Справа № 758/6870/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2017 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н. М.,

при секретарі Калашніковій Л.Д.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - адвоката Орлова О.Є.,

представника 3 особи ОСОБА_4 - адвоката Ружицького О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду районного суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_4 до ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу відповідача.

Позов мотивований тим, що з 23.07.1999 р. по 30.07.2002 р. позивач перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 До досягнення дочкою 18-річного віку з відповідача на користь позивача відбувалось примусове стягнення аліментів на підставі рішення Апеляційного суду м. Києва від 18.06.2009 року у розмірі 1/6 частини його заробітку. На даний час донька є повнолітньою та навчається на денній формі навчання у Національному університеті «Києво-Могилянська академія», в зв'язку з чим потребує надання матеріальної допомоги, оскільки не має змоги влаштуватися на роботу. Позивач не взмозі самостійно матеріально забезпечити спільну дитину, а відповідач цілком є спроможним надавати свої повнолітній дочці матеріальну допомогу у зв'язку з продовженням навчання, отримуючи заробітну плату та пенсію.

У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі та надала пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам, вказавши, що для забезпечення утримання дочки відповідач не приймає ніяких мір, хоча має змогу надавати матеріальну допомогу. Пояснила, що позивач неофіційно працює нянею та має дохід приблизно 3 тис.грн. на місяць, інших дітей, крім ОСОБА_4, не має. Додала, що дочка з 01.0.2017 р. не отримує стипендію, навчається за рахунок коштів бюджету, в зв'язку з навчанням на денній формі не має можливості працювати. Вказала, витрати на утримання дочки становлять приблизно 6 тис.грн. на місяць, втрати відбуваються на придбання підручників та канцелярії, проїзд до навчання, годування, одежу. Також надала письмові пояснення, обґрунтовуючи тим, що дочка має захворювання, які потребують також витрат, відповідач має нерухомість та достатньо доходу, щоб забезпечувати спільну дочку.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позов у повному потязі та просила його задовольнити, посилаючись на наявність правових підстав для його задоволення, оскільки в зв'язку з навчанням спільна дочка сторін, яка не досягла 23 років, потребує матеріальної допомоги, відповідач, як батько, має можливість надавати таку допомогу, а позивач, як мати, не може самостійно утримувати ОСОБА_4.

В судове засідання залучена до участі в справі як третя особа на стороні позивача ОСОБА_4 не з'явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позову та просив відмовити у його задоволенні. Пояснив, що в рахунок аліментів відповідач в 2002 р. передав позивачу квартиру. Відповідач є інвалідом, пенсіонером МВС та сам потребує витрат у зв'язку зі своїм станом здоров»я. Просив врахувати, що на утриманні відповідача ОСОБА_6 перебуває малолітній син ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, та непрацездатні батьки - пенсіонери. Крім того, відповідач має ще одну дочку - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка навчається у Київському національному торговельно-економічного університеті на платній основі і також потребує матеріальної допомоги в зв'язку з навчанням. Стверджує, що витрати на одежу та їжу є додатковиим витратаим, а не витратами на навчання.

Представник залученої до участі в справі як третьої особи на стороні відповідача - ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти позову та просив врахувати інтереси ОСОБА_4, оскільки рішення у справі може вплинути на її права та законні інтереси щодо отримання матеріальної допомоги з боку відповідача по справі як повнолітньої дитини, що продовжує навчання.

У судове засідання залучена як третя особа на стороноі відповідача - ОСОБА_8 не з'явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, через канцелярію суду подала заперечення проти позову, в яких просила відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивачка не довела наявності у неї потреби матеріальної допомоги, саме у зв'язку з продовженням навчання дочки. Просила врахувати, що на утриманні відповідача перебуває їх малолітній син ОСОБА_9. Крім того, просила розглядати справу за її відсутнсті.

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, приходить до наступних висновків.

Встановлено, що сторони по справі є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що на час розгляду справи є повнолітньою особою, яка не досягла 23 років, проживає разом зі своєю матір»ю за адресою: АДРЕСА_1.

Шлюб між сторонами у справі розрізано 30.07.2002 р. (актовий запис відділу РАГС Подільського РУЮ м.Києва № 391).

