Справа №461/452/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2017 року Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

при секретарі Скаб В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи орган опіки та піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, орган опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з онукою,

встановив:

позивач звернулась до суду з позовом в якому, після уточнення позовних вимог, просить зобовязати відповідача не чинити перешкод у її спілкуванні з онучкою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та визначити місце та час для її спілкування з онукою у першу та третю суботу та неділю місяця з 10-ої до 19-ої години, без присутності батька ОСОБА_2, а також протягом всього часу перебування батька дитини за межами України.

В обґрунтування позову покликається на те, що є бабусею ОСОБА_3, яка народилася 20.03.2013 року і до трьох років проживала з нею, оскільки матір дитини (донька позивача) після пологів померла. У 2015 році за рішенням суду, відповідача визнано батьком дитини і відтоді її онучка проживає з ним та його сім'єю. З того часу, ОСОБА_2 не дає їй можливості спілкуватись з дитиною та унеможливлює їхні зустрічі. Такі дії відповідача, як вважає позивач, є протиправними та порушують її гарантоване право на спілкування з онукою та на участь у її вихованні.

Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали, з мотивів наведених у ньому. Просять позов задоволити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позов заперечили та пояснили, що ОСОБА_2 не чиниться жодних перешкод для спілкування позивачки з онукою, однак, він вважає за необхідне такі зустрічі проводити у його присутності і в обмеженій кількості.

Представник третьої особи - Галицької районної адміністрації ЛМР в судовому засіданні позов підтримала частково, в межах висновку органу опіки та піклування, але без присутності представника органу опіки та піклування. Просить позов задоволити.

Представник третьої особи - Личаківської районної адміністрації ЛМР в судовому засіданні позов підтримала частково, в межах висновку органу опіки та піклування та вказав на необхідність проведення зустрічей позивача з онукою також в присутності представника органу опіки та піклування.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є бабусею малолітньої ОСОБА_3, яка згідно свідоцтва про народження серії І-СГ №360398, виданого Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 28.03.2013 року, народилася 20.03.2013 року, є донькою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 /а.с.10/.

Мати дитини ОСОБА_5 померла 21.03.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СГ №313497, виданим Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 21.03.2013 року /а.с.11/.

Згідно розпорядження Франківської районної адміністрації ЛМР №279 від 15.07.2013 року, опікуном над малолітньою ОСОБА_6 призначено ОСОБА_1 /а.с.9/.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 30.11.2015 року /а.с.59-61/, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 24.05.2016 року /а.с.62-64/ та набрало законної сили, визнано батьківство відповідача ОСОБА_2 щодо малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та внесено відповідні зміни до актового запису про народження дитини.

Згідно розпорядження Франківської районної адміністрації ЛМР №280 від 22.06.2016 року, припинено опіку позивача на ОСОБА_6 та зобовязано передати дитину на виховання батькові ОСОБА_7

На даний момент малолітня ОСОБА_3 проживає з батьком, його дружиною ОСОБА_8 її малолітньою донькою та батьками за адресою: м. Львів, вул. Пасічна, 104/17.

Неодноразовими зверненнями позивача та відповідача до Франківської районної адміністрації ЛМР та листами Галицької районної адміністрації ЛМР підтверджується той факт, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існує довготривалий конфлікт суперечливі відносини, які спричинені неможливістю визначити характер та спосіб спілкування дитини з бабусею після передання дитини на виховання батькові. Позивачу не було відомо про місце знаходження дитини за час проживання з відповідачем, тож ОСОБА_1 була позбавлена можливості бачитись з онукою та брати участь у її вихованні.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні, показала що знає позивача з 80-тих років. Дитина є донькою, померлої після пологів доньки позивача. Відповідач визнаний батьком дитини за рішенням суду. Дитина до серпня 2016 року проживала з позивачем і про неї дуже добре піклувалися. У серпні 2016 року відповідач приходив до ОСОБА_1, погрожував та викрав дитину. ОСОБА_2 постійно створює перешкоди у спілкуванні дитини з позивачем та налаштовує дитину проти бабусі. В час, коли дитина проживала з бабусею відповідач фактично не надавав жодної допомоги дитині. Переконана, що дії які вчиняє відповідач спрямовані лише на заволодіння квартирою де зареєстрована дитина.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показала, що є невісткою позивачки. Позивач добре доглядала за дитиною. Не чула, щоб відповідач в цей час допомогав дитині.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показала, що є хресною матірю дитини. Відповідач говорив їй, що його не цікавить дитина. Його цікавить лише квартира та статус батька. ОСОБА_2 дитині ніколи не допомогав, а також чинить перешкоди у спілкуванні бабусі з дитиною, переховує дитину та заважає їхнім зустрічам.

