Справа № 591/2971/16-ц
Провадження № 2/591/172/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2017 року

Зарічний районний суд міста Суми

в складі головуючого судді - Прокудіної Н.Г.

при секретарі - Майборода А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Пасажирська компанія» до ОСОБА_1 про стягнення в рахунок покриття завданої шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом та свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 перебуває з позивачем у трудових відносинах. Була прийнята на роботу учнем провідника пасажирських вагонів Сумської дирекції по обслуговуванню пасажирів Південної залізниці згідно наказу від 12.11.1987 року № 727, в подальшому в процесі реорганізації Сумська дирекція по обслуговуванню пасажирів була перейменована у Сумську вагонну дільницю . З 12.04.2004 року відповідач працює начальником пасажирського поїзда у Сумській вагонній дільниці регіональної філії Південна залізниця публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця». За час роботи ОСОБА_1 неодноразово здавала іспити з дотримання вимог Інструкцій щодо недопущення перевезення безквиткових пасажирів та їй проводилися інструктажі з цього питання. 27.08.2015 року відповідач була направлена на обслуговування міждержавного пасажирського поїзда № 19/20 сполученням «Суми-Харків-Москва», де 28.08.2015 року при перевірці поїзда інструкторами Бєлгородсської вагонної дільниці поїзду на перегоні Москва-Тула виявлено перевезення 1 безквиткового пасажира ОСОБА_2 (НОМЕР_1 від 29.10.2013 року ), який проїжджав від станції Москва-Курська до станції Бєлгород у вагоні № 8 у службовому купе начальника поїзда з дозволу відповідача , про що складено акт ф. ЛУ-4А 032065. За допущене порушення вимог посадової інструкції начальника поїзда ОСОБА_1 за недотримання вимог п.10.2.1 Інструкції начальнику пасажирського поїзда згідно наказу начальнику Сумської вагонної дільниці № 353 від 01.10.2015 року не нарахована премія за серпень 2015 року. До дисциплінарної відповідальності вона не притягнута через відмову виборного профспілкового органу , членом якого вона є. У вересні 2015 року до позивача надійшов рахунок АТ «Федеральна пасажирська компанія» РФ № 154 від 14.07.2015 року на суму 220,00 шв. франків та Перелік актів, складених на порушників , до якого включено і акт, складений по факту перевезення безквиткового пасажира відповідачем у сумі 200 шв. Франків. Вказані кошти були сплачені 09.12.2015 року. Через порушення ОСОБА_1 посадових обовязків її неправомірними діями , позивачу завдана матеріальна шкода, що складає у національній валюті України на час сплати на користь АТ «Федеральна пасажирська компанія» 436,69 грн. Провідники пасажирських вагонів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 свою провину визнали і подали письмові заяви про утримання 1/3 частини від суми заподіяних збитків по 1545 грн. 56 коп. кожна. ОСОБА_1 відмовилась відшкодовувати матеріальну шкоду, тому просить стягнути з відповідача в якості покриття завданої шкоди 1545 грн. , 57 коп. та судові витрати.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що з Правилами перевезення пасажирів була ознайомлена після оперативного розбору , після чого дізналася , що не має права оформляти квитки на території Російської Федерації. Адміністрація не належним чином виконувала обовязку відносно неї, тому вона своєчасно не була ознайомлена із нововведеними правилами. За вказане порушення вона була позбавлена премії , без погодження з профспілкою, наказ в судовому порядку не оскаржувала. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно зі ст.ст. 10-11 та 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Судом встановлено, що відповідач перебуває у трудових відносинах з позивачем з 1987 року .

В судовому засіданні встановлено, що 28.08.2015 року на дільниці Москва -Тула працівниками АО «ФЛК» Юг-Вост. В 4-6 Центру внутрішнього контролю і аудиту була проведена перевірка поїзда № 019 сполученням «Москва Курская-Суми» та виявлено : у вагоні : 8/043/15263 (купейний), в присутності начальника поїзда ОСОБА_1 було виявлено одного безквиткового пасажира, що проїжджав від ст. Москва до ст..Бєлгород в салоні вагона (в купе начальника поїзда ОСОБА_1 ) . Безквитковому псажиру оформлений проїзний документ ф. ЛУ-10 № А 276 на загальну суму 2451 руб. 90 коп.. Дані безквиткового пасажира ОСОБА_2 СD 028099. Пасажиром надані письмові пояснення, начальник поїзда від надання пояснень відмовилась. Акт складено на начальника поїзда ОСОБА_1 на порушення § 1 ст.12 ОПСМПС в відповідності до п.4 Правил контролю міжнародних пасажирських поїздів і причіпних вагонів міжнародного сполучення (а.с.28-29).

