Справа № 316/926/16-ц
Провадження № 2/316/25/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" червня 2017 р. м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області, у складі:

головуючого судді: Капустинського М.В.,

секретаря судового засідання: Терещенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Енергодарі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до Енергодарського міського суду 22.06.2016 року з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 в якій зазначає, що з 2008 року проживала разом з відповідачем однією сімєю без реєстрації шлюбу. У спільному проживанні у неї з відповідачем народилась неповнолітня дитина: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. 01.04.2016 року між позивачем та відповідачем виникла сварка, після якої вони перестали проживати разом. Позивач зазначає, що дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. У відповідача інших дітей не має, аліментів на утримання неповнолітніх дітей він не сплачує, за станом здоровя може працювати та утримувати дитину. Просить суд стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/3 частини його доходу щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

В судове засідання сторони не зявились.

Позивачка ОСОБА_1 надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, вимоги, викладені у позовній заяві, підтримує у повному обсязі (а.с.71).

Відповідач ОСОБА_2 надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає частково у розмірі 1/6 частини, а також просить стягувати аліменти з моменту винесення рішення суду (а.с.103). Крім того відповідачем надані письмові заперечення на позов (а.с.78-79).

На підставі ч.2 ст.197 ЦПК України, звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно вимог ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів.

Згідно ч.1 ст.58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні встановлено: сторони мають спільну неповнолітню дитину: сина -ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5), який проживає разом з позивачем у м. Запоріжжі. 14.03.2017 року Енергодарським міським судом Запорізької області винесено рішення по справі за позовом ОСОБА_2 щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею (а.с.80-82).

Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України, є одним з головних Конституційних обов'язків.

Частиною 8 ст.7 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дітей.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.1 ст.141 СК України, мати й батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того чи перебували вони у шлюбі між собою.

У відповідності до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Частиною 3 статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ч.1 статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15 травня 2006 року №3 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України, тобто менший ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Позивач у своєму позові зазначає, що відповідач інших дітей не має, аліментів на утримання неповнолітніх дітей він не сплачує. Проте відповідно до матеріалів справи, відповідач несе інші витрати. Так, відповідно Договору подружжя про надання утримання від 08.08.2012 року (а.с.88), відповідач сплачує аліменти на утримання ОСОБА_4 у розмірі 2400 грн. щомісяця, що підтверджується відповідними розписками ОСОБА_4 про отримання коштів (а.с.89-94), зазначений Договір посвідчено приватним нотаріусом Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5. Крім того в матеріалах справи наявний Договір довічного утримання (догляду) від 09.09.2010 року (а.с.49-50), відповідно до якого у відповідача на утриманні перебуває ОСОБА_6, зазначений Договір посвідчено державним нотаріусом Пятої київської державної нотаріальної контори ОСОБА_7. Згідно Договору оренди від 01.11.2015 року відповідач винаймає житло за яке сплачує 400 грн. за місяць (а.с.95-96).

Крім того, суд, при визначенні розміру аліментів, також враховує, що відповідач ОСОБА_2 є пенсіонером по інвалідності, що підтверджується пенсійним посвідченням (а.с.84). Згідно Виписки з акта огляду МСЕК, відповідач ОСОБА_2 має ІІ групу інвалідності, встановлену безстроково (а.с.83). Відповідно до висновку, відповідачу рекомендовано «Д»-нагляд кардіолога та кардіохірурга, амбулаторне лікування, стаціонарне лікування у кардіологічному відділенні (а.с.83 звор.). В підтвердження необхідності медичних заходів, повязаних з постійним лікуванням, відповідачем надано Індивідуальну програму реабілітації інваліда (а.с.85-87).

Позивач просить суд про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітків (доходів) відповідача, однак, суд враховуючи викладені в запереченнях відповідачем обставини, вважає необхідним вимоги позовної заяви задовольнити частково в розмірі який визнається відповідачем 1/6 частини його доходу, а також вважає необхідним призначити стягнення аліментів на користь позивача з дати ухвалення рішення.

Крім того, суд зауважує, що визначений судом розмір аліментів, в разі суттєвої зміни або погіршення життєвих обставин, може бути переглянутий судом за заявою поданою відповідно до законодавства України.

Крім того, згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, у разі, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, суд, з урахуванням вимог п.п.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» та ч.3 ст.88 ЦПК України вважає за необхідним стягнути з відповідача на користь держави розмір судового збору, який становить 551 грн. 20 коп.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 57-60, 88, 197, 208, 209, 212-215, 218, 292, 294, 296, 367 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Вимоги позовної заяви ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/6 частини із усіх видів заробітків (доходу) відповідача, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму встановленого на одну дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня винесення судового рішення 30.06.2017 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, на користь держави, судовий збір в розмірі 551 гривні 20 копійок.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Енергодарський міський суд Запорізької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: М. В. Капустинський