Справа № 579/804/17
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

30 червня 2017 року Кролевецький районний суд Сумської області

в складі головуючого судді - Моргуна О.В.,

за участі секретаря - Сергієнко Ж.М.

відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кролевець справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину та на утримання дружини, -

в с т а н о в и в:

позивачка звернулася до суду з указаним позовом до ОСОБА_1, мотивуючи свої вимоги тим, що проживала з ним разом однією сімєю без реєстрації шлюбу.

29 серпня 2014 року у них народився син ОСОБА_3.

12 грудня 2014 року між ними був зареєстрований шлюб.

З березня 2017 року він відбуває покарння в Конотопському ВЦ №130, за його словами він працює. Однак, добровільно матеріальної допомоги на її утримання і на утримання дитини не надає.

Відповідач має добрий стан здоровя, інших дітей не має, аліменти нікому не сплачує, непрацездатні осіб не має.

Вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років і має право на утримання від чоловіка.

Посилаючись на викладене, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на дитину у твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн. щомісячно з індексацією відповідно до закону, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини та на її утримання у розмірі 300 грн. щомісячно.

Позивачка в судове засідання не зявилась, із позовної заяви убачається, що позивачка просить суд розгляд справи проводити без її участі (а.с. 4).

Відповідач ОСОБА_1 під час розгляду справи в суді позовні вимоги визнав частково, аліменти на дитину сплачувати згоден, а на дружину не згоден, оскільки він не в змозі надавати матеріальну допомогу.

Заслухавши відповідача, дослідивши докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи та пояснення відповідача встановлено, що 29 серпня 2014 року у сторін народився син ОСОБА_3, у свідоцтві про народження якого ОСОБА_1 записаний батьком, а ОСОБА_2 матірю (а.с.7).

12 грудня 2014 року сторони зареєстрували шлюб, актовий запис №148 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кролевецького районного управління юстиції в Сумській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 8).

Син ОСОБА_3 проживає і зареєстрований разом з матірю та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою Спаської сільської ради Кролевецького району Сумської області №30 від 24 травня 2017 року (а.с.9).

Як убачається із позовної заяви та пояснення відповідача він відбуває покарання в ДУ «Конотопський виправний центр №130», домовленості між ним та позивачкою щодо утримання сина та позивачки до досягнення сином трьох років немає.

Позивачка не працює, перебуває на обліку в управлінні соціального захисту Кролевецької райдержадміністрації та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні однієї дитини у розмірі 860 грн. (а.с. 10).

Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Стаття 141 СК України передбачає, що мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно п.2, 3, 4 ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини (ч.2 ст.141 СК України).

Згідно з частинами ч.ч.1, 4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі (ч.1 ст.80 СК України).

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи положення ст.ст.11, 60 ЦК України, суд позбавлений можливості самостійно витребовувати докази.

Позивачка не надала доказів, на які вона посилається як на підставу своїх вимог про те, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі та має змогу надавати матеріальну допомогу їй, як дружині до досягнення дитиною 3 років.

При цьому, відповідач у судовому засідання пояснив, що він не може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, оскільки він перебуває у ДУ «Конотопський виправний центр (№130)», що підтверджується довідкою, виданою ДУ «Конотопський виправний центр (№130)» від 23.06.2017 року №110. За змістом вказаної довідки ОСОБА_1 заробітна плата не нараховувалася, оскільки він не працював (а.с.17)

При визначенні розміру аліментів суд враховує, що за змістом ч.1 ст.61 КК України покарання у виді обмеження волі, полягає у триманні особи в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду з обов'язковим залученням засудженого до праці, відповідач працездатний, має задовільний стан здоровя, інших дітей, осіб, яких він зобовязаний утримувати, він не має, а тому повинен влаштовувати своє життя так, щоб забезпечувати свою дитину.

Поряд з цим суд враховує, що відповідач не має змоги надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, за змістом довідки від 23.06.2017 року (а.с.17)

За таких обставин, враховуючи вищевикладене та положення ст.ст.180, 182, 184 Сімейного кодексу України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Суд не знаходить підстав для стягнення аліментів на утримання дружини, а тому в цій частині позову необхідно відмовити за необгрунтованістю позовних вимог.

Крім того, суд вважає, що позивачка не позбавлена можливості за погодженням з відповідачем, чи шляхом звернення до суду ставити питання про зміну розміру аліментів згідно ч. 1 ст. 192 СК України, а також щодо участі відповідача у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (хвороба дитини тощо) згідно ст.185 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

На підставі ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. ст. 84, 91, 180, 182, 183, 184, 191 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст.10, 60, 88, 158, 197, 212-215, 367 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

позовну заяву ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення аліментів проводити з 26 травня 2017 року.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 640 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Кролевецький районний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня отримання копії рішення - апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст.223 ЦПК України.

Рішення виконано суддею на компютері в нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_4