Як вбачається з наданих документів, третя особа у справі - ОСОБА_4 є студенткою Національного університету «Києво-Могилянська академія», денної форми навчання, державне замовлення, термін закінчення навчання - до 01 липня 2020 року.

Відповідно до ч.3 ст.199 СК України позивач ОСОБА_1, як мати, з якою проживає повнолітня дочка ОСОБА_4, що продовжує навчання, реалізувала своє право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів. Залучена до участі в справі як 3 особа на стороні позивача ОСОБА_4, достовірно знаючи про заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення аліментів на свою користь (ОСОБА_1.), заяву про непідтримання позову до суду не подавала, прибувала в судові засідання, але, в зв'язку з дотриманням процесуальних не була опитана.

Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття (ч.1 ст.6 СК України).

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка, зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199-201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов'язку сплати аліментів, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 24 грудня 2014 року у справі №6-186ц14.

Відповідно до положень ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати їм матеріальну допомогу.

Згідно ч.1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно довідки про доходи, виданої Національним університетом «Києво-Могилянська академія» від 18.06.2017 р. за вих..№ 186, ОСОБА_4 з вересня по грудень 2016 року отримувала стипендію у розмірі 825,0 грн., з січня 2017 року стипендію не отримує.

Враховуючи денну форму навчання повнолітньої ОСОБА_4 та відсутність у неї джерела доходів, необхідність витрат на проїзд в зв'язку віддаленістю проживання від навчального закладу та придбання канцелярських товарів (зошити, ручки), суд приходить до висновку про те, що третя особа у справі ОСОБА_4 в зв'язку з навчанням потребує матеріальної допомоги.

Суд не приймає до уваги надану представником відповідача довідку з Києво-Могилянської академії від 21.07.2017 р. № 03/994 про безоплатність користування студентами бібліотекою Університету, оскільки потреба в матеріальній допомозі при навчанні у ОСОБА_4 має місце не тільки на придбання підручників.

Суд вважає, що виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв'язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов'язано з обов'язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору.

Як вбачається з наданих документів, відповідач у справі ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, з 30.09.2009 р. є пенсіонером МВС України довічно, щомісячно отримує пенсію в розмірі 10 740,0 грн.

Також судом встановлено, що відповідач працює в ПрАТ «Київводоканал», де має щомісячний дохід, що не оспорював представник відповідача, але відмовився надавити довідку про розмір заробітної плати.

Судом встановлено, що на час розгляду справи відповідач ОСОБА_6 перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 (актовий запис Центрального відділу РАЦС Полтавського МУЮ від 07.07.2007 р. № 790), в якому має малолітнього сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача про наявність на утриманні відповідача, крім малолітнього сина, ще батьків-пенсіонерів ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_6, та ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_7, оскільки відповідно до ст.202 СК України обов'язок повнолітнього сина щодо утримання своїх непрацездатних батьків виникає в разі, якщо вони (батьки) потребують матеріальної допомоги, а стороною відповідача не надані саме відповідні документи про це. Документи про стан здоров'я батьків відповідача суд також не приймає, оскільки стан здоров'я останніх в цих документах зафіксовано станом більше 10 років потому. А відтак відсутні правові підстави вважати батьків відповідача його утриманцями.

Суд також не враховує, що і повнолітня ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_8, є утриманцем відповідача, оскільки згідно наданих документів відповідач не є платником за її навчання, рішення суду про стягнення з відповідача аліментів в зв'язку з навчанням старшої дочки не приймалось.

Оцінивши надані учасниками судового розгляду докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці ОСОБА_4.

Частиною 1 статті 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, є особою працездатного віку, з 03.01.2006 р. офіційно не працевлаштована, зареєстрована суб'єктом підприємницької діяльності, працює неофіційно нянею та має дохід, інших дітей, крім дочки ОСОБА_13, не має. Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що від підприємницької діяльності вона не має доходу, оскільки як працездатна особа має можливість працевлаштуватись та отримувати офіційний дохід. А відтак, суд приходить до висновку, що позивач також має можливість надавати утримання дочці ОСОБА_13.

Аліменти з відповідача підлягають стягненню в твердій грошовій сумі, оскільки судом встановлено, що відповідач має регулярний, постійний дохід у вигляді пенсії та заробітної плати.

Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд враховує обставини, зазначені у ст.182 СК України, а саме: наявність на утриманні у відповідача малолітнього сина, стан здоров'я повнолітньої ОСОБА_4, що має захворювання зору, та її матеріальний стан; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Частиною 4 цієї статті передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, які впливають на визначення розміру аліментів, передбачені ст.182 СК України, а саме те, що, крім повнолітньої дочки ОСОБА_4, відповідач має на утриманні малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_10

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідач є інвалідом ІІІ групи довічно та постійно потребує медичної допомоги, у зв'язку зі своїм станом здоров»я.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_6 є пенсіонером та отримує пенсію за вислугу років у розмірі 10740,0 грн., також є власником нерухомого майна.

При визначені розміру аліментів на утримання повнолітньої ОСОБА_4, суд також враховує те, що дочка сторін потребує в утриманні на період навчання (їжа, одяг, комфорт, користування житлово-комунальними та медичними послугами) та потреби в реалізації соціального та духовного розвитку.

Визначаючий розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд виходить з розміру потреб повнолітньої дочки сторін та розміру пенсії відповідача (10 740 грн.), довідка про який наявна стороною відповідача.

Отже з урахуванням встановлених вище обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/10 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача. Таким чином, від розміру пенсії розмір аліментів буде становити 1 074 грн.

При цьому суд враховує, що прожитковий мінімум на працездатну особу (до категорії якої після досягнення повноліття відноситься дочка сторін ОСОБА_4.), з вересня 2017 р. становить 1 684 грн.

Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі.

Сторона позивача відмовилась заявити клопотання про витребування довідки про розмір зарплати з місця роботи відповідача (ПрАТ «Київводоканал»), а сторона відповідача відмовилась надати таку довідку суду для підтвердження можливого перевищення, в разі утриманих аліментів в розмірі 1/10 заробітної плати відповідача, від розміру потреб повнолітньої в зв'язку з навчанням. Тому суд не враховує надану стороною позивача незасвідчену копію про розмір зарплати відповідача на даному підприємстві за матеріалів виконавчого провадження щодо стягнення з відповідача аліментів до досягнення ОСОБА_4 повноліття, видану ПрАТ «Київводоканал», за період березень-травень 2017 р. в загальному розмірі 263 965,14 грн.

Такий розмір аліментів (1/10), на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав позивача і повнолітньої дочки сторін у справі ОСОБА_4, а також захистом прав малолітнього сина відповідача - ОСОБА_6, обов'язок по утриманню якого до досягнення дитиною повноліття покладений на відповідача законом. Саме вказаний розмір аліментів є доцільним до стягнення, що відповідає інтересам осіб, що беруть участь в справі, та чинному законодавству.

Суд не приймає до уваги показання допитаного в якості свідка з боку відповідача - ОСОБА_14, що є рідною сестрою відповідача ОСОБА_6, оскільки вона повідомила обставини, які не підлягають врахуванню.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення аліментів є обгрнутованими та заснованими на законі, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, в звьязку з чим, з урахувпнням розміру, який підлягає до стягнення, підлягають частковому задоволенню.

Перевіряючи період, на який позивач просить стягнути аліменти, суд вважає необхідним їх стягнути на термін навчання, який підтверджений довідкою навчального закладу та зазначений у ній, а саме: до 01.07.2020 року (тобто по 30 червня 2020 р. включно).

Відповідно до ст.192 ч.1 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено за рішенням суду за позовом платника аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану.

Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти підлягають присудженню з дня подачі позову, тобто з 24.05.2017 р.

Окрім того, з відповідача у відповідності до ст.88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в дохід держави у встановленому на день подачі позову розмірі - 640,0 грн.

На підставі ст.367 п.1 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного, ст.ст.182, 191, 199, 200 Сімейного Кодексу України, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212, 213, 214-215, 218, 367 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 третя особа: ОСОБА_4 до ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 аліменти на навчання повнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_11, в розмірі 1/10 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісяця, починаючи з 24 травня 2017 р. та до закінчення навчання, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_12В решті частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 в дохід бюджету судовий збір в розмірі 640,0 грн. (шістсот сорок грн. 00 коп.).

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.М. Ларіонова