Номер провадження: 22-ц/785/2825/17
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Вадовська Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г.,

Плавич Н.Д.,

при секретарі - Сідлецькій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_3 на дії, рішення державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Корецької Ірини Сергіївни, за участю боржників ОСОБА_5, ОСОБА_6 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 17 січня 2017 року, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_3, звернувшись 1 липня 2016 року до суду з вищеназваною скаргою, вказав, що 4 лютого 2015 року Малиновським районним судом м. Одеси видано дублікат виконавчого листа №2/1519/8400/11 про виселення ОСОБА_6 з квартири АДРЕСА_1, який він ОСОБА_3 9 лютого 2015 року пред'явив для виконання. Постановою ВП №46462395 від 10 лютого 2015 року старшого державного виконавця другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського МУЮ Корецької І.С. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа, проте постановою ВП №46462395 від 17 березня 2015 року виконавче провадження закінчено на підставі пункту 8 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» з посиланням на те, що боржник ОСОБА_6 самостійно виселився з квартири, про що складено акт 23 лютого 2015 року.

Також ОСОБА_3 вказав, що 17 листопада 2015 року Малиновським районним судом м. Одеси видано виконавчий лист №1519/22075/2012 про виселення ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1, який він ОСОБА_3 27 січня 2015 року пред'явив для виконання. Постановою ВП №46258183 від 28 січня 2015 року старшого державного виконавця другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського МУЮ Корецької І.С. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа, проте постановою ВП №46258183 від 17 березня 2015 року виконавче провадження закінчено на підставі пункту 8 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» з посиланням на те, що боржника ОСОБА_5 примусово виселено з квартири, про що складено акт 11 березня 2015 року.

Крім того, ОСОБА_3 вказав, що 17 листопада 2015 року Малиновським районним судом м. Одеси видано виконавчий лист №1519/22075/2012 про вселення його ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_1, який він ОСОБА_3 27 січня 2015 року пред'явив для виконання. Постановою ВП №46258680 від 28 січня 2015 року старшого державного виконавця другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського МУЮ Корецької І.С. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа, проте постановою ВП №46258680 від 16 листопада 2015 року виконавче провадження закінчено на підставі пункту 8 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» з посиланням на те, що стягувача ОСОБА_3. в примусовому порядку вселено в квартиру, про що складено акт 5 листопада 2015 року. Постановою ВП №46258680 від 14 грудня 2015 року виконавче провадження відновлено на підставі частини 2 статті 51, статті 79 Закону України «Про виконавче провадження» з посиланням на те, що боржник перешкоджає стягувачу в проживанні в квартирі.

Вважаючи, що судові рішення щодо виселення ОСОБА_6, ОСОБА_5 фактично не є виконаними, посилаючись на те, що він не може користуватися квартирою для власного проживання, ОСОБА_3 просив визнати неправомірними дії державного виконавця Другого Малиновського ВДВС Одеського МУЮ Корецької І.С. щодо закінчення виконавчих проваджень №46462395 та №46258183; визнати незаконними винесені державним виконавцем Корецькою І.С. постанову про закінчення виконавчого провадження №46462395 від 17 березня 2015 року про виселення ОСОБА_6 та постанову про закінчення виконавчого провадження №46258183 від 17 березня 2015 року про виселення ОСОБА_5; скасувати винесені державним виконавцем Корецькою І.С. постанову про закінчення виконавчого провадження №46462395 від 17 березня 2015 року про виселення ОСОБА_6 та постанову про закінчення виконавчого провадження №46258183 від 17 березня 2015 року про виселення ОСОБА_5; відновити виконавче провадження №46462395 та виконавче провадження №46258183 (а.с.1-6).

Суб'єкт оскарження скаргу не визнав (а.с.33-40).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 17 січня 2017 року в задоволені скарги відмовлено (а.с.131-139).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу про задоволення скарги.

Неправильність ухвали мотивовано порушенням норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їх права чи свободи (ст..383 ЦПК України).

Скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод (ч.1 с.385 ЦПК України).

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом (ч.2 ст.385 ЦПК України).

Таким чином у сенсі положень статті 385 ЦПК України право на звернення до суду є строковим; скаргу на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Пропуск зазначених строків, які визначаються як процесуальні строки, не є підставою для відмови у прийнятті скарги, оскільки вони можуть бути поновлені судом за наявності поважних причин і на них поширюються правила статті 72 ЦПК. Тому, скарга, що подана після закінчення відповідного строку, залишається без розгляду, якщо суд за клопотанням заявника не знайде підстав для його поновлення.

Узагальнена касаційною інстанцією практика розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця орієнтує на те, що при вирішенні судом питання, на якій стадії процесу слід залишати скаргу без розгляду, необхідно керуватися такими обставинами.

Якщо оскаржуються дії чи рішення з чітко визначеним строком оскарження і при цьому скарга подана з пропущенням встановленого строку та відсутнє клопотання про поновлення цього строку, суддя має право залишити скаргу без розгляду на стадії відкриття провадження у справі, що відповідає положенням статей 11, 72 ЦПК України щодо диспозитивності цивільного судочинства, при цьому заявнику роз'яснюється його право на подання клопотання про поновлення пропущеного строку.