Наказом № 353 від 01.10.2015 року «Про додатковий розгляд результатів перевірки поїзда № 19/20 «Москва-Харків» (ЛНП ОСОБА_1М.) працівниками АТ «ФКП » від 28.08.2015 року» за порушення п.10.2.1 Інструкції начальнику пасажирського поїзда , що виразилося у перевезенні одного безквиткового пасажира , начальнику пасажирського поїзда ОСОБА_1 /таб № 1707 / вирішено не нараховувати 100% преміальної оплати за серпень 2015 року (а.с.30-31).

Згідно заяв провідників пасажирських вагонів ОСОБА_3, ОСОБА_4 з їх заробітної плати утримано суму економічної відповідальності за актом оф. ЛУ -4 №А 032065 від 28.08.2015 в сумі 1545, 56 грн. з кожної (а.с. 60-61).

Наказом Державної адміністрації залізничного транспорту України Укрзалізниця № 158-Ц від 27.04.2012 затверджено та введено в дію Інструкцію начальнику пасажирського поїзда (а.с. 98-102).

В суді відповідач пояснив, що наказ про притягнення його до дисциплінарної відповідальності він не оскаржував.

Центром внутрішнього контролю та аудиту ВАТ «ФПК» виставлено рахунок №154 від 14.07.2015 року на суму 220,00 шв. франків та Перелік актів, складених на порушників , до якого включено і акт, складений по факту перевезення безквиткового пасажира відповідачем у сумі 200 шв. Франків. Вказані кошти були сплачені 09.12.2015 року.

Щодо вказаного рахунку №154 від 14.09.2015 року заступником начальника пасажирської служби Південної залізниці повідомлено до Державного підприємства «Український державний розрахунковий центр міжнародних перевезень», що акт А № 032049 від 09.08.2015 правомірний. (а.с.22).

Держави-учасники СНД, в тому числі й Україна, уклали « Соглашение об економической ответственности за провоз безбилетных пассажиров, излишней ручной клади, неоформленного багажа, грузобагажа и непередачу для реализации мест в пассажирских поездах» (а.с.7-14).

Угода передбачає економічну відповідальність та порядок оформлення документів у випадках перевезення безквиткових пасажирів поїзними бригадами однієї залізниці на території іншої залізниці.

Пунктом 1.2 «Соглашения» передбачено, що економічна відповідальність залізниць при здійсненні пасажирських перевезень встановлена в тому числі і за провіз безквиткових пасажирів .

Пунктом 4.1, 4.2 «Соглашения» визначено, що при виявленні порушення контролюючі особи складають акт відповідно форми.

Пунктом 4.3 «Соглашения» визначено, що акт є підставою для виставлення сум економічної відповідальності .

Згідно п.п. 6.2, 6.3, 6.4 «Соглашения», залізниця, працівниками якої були оформлені акти, направляє на залізницю, що допустила порушення, перелік актів та рахунок для сплати. При підтвердженні порушення залізницею рахунок акцептується та включається у сальдову відомість або бухгалтерську виписку. Залізниця, яка допустила правопорушення в 2-х місячний строк з моменту отримання матеріалів (акт, рахунок) про відповідальність за перевезення безквиткових пасажирів, зобов'язана розглянути надані матеріали та в разі відмови направити залізниці, яка оформила акт, обґрунтовану відмову. Якщо залізниця на протязі цього строку не надасть обґрунтовану відмову, сума, яка виставлена вважається акцептованою. Акцептовані рахунки включаються до сальдової відомості чи бухгалтерську виписку .

Відповідно ч.1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обов'язків.

Ч.1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно вимог ст. 130, ч.1 ст. 132 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. За шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку.

Згідно зі статтею 136 КЗпП України покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, а керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками - за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника. Розпорядження власника або уповноваженого ним органу або вищестоящого в порядку підлеглості органу має бути зроблено не пізніше двох тижнів з дня виявлення заподіяної працівником шкоди і звернено до виконання не раніше семи днів з дня повідомлення про це працівникові. Якщо працівник не згоден з відрахуванням або його розміром, трудовий спір за його заявою розглядається в порядку, передбаченому законодавством. У решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1992 року №14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками»судовому розгляду підлягають заяви власника підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу до працівника про відшкодування шкоди в розмірі, що не перевищує середній місячний заробіток, якщо відшкодування не може бути проведене за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу шляхом відрахування із заробітної плати.

Відповідач в судовому засіданні пояснив, що не погоджується на відшкодування шкоди у розмірі, який заявлений позивачем, тобто в добровільному порядку відповідач відмовився відшкодувати шкоду, завдану підприємству.

Доказів, що відповідач була ознайомлена з правилами перевезення пасажирів за кордон, саме перед даною поїздкою, те, що відповідач була забезпечена збірником нормативно-правових актів по странам СНГ для роботи представником позивача суду не надано. Як зазначила відповідач вона керувалась посадовою інструкцією.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що позов є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 11, 88 213-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 1172, 1190 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити у повному обсязі за необґрунтованістю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н. Г. Прокудіна