Справа № 580/474/17
Номер провадження 2/580/273/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2017 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді - Гури А. О.,

з участю: секретаря судового засідання - Лєсної Н.В.,

позивача - ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лебедині справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та звернення стягнення на заставлене майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що 10.01.2008 року між ним та боржником був укладений договір позики у формі розписки, згідно з якою він передав останньому грошові кошти в сумі 560000 (пятсот шістдесят тисяч) гривень під заставу належного відповідачеві майна, а саме: 27/100 частин нежитлового приміщення на площі Інтернаціональній, 39 «Ж» в м. Лебедині Сумської області на строк до січня 2016 року. Станом на сьогоднішній день, відповідач грошові кошти не повернув, мотивуючи це тим, що відсутня фінансова можливість у звязку із втратою роботи. Тому він звернувся до суду і просить стягнути з відповідача суму боргу 560000 (пятсот шістдесят тисяч) грн. за договором позики укладеного між ними 10.01.2008 року шляхом звернення стягнення на заставлене майно - 27/100 частин нежитлового приміщення по пл. Інтернаціональній, 39 «Ж» в м. Лебедин Сумської області.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги, уточнивши їх: просить стягнути суму заборгованості з відповідача в грошовому виразі 560000 грн., від решти позовних вимог відмовився.

Відповідач позов визнав повністю та підтвердив, що саме таку суму він брав у борг у позивача, але на даний час не має можливості повернути борг, згоден по мірі можливості повернути борг позивачу.

Вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

Даний спір між сторонами виник з цивільних правовідносин, які регулюються ст. ст.. 572-577, 1046 1049 ЦК України.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_2 отримав в борг від ОСОБА_1 10.01.2008 року - 560000 (пятсот шістдесят тисяч) грн. з кінцевим терміном повернення до січня 2016 року, що стверджується копією розписки (а.с.18) та не спростовано відповідачем.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню обставини, визнані в судовому засіданні сторонами або іншими учасниками процесу.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцю таку ж саму суму грошових коштів (суму позики).

Як вбачається зі ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання позикодавцем визначеної грошової суми .

Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

З вищезазначених письмових доказів, а також з аналогічних пояснень сторін, наданих ними в судовому засіданні, суд встановив, що позивач свої зобовязання за договором позики виконав в повному обсязі, а відповідач в узгоджений договором термін свої зобовязання щодо повернення коштів не виконав позику не повернув.

На підставі зазначеного, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача в судовому порядку суми позики підлягає задоволенню, оскільки вона відповідає встановленим у справі обставинам, ґрунтується на умовах договору, визнається відповідачем та не суперечить закону.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею судові витрати, підтверджені документально. Позивачем надана квитанція про сплату судового збору у розмірі 640,00 грн., які підлягають стягненню на його користь з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 572-577, 585, 1046 1049 ЦК України, ст. ст. 10,11,60, 61, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2, код платника податків НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 уродженця і жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на відшкодування боргу за договором позики 560000 (пятсот шістдесят тисяч) грн. та судові витрати у розмірі 640 грн., а всього стягнути 560640 грн. пятсот шістдесят тисяч шістсот сорок) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Сумської області через Лебединський районний суд протягом 10-ти днів з дня його проголошення.

Суддя Гура А. О.