АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Половінкіної Н. Ю.

суддів Кулянди М.І., Одинака О.О.

секретаря Чубрей І.І.

з участю представника відповідача Матійчук Руслани Іванівни

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 23 червня 2017 року,

встановила:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» у лютому 2017 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

Вказувало, що між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено договір кредиту 8 лютого 2008 року, за умовами якого публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» зобов»язалося надати ОСОБА_2 кошти у вигляді кредитного ліміту у розмірі 7000 грн., строк дії якого відповідає строку дії картки.

У зв»язку з невиконанням ОСОБА_2 зобов»язання виникла заборгованість, що складається з кредиту в сумі 5201 грн. 51 коп., процентів за користування кредитом в сумі 13017 грн. 07 коп., пені та комісії в сумі 3797 грн. 46 коп., штраф фіксована частина в сумі 250 грн., процентна складова в сумі 1100 грн. 80 коп.

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» просило стягнути з ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 23366 грн. 84 коп.

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 23 червня 2017 року у позові відмовлено.

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» в

Справа №720/316/17

Провадження №22-ц/794/945/2017 рік Головуючий у 1 інстанції Ляху Г.О.

Категорія 19/27 Доповідач Половінкіна Н.Ю.

апеляційній скарзі просить рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 23 червня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, суд першої інстанції керувався положеннями ч.4 ст.267 ЦК України та зазначив про сплив позовної давності до вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» грошових коштів за договором між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_2 кредиту від 8 лютого 2008року.

На обґрунтування такого висновку суд першої інстанції вказав, що початок перебігу позовної давності необхідно обчислювати з останнього дня місяця дії картки, тобто 29 лютого 2012 року.

Водночас суд першої інстанції послався на правила, передбачені ч.1 ст.266 ЦК України, за якими зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

На підставі ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено договір кредиту 8 лютого 2008 року (а.с.6).

На підставі ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

За змістом ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

З матеріалів справи вбачається, що договір між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_2 кредиту від 8 лютого 2008 року складається з заяви кредитора, Умов і правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою, тарифів.

За змістом Умов кредитування з використанням кредитки «Універсальна» розмір обов»язкового щомісячного платежу становить 7% від заборгованості (але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості).

На підставі ст.526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти.

Пунктом 2 розділу І Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що кредитним лімітом (кредитом, кредитною лінією) є розмір грошових коштів, наданих банком клієнту на строк, визначений у договорі, на умовах платності та зворотності (повернення).

Договором між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_2 кредиту від 8 лютого 2008 року визначено, що термін дії кредитного ліміту збігається з терміном дії кредитної картки.

Відповідно до пункту 3.1 Умов і правил надання банківських послуг, для надання послуг банк відкриває клієнту картрахунки, видає клієнту картки. Їх вид і строк дії визначений у заяві і в пам'ятці клієнта.

Згідно з пунктом 3.1.1 Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на її лицевій стороні (місяць і рік); вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця.

На підставі п.2.1.1.2.9 Умов та правил надання банківських послуг клієнт може отримати додаткову картку на своє ім.»я. Прив»язку додаткової картки до основного рахунку здійснює працівник банку або клієнт самостійно за допомогою банкомату.

Встановлено, що на виконання зобов»язання за договором між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_2 кредиту від 8 лютого 2008 року було випущено картку «Універсальну» НОМЕР_1 строком дії до останнього дня лютого 2012 року.

Водночас п.1.1.7.12 Умов і правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку не одна із сторін не попередить другу сторону про припинення дії договору, він автоматично поновлюється на такий же строк.

Встановлено порушення ОСОБА_2 умов договору між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_2 кредиту від 8 лютого 2008 року, не виконання зобов»язння із здійснення обов»язкового щомісячного платежу протягом з січня 2011 року (а.с.3-5).

У матеріалах справи відсутні докази щодо продовження строку дії договору між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_2 кредиту від 8 лютого 2008 року після закінчення його дії.

Пунктом 3.1.3 Правил користування платіжною карткою передбачено, що після закінчення строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не поступила письмова заява держателя про закриття рахунку.

На підставі 2.2.1.1.2.12 Умов та правил надання банківських послуг по закінченні строку дії відповідна карта продовжується (випускається новий пластик) на новий строк шляхом надання клієнту картки з новим терміном дії по зверненню клієнта до банку, згідно з діючими тарифами. Пере випуск картки здійснюється на новий строк при дотриманні клієнтом умов обслуговування картки, передбачених договором.

За змістом довідки публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» випуску нової кредитної картки ОСОБА_2 не здійснювалося (а.с.71).

