Провадження №2/485/285/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

30 червня 2017 року м.Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області

у складі головуючого судді Кішковської З.А.,

секретар судового засідання Забаровська С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №4 цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості,

встановив:

12 травня 2017 року Публічне акціонерне товариство ОСОБА_1 "ПРИВАТБАНК" (далі по тексту ОСОБА_1) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3, яка змінила прізвище на ОСОБА_2, про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначав, що 04 лютого 2013 року між ОСОБА_4 та відповідачкою укладений договір про надання кредиту в розмірі 300грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

У звязку з порушенням відповідачкою строків сплати за кредитним договором, станом на 31 березня 2017 року утворилась заборгованість в розмірі 20989грн.20коп., з якої: 280грн.19коп. заборгованість по кредиту, 15553грн.33коп. - по процентам за користування кредитом, 3680грн. пені, а також штрафи 500грн. фіксована частина та 975грн.68коп. процентна складова.

Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути на його користь зазначені суми та витрати на сплату судового збору.

У судове засідання сторони не з"явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду позову, позивач направленням судового виклику на електронну адресу згідно поданої заявки, відповідачка за вручення судового виклику 22 червня 2017 року (а.с.54).

Представник позивача, у порядку ст.158 ЦПК України, подав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. У письмовій заяві вказав, що позовні вимоги підтримує, проти розгляду справи заочним порядком не заперечує.

ОСОБА_2 про причини неявки не сповістила, заяви про відкладення розгляду справи не надала.

Суд, за письмової згоди представника позивача, ухвалив про заочний розгляд справи в порядку глави 8 ЦПК України.

Суд, дослідивши докази в матеріалах справи, встановив, що 04 лютого 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, який складається з анкети-заяви разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та ОСОБА_4. Датою укладання договору є підписання позичальницею заяви.

На виконання умов договору відповідачці надано кредит в розмірі 300грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов при порушенні строків будь-яких платежів, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальниця зобовязалася сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів. Також, відповідно до тарифів, у разі несвоєчасного погашення заборгованості, банк має право нарахувати пеню: 1=0.233% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 50грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100грн., 2=0.233% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожен день прострочення кредиту)+100грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100грн. другий місяць поспіль і більше. У п.2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг, у разі виникнення прострочених зобов"язань на суму від 100грн., включаючи простроченні зобов"язання, передбачені п.п.2.1.1.12.6.2, 2.1.1.12.8.1, клієнт сплачує ОСОБА_4 пеню за розрахунком = базова процентна ставка по договору/30 - нараховується за кожен день прострочки кредита + 50грн. одноразово. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту.

Із заяви, підписаної відповідачкою, вбачається, що вона ознайомлена з Умовами надання вказаного кредиту.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (частина перша статті 626 ЦК України).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Визначення поняття зобовязання міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми, зобовязання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов"язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов"язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов"язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства - ч.2 ст.551 ЦК України.З

В силу ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання.

Відповідачка умов договору не дотримала. На погашення кредитних коштів оплату проводила частково, останній раз кошти внесено16 вересня 2014 року. Станом на 31 березня 2017 року утворилась заборгованість в розмірі 20989грн.20коп., у складових: 280грн.19коп. заборгованість по кредиту, 15553грн.33коп. - по процентам за користування кредитом, 3680грн. пені, а також штрафи 500грн. фіксована частина та 975грн.68коп. процентна складова.

Вимоги позивача про стягнення заборгованості знайшли своє підтвердження по стягненню заборгованості по кредиту і штрафам.

В частині визначення розміру процентів по кредитному договору до сплати, суд зазначає, що з 01 вересня 2014 року та з 01 квітня 2015 року позивач в односторонньому порядку без погодження з відповідачкою з порушенням умов договору та вимог чинного законодавства збільшив процентну ставку до 34,80% та 43,20% річних відповідно

Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно до п. 28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641-642 ЦК або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК. Наприклад, не є односторонньою зміною умов договору та не суперечить статті 1056-1 ЦК зміна розміру фіксованої процентної ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику (неукладення договору страхування, припинення договору застави/іпотеки тощо), якщо в кредитному договорі визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір. При підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

Відповідно до п. 1.1.3.2.3. Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256 банк має право проводить зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунку. При цьому банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобовязаний не менше як за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку відповідно до п. 1.1.1.3.1.9. цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, вважається, що клієнт приймає нові умови.

Відповідно до п.1.1.3.1.9 вказаних Умов банк зобовязаний не рідше одного разу на місяць способом, зазначеним в заяві, надавати держателю картки виписку про стан картрахунку та про проведені за минулий місяць операції по картрахунку.

Заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг не містить умов про спосіб надання виписки про стан картрахунку. Хоча положення п.1.1.2.3 містить обов"язок позичальника отримувати виписки про стан карткових рахунків і проведених операціях, але періодичність таких дій не обумовлена, а також не зазначено чи містить така виписка дані про збільшення процентної ставки по кредиту.

Таким чином, позивач не надав доказів виконання ним п.1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг щодо своєчасно сповіщення відповідача у спосіб, передбачений договором, про зміну розміру фіксованої процентної ставки.

За таких обставин, суд приходить висновку про те, що процедура підвищення процентної ставки банком була порушена, а тому за період з 01 вересня 2014 року і у подальшому нарахування процентів повинно проводитися за ставкою 30.00% річних, яка нараховується на залишок заборгованості, виходячи із розрахунку 360 днів на рік, як то передбачено умовами договору - п.2.1.1.12.6.

З розрахунку банку вбачається, що станом на 01.09.2014 року заборгованість за тілом кредиту складала 280грн.19коп., за процентами - 419грн.74коп. Тому, станом на 31 березня 2017 року сума процентів становитиме 636грн. 63коп. ((280грн.19коп. (тіло кредиту) х 30.00 %)/360 = 0,23грн. процентів за один день; 943 днів (з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2017 року) х 0,23грн. = 216грн.89коп. + 419грн.74коп.

За таких обставин, суд виходить з того, що дійсний розмір відсотків, які підлягають стягненню з позичальника має визначатися за вищезазначеним розрахунком, загальний розмір стягнення - 6772грн.50коп., з яких 280грн.19коп. заборгованість по кредиту, 636грн. 63коп. - по процентам за користування кредитом, 3680грн. пені, а також штрафи 500грн. фіксована частина та 975грн.68коп. процентна складова.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 512грн. від сплачено суми у 1600грн.

Керуючись ст.ст.3,4,15,57,60,208-210,213,214,215,218,224-226 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 "ПРИВАТБАНК" заборгованість за кредитним договором від 04 лютого 2013 року, станом на 31 березня 2017 року, у розмірі 6772грн.50коп., з яких: 280грн.19коп. заборгованість по кредиту, 636грн. 63коп. - по процентам за користування кредитом, 3680грн. пені, а також штрафи 500грн. фіксована частина та 975грн.68коп. процентна складова.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 "ПРИВАТБАНК" судові витрати 512грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем на ім'я апеляційного суду Миколаївської області через Снігурівський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів після отримання його копії.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачки. Заява про перегляд заочного рішення може бути ним подана протягом десяти днів після отримання копії судового рішення.

Суддя