Згідно висновку Личаківської районної адміністрації ЛМР №33-вих-2094 від 12.06.2017 року органом опіки та піклування, вважає за доцільне встановити графік побачень ОСОБА_1 з малолітньою онукою ОСОБА_3 в першу та третю суботу місяця з 14 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин у присутності батька ОСОБА_2 та представника органу опіки та піклування в місцях дозвілля, відпочинку та громадських місцях /а.с.151-154/.

Частиною 8 ст.7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

За ч.1 ст.155 СК України, здійснення батькам своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

За положеннями ст.257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Відповідно до ч.1,2 ст.159 Сімейного Кодексу України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Згідно із Конвенцією про права дитини, яка ратифікована Постановою Верховної Ради № 789 від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з того, що баба, як з боку батька, так і з боку матері є родичами дітей, а батьки чи інші особи, з якими проживають діти, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, своїх прав щодо виховання онуків, правнуків, та мають здійснювати свої батьківські права та виконувати батьківські обов'язки на ґрунті поваги до прав дитини та її людської гідності.

Таким чином, суд вважає, що позбавлення позивача права щодо її участі у спілкуванні та вихованні малолітньої онуки може позбавити останню родинних зв'язків з бабусею, любові та турботи з боку ОСОБА_1, що суперечить вищезазначеним нормам законодавства, тож приходить до висновку, про необхідність зобовязання відповідача не чинити перешкод у спілкуванні бабусі з онукою та визначення місця та часу спілкування останніх з 14 години 00 хвилин до 18 години 00, оскільки такий графік відповідатиме інтересам дитини. При цьому, суд приймаючи рішення враховує, що сторони по справі в судовому засіданні визнали ту обставину, що дитина не спілкується з позивачем через небажання батька або висловлення ним таких умов, які є неприйнятними для позивача.

При цьому, суд не бере до уваги висновок районної адміністрації ЛМР №33-вих-2094 від 12.06.2017 року щодо необхідності спілкування дитини з бабусею в присутності батька, оскільки в ньому не наведено жодних фактів негативного впливу позивача на інтереси онуки та її розвиток, а також не встановлено в діях ОСОБА_1 обставин, які б свідчили про заподіяння дитині будь-якої шкоди, однак враховує необхідність присутності представника органу опіки та піклування при спілкуванні позивача з онукою. Присутність батька на таких зустрічах в умовах стійкого конфлікту між позивачем та відповідачем може негативно вплинути на дитину. Врешті з висновком органу опіки та піклування суд погоджується, і знаходить його прийнятним для врахування при прийнятті рішення

Щодо вимоги позивача про перебування з онукою протягом всього часу перебування батька дитини за межами України та побачень з дитиною в першу та третю неділю тижня, суд зважає на те, що батько, а також інші родичі також мають право проводити вихідні дні з дитиною. Окрім цього, переїзди з постійного місця проживання дитини, кожного разу коли відповідач перебуває за межами України можуть, за переконанням суду негативно вплинути на дитину, зокрема через нестабільність у побуті, часту зміну обстановки та умов і місця перебування. При цьому, суд приймає до уваги той факт, що в ході розгляду справи не здобуто жодного доказу щодо залишення дитини без належного піклування у період відряджень відповідача, тож приходить до висновку, що в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 3-11, 60, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задоволити частково.

Зобовязати ОСОБА_2 не чинити перешкод у спілкуванні ОСОБА_1 з онучкою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визначити місце та час спілкування ОСОБА_1 з онучкою ОСОБА_3 щомісяця у першу та третю суботу місяця з 14-ої до 18-ої години в присутності представника органу опіки та піклування, без присутності батька ОСОБА_2, в місцях відпочинку, громадських місцях та в місцях проведення дозвілля.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10-ти днів після його оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Стрельбицький В.В.