Пунктом 3.9.5 Інструкції ЦЛ-0038 провіднику забороняється допускати у вагон сторонніх осіб, у тому числі безквиткових пасажирів.
В той же час під час дії трудових відносин між сторонами контракту з боку Позивача було допущено грубе порушення умов контракту №521 від 29.05.2007, (пункт 6.3 п.п. «а») а саме: перевезення чотирьох безквиткових пасажирів 27.05.2015 у вагоні №4/23000 поїзду 375/376 Харків-Херсон на дільниці Миколаїв-Знам`янка, про що складено акт №008687.
Дії позивача це нехтування покладених на працівника трудовим договором посадових обов`язків.
Таким чином, роботодавець скористався своїм правом на припинення трудового договору у зв`язку з закінченням строку і звільнив Позивача по п.2 ст. 36 КЗпП України.
Розрахунки з Позивачем здійснені з дотриманням вимог чинного трудового законодавства України.
Відповідно до статті 2371 Кодексу законів про працю України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Особа звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Позивач не надав до суду жодних доказів того, що він зазнав моральних страждань внаслідок його звільнення.
Щодо заявлених вимог Позивача про компенсацію витрат на правову допомогу у розмірі 20000 грн. Відповідач також заперечує.
Згідно з ч.2 ст.84 ЦПК України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.
Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20 грудня 2011 року №4191-VI.
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Проте Позивач не надав доказів про фактичний розмір витрат на правову допомогу, відсутній ордер або витяг з договору про надання правової допомоги, акт наданих послуг (виконаних робіт) з розрахунком, квитанція про сплату.
Тому відповідач вимагає в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.
Представник позивача в судовому засідання на позові наполягав, в поясненні вказав обставини викладені в мотивуванні позовних вимог.
Представник позивача позовні вимоги не визнав. В поясненні озвучив письмові заперечення надані суду.
Дослідивши та оцінивши в сукупності докази матеріалів справи, судом встановлені наступні факти та обставини:
Як зазначено в ст.10, 11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Постановою КМ України від 25.06.2014 №200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»» утворено публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», на базі Державної адміністрації залізничного транспорту (далі - Укрзалізниця), підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття.
До переліку підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, на базі яких утворюється публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», зокрема, у вийшло Державне підприємство «Південна залізниця».
Законом України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» визначено правові, економічні та організаційні особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування (далі - Товариство), управління і розпорядження його майном.
Згідно до статті 2 зазначеного Закону України товариство є правонаступником усіх прав і обов`язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту.
Протоколом засідання правління ПАТ «Укрзалізниця» від 21.10.2015 №1 датою початку фінансово-господарської діяльності ПАТ «Укрзалізниця» було визначено 01.12.2015р.
Відповідно до іншого протоколу засідання правління ПАТ «Укрзалізниця» від 16.11.2015 №5 було прийнято рішення про затвердження положення про регіональну філію «Південна залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - Положення, копія додається).
Згідно з підпунктом 1 пункту 2.8. Положення регіональна філія «Південна залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» має право від імені Товариства, відповідно до наданих повноважень та довіреності, зокрема, виступати позивачем і відповідачем у судах всіх інстанцій, з усіма правами, наданими законом позивачу і відповідачу, з правом підпису усіх процесуальних документів в межах своїх повноважень.
Отже, публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» є правонаступником державного підприємства «Південна залізниця» і в особі своєї регіональної філії «Південна залізниця» має виступати відповідачем у розгляді зазначеної справи.
Означені факти визнає представник позивача, а тому суд вважає їх доказаними.
Згідно з листом Міністерства праці та соціальної політики України від 16.05.2011 року №151/06/186-11 «Щодо тлумачення окремих положень трудового законодавства» власник або уповноважений ним орган (одноособовий керівник чи колегіальний) може наділити правом укладання трудового договору керівника підрозділу.
Положенням визначено, що управління дільницею здійснюється начальником, який в межах компетенції видає накази, вказівки, обов`язкові для працівників дільниці, притягує винних до дисциплінарної та матеріальної відповідальності, має право прийому та звільнення працівників. Від імені юридичної особи начальник дільниці укладає договори та угоди, відкриває в установах банків рахунки за довіреністю, виданою йому у встановленому порядку.
Частиною 3 ст.15 Закону України «Про залізничний транспорт» встановлено, що працівники залізничного транспорту загального користування, які здійснюють обслуговування пасажирів, працевлаштовуються на підприємства пасажирського залізничного транспорту загального користування за контрактною формою трудового договору.
Відповідно до вимог ч.3 ст.21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в якому передбачені строк дії, права, обов`язки і відповідальність сторін, умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.
Перелік категорій та посад працівників залізничного транспорту, які працевлаштовуються за контрактною формою трудового договору, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 15.07.1997 року №764, до якого включено в категорію «Робітники» посаду «провідник пасажирського вагону».
Згідно трудової книжки позивача від 10 березня 1983р., позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем.
10.10.2006 року наказом №3462/ОС позивач був прийнятий на посаду провідника пасажирських вагонів у парках відстою вагонів.
29.05.2007 року наказом №1013/ОС позивач було переведено на посаду провідника пасажирських вагонів, на підставі укладеного контракту між позивачем та «Харківська вагонна дільниця №1» державного підприємства «Південна залізниця» №521 з терміном дії до 28.05.2008р.
Контракт №521 від 29.05.2007 р. з Позивачем був укладений на виконання вимог ст.15 Закону України «Про залізничний транспорт», ст.1 КЗпП України, інших нормативних актів з метою підвищення ефективності виробництва, зміцнення трудової дисципліни. Порушення вимог ст.9 КЗпП України стосовно умов договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно з законодавством України про працю відповідно до Позивача у зазначеному вище контракті не було. Позивачу були доручені виконання зобов`язань лише ті, які витікають із трудових правовідносин.
Форма контракту відповідає типовій формі контракту з працівником, затвердженої наказом Мінпраці України від 15.04.1994 року №23. Зазначеним контрактом передбачені його права щодо права на заробітну плату, відпустку' створення належних умов праці роботодавцем та інші.
Роз`ясненням Міністерства праці та соціальної політики України, викладеним в листі від 06.12.2002 року №06/2- 4/281, згідно з яким власник або уповноваженим ним орган може вимагати від працівника укладення контракту лише у разі, коли він належить до категорії працівників, котрі, згідно із законами України, можуть працювати за контрактом. Укладення контракту у випадках, не передбачених Законами України, не допускається, оскільки це знижує рівень соціальної захищеності працівників і суперечить вимогам Конвенції МОП №158 (1982 p.), яка була ратифікована Україною.
Отже, укладання контракту з Позивачем було передбачено відповідним Законом України, працевлаштування Позивача на посаду провідника пасажирських вагонів Відповідач був зобов`язаний здійснити лише за контрактною формою трудового договору. Про отримання другого екземпляра контракту №521 від 29.05.2007 р. Позивачем підтверджено його власним підписом та не спростовано позивачем.
Додатковою угодою 20.05.2008р., 25.05.2010р., 18.05.2012р., 17.05.2013р., 08.05.2014р., термін дії контракту продовжено відповідно до 20.05.2010р., 28.05.2012р., 28.05.2014р., 28.05.2015р.
Укрзалізницею наказом від 04.03.2014 р. №056-Ц/од затверджено Положення про укладення контрактів з працівниками залізничного транспорту, які здійснюють обслуговування пасажирів (далі - Положення Укрзалізниці) та рекомендована форма контракту з провідником пасажирських вагонів. Положенням Укрзалізниці рекомендовано керівникам вагонних дільниць, де використовується праця провідників пасажирських вагонів, при продовженні терміну дії контракту враховувати пропозиції комісії підрозділу по укладанню та аналізу виконання умов контрактів, тобто рішення комісії мало рекомендаційний характер і 28.05.2015 комісія рекомендувала роботодавцю не продовжувати термін дії контракту з Позивачем.
Згідно вимог ч.І ст.21 КЗпП України трудовий договір це угода між працівником та роботодавцем за якою працівник зобов`язується виконувати роботу визначену цією угодою, а роботодавець виплачувати заробітну плату та створювати умови необхідні для виконання роботи.
Отже, сторонами в контракті є позивач та відповідач, а в обов`язки відповідача не входить права та обов`язки Комісії та враховуючи вимоги частини 3 ст.21 КЗпП України строк дії контракту був встановлений за згодою сторін, про що зазначено у додатковій угоді №40 до контракту №521 від 29.05.2007 р. Отже Позивач, підписуючи угоду, погодився, що строк дії контракту спливає 28.05.2015 року і лише за згодою роботодавця термін дії контракту міг бути продовжений, як це визначені зазначеною нормою чинного трудового законодавства України.
27.02.2015р. згідно протоколу засідання комісії по аналізу виконання умов контрактів працівників залізничного транспорту, які здійснюють обслуговування пасажирів при заступнику начальника Харківської вагонної дільниці №1 Південної залізниці, комісія рекомендувала продовжити дію контрактів з працівниками, зокрема з позивачем на період часу з 29.05.205 до 28.05.2016р.
19.03.2015р. позивач звернувся до відповідача з заявою про продовження дії контракту за згодою сторін.
Згідно ч. 2 ст. 140 КЗпП України у трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов`язки.
Статтею 141 КЗпП України передбачений обов`язок власника або уповноваженого ним органу забезпечувати трудову і виробничу дисципліни.
Статтями 21, 139 КЗпП України визначено, що працівник зобов`язується особисто чесно та сумлінно виконувати роботу передбачену трудовим договором, дотримуватися трудової дисципліни.
Зазначено також визначено розділом 2 контракту № 521 від 29.05.2007 «працівник зобов`язується чесно і сумлінно виконувати вимоги Інструкції провіднику пасажирських вагонів».
Пунктом 3.9.5 Інструкції ЦЛ-0038 провіднику забороняється допускати у вагон сторонніх осіб, у тому числі безквиткових пасажирів.
В той же час під час дії трудових відносин між сторонами контракту з боку Позивача було допущено грубе порушення умов контракту №521 від 29.05.2007, (пункт 6.3 п.п. «а») а саме: перевезення чотирьох безквиткових пасажирів 27.05.2015 у вагоні №4/23000 поїзду 375/376 Харків-Херсон на дільниці Миколаїв-Знам`янка, про що складено акт №008687.
Дії позивача це нехтування покладених на працівника трудовим договором посадових обов`язків.
28.05.2016р. відбулося ще одне засідання Комісії на порядок денний якої було винесено вирішено питання припинення дії контракту із провідником пасажирських вагонів ОСОБА_2 .
За наслідками засідання, Комісією постановила: скасувати протокольне рішення комісії від 7.02.2015р. стосовно провідника пасажирських вагонів ОСОБА_2 щодо продовження терміну дії контракту, рекомендувати керівництву не продовжувати термін дії контракту у зв`язку з закінченням строку дії контракту від 29.05.2007р. №529 з провідником пасажирських вагонів ОСОБА_2 у в`язку з грубим порушенням вимоги п.1.5.3, п.3.9.5 «Інструкції провідника пасажирських вагонів №ЦЛ-1038» та п.7.3 «Правил перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України», та умов контракту.
Таким чином, роботодавець скористався своїм правом на припинення трудового договору у зв`язку з закінченням строку і звільнив Позивача по п.2 ст. 36 КЗпП України.
Наказом №305/ОС від 28.05.2015р. начальника відокремленого підрозділу «Харківська вагонна дільниця №1» державного підприємства «Південна залізниця» позивача було звільнено на підставі п.2 ст.36 КЗпП України.
Вимогами статті 36 п.2 КЗпП України визначено: Підставами припинення трудового договору є:
2) закінчення строку (пункту 2 і 3статті 23)), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення;
Повідомлення з відділу кадрів від 03.03.2015 р. №269 про припинення контракту Позивач отримав 19.03.2015 p., що підтверджується його особистим підписом.
Щодо твердження представником позивача про дії п. 24 Положення, - За два місяці до закінчення строку чинності контракту за угодою сторін його може бути продовжено або укладено на новий строк. Даною нормою встановлений безумовний строк (2 місяці), наданий сторонам трудового правовідношення для вирішення питання стосовно можливості та бажання продовження трудових правовідносин між ними.
Таке положення знайшло своє відображення у п.13 «Положення про укладення контрактів з працівниками залізничного транспорту, які здійснюють обслуговування пасажирів», затвердженого наказом Укрзалізниці від 04.03.2014р. №056-Ц/од та п.6.6. контракту №521 від 29.05.2007р.
На думку суду така правова позиція є помилковою, т.я. Укрзалізницею наказом від 04.03.2014 р. №056-Ц/од затверджено Положення про укладення контрактів з працівниками залізничного транспорту, які здійснюють обслуговування пасажирів та рекомендована форма контракту з провідником пасажирських вагонів. Згідно Положенням рішення комісії має рекомендаційний характер.
Таким чином, наказа позивача про припитення трудлового договору-контракту з підстав ст.36 п2 КЗпП України відповідає чинном у законодавству.
Статтею 233 КЗпП України визначено, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.
Статтею 234 КЗпП України визначено, у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.
Як вже зазначено судом Наказом №305/ОС від 28.05.2015р. начальника відокремленого підрозділу «Харківська вагонна дільниця №1» державного підприємства «Південна залізниця» позивача було звільнено на підставі п.2 ст.36 КЗпП України.
Згідно з повідомлення відділу кадрів від 03.03.2015 р. №269 про припинення контракту, Позивач отримав 19.03.2015 p., що підтверджується його особистим підписом. Вказані обставини не спростовує ні позивач ні представник позивача, а тому суд вважає їх доведеними. Отже, позивач з 19.03.2015р. знав про початок перебігу строку на звернення до суду за захистом, а враховуючи, що позивач виконував державний обов`язок по здійснення захисту Батьківщини починаючи з 18.06.2015 р., тобто протягом трьох місяці позивач не заявляв позовні вимоги до відповідача, щодо порушення його прав, та не навів суду обґрунтовані докази, яки-б свідчили про наявність обгрунтовуючих підстав яки перешкоджали позивачу на звернення до суду за захистом порушених прав. Враховуючи час звернення позивача до суду 21.09.2016р., суд вважає, підстав для поновлення строку на захист прав позивача у суду відсутні, а тому вимоги в даної частині безпідставні.
Крім того, позивач заявляє позовні вимоги про стягнення з відповідача середньомісячного заробітку за час виконання позивачем державного обов`язку по здійснення захисту Батьківщини за період із 18.06.2015 по 26.07.2016р.р. у розмірі 49689 рн. 90 коп.
Статтею 3 ЦПК України визначено, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Як встановлено судом, позивач вимагає стягнення сум у період який виник після звільнення позивача з посади. Проте, позивач не надає суду доказів на підтвердження нарахування або відмову нарахування відповідачем означеної суми в встановлений період часу. Таким чином, на думку суду права позивача в даної частині заявлені передчасно, отже згідно вимог ст.3 ЦПК України, права позивача в даної частині не порушені.
Позивач заявляючи вимоги про стягнення моральної шкоди посилається на порушення його нормальних умов життя після звільнення. Хвороби після перебування у лавах збройних сил України.
Відповідно до статті 2371 Кодексу законів про працю України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Проте, позивачем відповідно до вимог ст.10, 60 ЦПК України не доведено факту причинно-наслідкового зв`язку у між бездіяльністю відповідача та заподіяння моральних страждань. Також, позивачем не доведено, що ухвалення відповідачем наказу про розірвання контракту призвели до втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагали від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, як того вимагає ст.2371 КЗпП України. Таку правову позицію було ухвалено в Рішенні Верховного суду України від 24.02.2010р., Ухвали Верховного суду України від 06 липня 2011р. справа №6-12168св09 яке є обов`язковою для застосування судами України відповідно до вимог ст.367 ЦПК України.
Таким чином, вимоги щодо моральної шкоди є необґрунтованими.
Вимоги в частині стягнення витрат понесених позивачем пов`язані з оплатою послуг адвоката у розмірі 20000 (двадцять) тисяч гривень 00 коп., суд вважає, безпідставними.
Згідно з ч.2 ст.84 ЦПК України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.
Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20 грудня 2011 року №4191-VI.
В матеріалах справи мається довідка від 03.08.2016р. про витрати позивачем на правову допомогу в означеному розмірі. Крім того, в матеріалах справи мається лист з переліком видом наданих позивачу послуг та витрати часу на вказані послуги. Але вказана документи на думку суду не підтверджують понесення позивачем витрат. Т.я. сама по собі означена довідка не підтверджує витрати в заявленому розмірі, а перелік виконаних робіт зазначає тільки витрати часу та не визначає вартість години виконаних робіт до заявлених витрат, тобто не підтверджено що вартість 45год. послуг складає 20000грн.
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Проте Позивач не надав доказів про фактичний розмір витрат на правову допомогу, відсутній акт наданих послуг (виконаних робіт) з розрахунком, квитанція про сплату.
Керуючись ст. 7,11, 57, 88, 169, 174, 212-215, 218, ЦПК України, -
В И Р І Ш И В:
В задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», треті особи Комісія по аналізу виконання умов контрактів працівниками залізничного транспорту, В.о. начальника виробничого підрозділу «Харківська вагонна дільниця» регіональної філії «Південна залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» Бондарева О.Н., про поновлення строку на звернення до суду, скасування рішення комісії, наказу про звільнення, продовження строку контракту, поновлення на посаді, та стягнення належних сум, відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено, протягом 10 днів з дня оголошення до Апеляційного суду Харковської області, через Ленінський районний суд міста м.Харкова, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду. У випадку неприйняття участі в судовому засіданні будь якої сторони, особи, мають право на оскарження рішення суду протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.
Суддя: В.М.Євтіфієв