Якщо зі скарги чітко не вбачається чи пропущений строк звернення до суду, то суд може вчинити такі процесуальні дії: залишити скаргу без руху та запропонувати заявнику усунути недолік скарги й зазначити з посиланням на відповідні докази дату, коли йому стало відомо про порушення свого права чи свободи; суд у судовому розгляді може з'ясувати зазначене питання з відповідним рішенням, як то чи залишити скаргу без розгляду у зв'язку з пропущенням строку на оскарження та відсутність клопотання про його поновлення, чи розглянути скаргу по суті, якщо буде встановлено, що строк не пропущено.

У разі, якщо подано клопотання про поновлення строку на оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця, то у будь-якому випадку це клопотання вирішується в судовому засіданні відповідно до вимог статті 73 ЦПК. При вирішенні питання про те, які підстави можна вважати поважними для поновлення строку звернення до суду з відповідною скаргою, то суд має керуватися тим, що вичерпного переліку таких підстав ЦПК не містить, вони у кожному конкретному випадку залежать від певних ситуацій. При цьому судом також має враховуватися прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує справедливий судовий розгляд, а виконання рішення суду є завершальною частиною розгляду цивільної справи.

ОСОБА_3 оскаржує дії та рішення державного виконавця Другого Малиновського ВДВС Одеського МУЮ Корецької І.С. (на даний час це головний державний виконавець Малиновського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області) щодо закінчення виконавчих проваджень та винесення постанови ВП №46462395 від 17 березня 2015 року про закінчення виконавчого провадження щодо виселення боржника ОСОБА_6 та постанови ВП №46258183 від 17 березня 2015 року про закінчення виконавчого провадження щодо виселення боржника ОСОБА_5

Отже, ОСОБА_3 оскаржує дії та рішення, які мали місце у лютому - березні 2015 року, десятиденний строк оскарження яких відраховується з 17 березня 2015 року, тобто з дати винесення постанов про закінчення виконавчих проваджень щодо виселення ОСОБА_6, ОСОБА_5

У сенсі положень частини 1 статті 385 ЦПК України скарга підлягала поданню у десятиденний строк, коли ОСОБА_3 дізнався або повинен був дізнатися про порушення його прав. ОСОБА_3 був присутній при проведенні виконавчих дій по виселенню боржників, відтак, достовірно знав які дії державний виконавцем вчинено та процесуальні документи складено.

Натомість, скаргу на дії, рішення державного виконавця щодо закінчення 17 березня 2015 року виконавчих проваджень по виселенню боржників подано до суду 1 липня 2016 року, тобто більш ніж через рік після вчинення дій та прийняття рішень по виселенню боржників.

До поданої 1 липня 2016 року ОСОБА_3 скарги на дії, рішення державного виконавця не додано заяви про поновлення строку звернення до суду, не містить клопотання про поновлення строку звернення до суду й сама скарга (прохальна частина скарги на містить клопотання про поновлення строку). Саме по собі посилання в скарзі на те, що 13 липня 2015 року звертався до суду зі скаргою на дії державного виконавця не підміняє заяви про поновлення строку звернення до суду чи клопотання в прохальній частині скарги про поновлення строку звернення до суду.

Ухвала суду, законність якої переглядається в апеляційному порядку, не містить аналізу дотримання строку звернення ОСОБА_3 до суду зі скаргою.

Згідно матеріалів справи перший раз зі скаргою на дії, рішення державного виконавця щодо виселення ОСОБА_6, ОСОБА_5 мали місце 13 липня 2015 року (справа 3521/11225/15-ц). Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 2 березня 2016 року в задоволенні скарги було відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 27 квітня 2016 року ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 2 березня 2016 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для розгляду. Скасовуючи ухвалу, апеляційна інстанція звернула, зокрема, увагу на те, що скаргу подано з пропуском строку звернення до суду, заява про поновлення строку звернення до суду відсутня. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 26 травня 2016 року скаргу залишено без розгляду з підстав подання з пропуском строку та відсутністю заяви (клопотання) про поновлення строку (а.с.7, 8-11, 12-14).

Звертаючись 1 липня 2016 року до суду з новою скаргою, ОСОБА_3 не прийняв до уваги підстави залишення без розгляду його попередньо поданої скарги, тобто тієї обставини, що скаргу від 13 липня 2015 року залишено без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду та відсутності заяви (клопотання) про поновлення строку. Як наслідок, ОСОБА_3, подаючи 1 липня 2016 року скаргу з пропуском строку звернення до суду, не додав до неї заяву про поновлення строку звернення до суду, рівно як і не зазначив в прохальній частині скарги про поновлення строку звернення до суду.

Суд першої інстанції, приймаючи до розгляду скаргу ОСОБА_3 від 1 липня 2016 року, не звернув увагу на те, що до скарги не додано заяви про поновлення строку та, відповідно, не вчинив процесуальні дії, які обумовлені пропуском строку звернення до суду та відсутністю заяви (клопотання) про поновлення строку.

За таких обставин, ухвала суду підлягає скасуванню, справа направленню до суду першої інстанції на новий розгляд зі стадії з'ясування питання строку звернення ОСОБА_3 до суду.

Керуючись ст.303, п.4 ч.2 ст.307, п.3 ч.1 ст.312, ст.313, п.2 ч.1 т.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 17 січня 2017 року в справі за скаргою ОСОБА_3 на дії, рішення державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Корецької Ірини Сергіївни, за участю боржників ОСОБА_5, ОСОБА_6 - скасувати, справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд зі стадії з'ясування питання строку звернення до суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

Н.Д.Плавич