АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 637/546/17 Головуючий суддя І інстанції Стеганцов С. М.
Провадження № 22-ц/790/5491/17 Суддя доповідач Пилипчук Н.П.
Категорія: Спори, що виникають із сімейних правовідносин про стягнення аліментів
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Піддубного Р.М., Колтунової А.І.,

за участю секретаря: Плахотнікової І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 03 серпня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, третя особа - ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка навчається у Харківському національному економічному університеті ім. С.Кузнеця в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, починаючи з дати подання позову до закінчення навчання чи до досягнення ОСОБА_3 23-річного віку, але не менше 1/2 прожиткового мінімуму. Крім того, просила стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на оплату навчання дитини в розмірі 1/2 частини витрат на навчання.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що з 31 жовтня 1998 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_2; 13 серпня 2002 року шлюб розірвано згідно свідоцтва про розірвання шлюбу № НОМЕР_1. Від шлюбу у сторін народилася донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. 20 травня 2015 року ОСОБА_3 змінила прізвище на «ОСОБА_3». Згідно договору про надання освітніх послуг № 2016.003.35.6.01.206 від 12.08.2016 року вартість навчання ОСОБА_3 у ВУЗі становить 9 000,00 гривень на рік. Таким чином, загальна вартість на весь період навчання становить 36 000,00 гривень. Оскільки відповідач матеріальну допомогу на утримання доньки після досягнення нею повноліття надавати відмовляється, тому позивач змушена звернутися до суду з вказаним позовом.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 травня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6 частини всіх видів доходів щомісячно, починаючи з 07 червня 2017 року і до закінчення навчання в навчальному закладі - 30 червня 2020 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 280,00 грн. на користь держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішенням, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що мають значення для справи. Зазначає, що донька навчається на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток, стипендію донька не отримує. Звертає увагу на те, що відповідач працює та має змогу утримувати спільну дитину, крім того, відповідач має земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яку обробляє самостійно та отримує дохід та має домашнє господарство, тому вважає, що він має можливість надавати дитині матеріальну допомогу. Наполягає на обґрунтованості також і позовних вимог про стягнення додаткових витрат на утримання доньки.

У відповідності до статті 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у зв'язку з продовженням навчання ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги, яку відповідач має можливість надавати. Колегія суддів погоджується з такими висновками суду.

Судом першої інстанції встановлено, що в період з 31 жовтня 1998 року по 13 серпня 2002 року сторони перебували у шлюбі, який 13 серпня 2002 року було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 13.08.2002 року.

Від шлюбу у сторін народилася донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 20.04.1999 року. 20 травня 2015 року ОСОБА_3 змінила прізвище та ім*я на «ОСОБА_3".

На даний час ОСОБА_3 є повнолітньою та являється студенткою 1-го курсу першого рівня вищої освіти «бакалавр» денного відділення факультету менеджменту і маркетингу Харківського національного економічного університету ім. С.Кузнеця до 30 червня 2020 року, що підтверджується копією довідки Національного економічного університету ім. С.Кузнеця № 175/21 від 13.04.2017 року. Стипендію ОСОБА_3 не отримує.

Згідно договору з навчальним закладом про надання освітніх послуг № 2016.003.35.6.01.206 від 12.08.2016 року вартість навчання становить 9 000 гривень на рік, загальна вартість навчання становить 36 000 грн.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Оскільки ОСОБА_3 досягла повноліття, але продовжує навчання на денному відділенні вищого навчального закладу, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість її надавати. Так, відповідач є працездатним та має стабільні доходи у вигляді заробітної плати, розмір якої підтверджений довідками, наявними в матеріалах справи.

Визначаючи розмір стягнення, суд першої інстанції взяв до уваги обставини, визначені ст. 182 СК України, крім іншого врахував, розмір доходу сторін, той факт, що відповідач сплачує аліменти на неповнолітню дитину від другого шлюбу в розмірі ? частини всіх видів доходу щомісячно та обґрунтовано визначив розмір стягнення - 1/6 частину всіх видів доходів щомісяця на період навчання доньки, а саме до 30 червня 2020 року.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення на користь позивача додаткових витрат на дитину, суд першої інстанції правильно послався на правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15, який відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України.

Так, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, надані сторонами докази, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ч. 1 ст. 303, ст. 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст. 313, 315,317,319 ЦПК України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 03 серпня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - Н.П.Пилипчук

Судді - Р.М. Піддубний

А.І. Колтунова