Крім того, відповідно до розрахунку заборгованості за договором між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_2 кредиту від 8 лютого 2008 року станом на останній день лютого 2012 року має місце заборгованість з виконання ОСОБА_2 зобов»язання.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За змістом ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На підставі п.5.4 Умов і правил надання банківських послуг визначено строк погашення по кредиту (кредитний ліміт, кредитна лінія) за платіжними картками без встановлення мінімального обов»язкового платежу, зокрема, строк погашення процентів за кредитом - щомісячно за попередній місяць, строк погашення кредиту - не пізніше останнього дня місяця, зазначеного на платіжній картці.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Частиною 5 ст.261 ЦК України передбачено, що за зобов»язанями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно до положень ст.360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов»язковим для всіх суб»єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

У постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року № 6-116цс13 зазначено, що відповідно до ст.261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

За змістом правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 01 жовтня 2014 року у справі № 134цс14, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Отже, у даному разі початок перебігу позовної давності щодо місячних платежів має обчислюватися зі спливом строку виконання чергового платежу, а саме з січня 2011 року, щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця, вказаного на картці, яким є останній день лютого 2012 року.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Разом з тим, публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом у лютому 2017 року,тобто після спливу трьохрічного строку позовної давності.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року № 6 - 116 цс 13.

Нормою частини третьої статті 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Виходячи з основних засад цивільного права, слід дійти висновку про поширення норми частини третьої статті 267 ЦК України як на загальну, так і спеціальну позовну давність.

Таким чином, суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24 червня 2015 року № 6-738цс15.

До матеріалів справи приєднана заява ОСОБА_2 про застосування строків позовної давності, яка подана до винесення рішення судом першої інстанції (а.с.53).

Тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення вимог кредитора публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» за спливом строку позовної давності.

Не можна погодитися з доводами публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», на які є посилання в апеляційній скарзі, щодо стягнення процентів в межах строку позовної давності з 31 січня 2014 року по 31 січня 2017 року відповідно до розрахунку за договором між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_2 кредиту від 8 лютого 2008 року.

Частина 1 ст.266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Отже аналіз ч.1 ст. 266 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення процентів обмежується останніми трьома роками перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вони нараховуються, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

За таких обставин включення до розрахунку заборгованості за договором між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_2 кредиту від 8 лютого 2008 року процентів прострочених платежів, які мали місце поза межами трьохрічного строку позовної давності до основної вимоги, не ґрунтується на вимогах закону.

Згідно з ч. 1 ст. 12 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право на правову допомогу, яка надається адвокатами або іншими фахівцями у галузі права в порядку, встановленому законом.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України встановлено, що витрати на правову допомогу належать до судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві ? пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Статтею 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов'язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов'язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов'язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. При цьому до інших видів правової допомоги віднесено види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз'яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення

У п. 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз'яснено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в п. 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів.

ОСОБА_2 подано до апеляційного суду заяву про стягнення з публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» понесені відповідачем витрати на правову допомогу у розмірі 3840 грн.

Відповідно до частин 1, 2 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20 грудня 2011 року №4191-VI встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах ? суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_2 та адвокатським об»єднанням «Поляк, Кирилюк і партнери» укладено договір про надання юридичної (правової) допомоги 14 серпня 2016 року №97.

Водночас адвокатським об»єднанням «Поляк, Кирилюк і партнери» та адвокатом Матійчук Р.І. вчинено договір від 22 червня 2017 року №89, за яким адвокат Матійчук Р.І. надає юридичні послуги ОСОБА_2 від імені адвокатського об»єднання «Поляк, Кирилюк і партнери» (а.с.75).

На підставі звіту про надані юридичні послуги від 22 серпня 2017 року за договором між адвокатським об»єднанням «Поляк, Кирилюк і партнери» та ОСОБА_2 від 14 серпня 2016 року №97 адвокатським об»єднанням «Поляк, Кирилюк і партнери» надано ОСОБА_2 консультацію, узгодження правової позиції, виготовлення копій документів, вивчення апеляційної скарги протягом 4 годин та підготовку письмових заперечень на апеляційну скаргу протягом 2 годин вартістю 3840 грн.

ОСОБА_2 сплочено адвокатському об»єднанню «Поляк, Кирилюк і партнери» за договором про надання юридичної (правової) допомоги від 14 серпня 2016 року №97 грошові кошти в сумі 3840 грн.

Згідно з положенням ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналогічна норма викладена в статті 28 Правил адвокатської етики, затвердженим Устанвовчим з'їздом адвокатів України 17 листопада 2012 року.

З огляду на складність справи, кваліфікацію адвоката Матійчук Р.І., якою надано юридичні послуги ОСОБА_2 від імені адвокатського об»єднання «Поляк, Кирилюк і партнери», обсяг заперечень на апеляційну скаргу на 2 аркушах, підлягають компенсації витрати на правову допомогу у вигляді консультації, узгодження правової позиції, виготовлення копій документів, вивчення апеляційної скарги та підготовки заперечень на апеляційну скаргу з розрахунку 2 годин роботи у розмірі 40% від мінімальної заробітної плати за одну годину в сумі 1280 грн.

З огляду на наведене судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ч.2 ст.308 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 23 червня 2017 року залишити без змін.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в сумі 1280 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий - підпис /Половінкіна Н.Ю./

Судді - підписи /Кулянда М.І., Одинак О.О./

З оригіналом згідно: