Єдиний унікальний номер 725/1398/17
Номер провадження 2/725/314/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2017 Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Стоцька Л. А.

за участю секретаря: Слободян В.О.

представника позивача:ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРКО АВТОо» про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та зобовязання відновити робочий стан автомобіля, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРКО АВТО» про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та зобовязання відновити робочий стан автомобіля.

У поданій заяві посилалася на те, що 15.11.1985 року між нею та ОСОБА_3 було укладено шлюб.

17.06.2010 року, тобто в період шлюбу, відповідачем ОСОБА_3 було придбано автомобіль марки «MITSUBISHI OUTLANDER», 2009 року випуску, ідентифікаційний номер JMBXNCW5W9Z000717, д.н. НОМЕР_1. Вона була присутня під час придбання автомобіля, надала дозвіл на його придбання та користувалася ним на благо сімї. Проте вказаний автомобіль було зареєстровано на імя лише ОСОБА_4

У березні 2016 року їй стало відомо, що автомобіль перебуває у неробочому стані з вини відповідача ТОВ «ТерКо Авто» та знаходиться у нього на зберіганні.

Просила визнати автомобіль марки «MITSUBISHI OUTLANDER», 2009 року випуску, ідентифікаційний номер JMBXNCW5W9Z000717, д.н. НОМЕР_1 обєктом права спільної сумісної власності подружжя та встановити, що частки подружжя є рівними і становлять по ? частці у кожного.

Також просила в уточнених позовних вимогах зобовязати відповідача ТОВ «ТЕРКО АВТО» відновити робочий стан автомобіля марки «MITSUBISHI OUTLANDER», 2009 року випуску, ідентифікаційний номер JMBXNCW5W9Z000717, д.н. НОМЕР_1.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та підтвердив, викладені в позовній заяві обставини. Пояснив суду, що під час виготовлення автомобіля виробником було допущено заводський брак, що призвело до його поломки. Просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не зявився. У поданій до суду заяві зазначив, що придбав спірний автомобіль 17.06.2010 року у ОСОБА_5, який в свою чергу придбав автомобіль у ТОВ «ТЕРКО АВТО» 09.09.2009 року. Причиною поломки автомобіля став заводський брак, а тому відновити робочий стан автомобіля повинен ТОВ «ТерКо Авто».

Представник відповідача ТОВ «ТЕРКО АВТО» у судове засідання також не зявився. У поданих до суду запереченнях позов не визнав та зазначив, що спірний автомобіль на зберіганні у відповідача не перебуває, вина ТОВ «ТЕРКО АВТО» у поломці автомобіля недоведена. Просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 15.11.1985 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.6).

16.09.2010 року на імя відповідача ОСОБА_3 було зареєстровано автомобіль марки «MITSUBISHI OUTLANDER», 2009 року випуску, ідентифікаційний номер JMBXNCW5W9Z000717, д.н. НОМЕР_1. (а.с.5).

Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України та ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ набута піч час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п.23 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.

Таким чином, з урахуванням положень ст.60 СК України суд вважає, що зазначене вище майно, набуте сторонами в період шлюбу, є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу між ними.

Відповідно до ст.63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними.

На підставі наведених норм Закону, суд визнає автомобіль марки «MITSUBISHI OUTLANDER», 2009 року випуску, ідентифікаційний номер JMBXNCW5W9Z000717, д.н. НОМЕР_1 спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього чи обмежений у його здійсненні.

За змістом ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 в частині визнання автомобіля спільною сумісною власністю подружжя та визначення часток у майні подружжя по ? у кожного обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобовязання відповідача ТОВ «ТЕРКО АВТО» відновити робочий стан автомобіля марки «MITSUBISHI OUTLANDER», 2009 року випуску, ідентифікаційний номер JMBXNCW5W9Z000717, д.н. НОМЕР_1 суд зазначає таке.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Положеннями ч.3, ч.4 ст.60 ЦПК України встановлено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експерта.

Як було встановлено судом, позивач у поданій до суду позовній заяві та її представник у наданих суду поясненнях у якості доказу вини відповідача ТОВ «ТЕРКО АВТО» у несправності зазначеного автомобіля посилалися на висновок експертного авто технічного дослідження Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз №1032 від 14.03.2016 року.

З дослідженої у судовому засіданні копії зазначеного висновку видно, що причиною втомного руйнування першого болта стали напруження зсуву, які могли виникнути як наслідок надмірного зусилля закручування першого болта в зєднані кришки із шатуном першого циліндру, що в комплексі із напруженням розтягу створило умови втомленості металу болта і виникнення у впадині різьби кільцевого джерела зародження втомної тріщини. Причиною руйнування другого фрагменту болта стало прикладення згинаючого знакозмінного навантаження, яке виникло в зєднанні кришки із шатуном після руйнування першого болта. На стадії розвитку втомних тріщин в болтах кріплення кришки шатуна першого циліндра ознаки їх втомного руйнування могли бути виявлені при діагностуванні роботи двигуна.

Розглядаючи наведені доводи, суд виходить із наступних підстав.

Так, автомобіль марки «MITSUBISHI OUTLANDER», 2009 року випуску, ідентифікаційний номер JMBXNCW5W9Z000717, д.н. НОМЕР_1 09.09.2009 року було придбано ОСОБА_6 у офіційного дилера «Mitsubishi Motors Europe B.V.» - ТОВ «ТЕРКО АВТО». В подальшому даний автомобіль було придбано ОСОБА_3

У сервісній книжці на спірний автомобіль визначений гарантійний строк протягом трьох років або протягом 100000 км. в залежності від того, що настало раніше. Спірний автомобіль вийшов з ладу на пробігу 1086 кв.м. 29.04.2012 року.

Зазначені обставини були встановлені рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 25.03.2014 року та ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 14.05.2014 року, які є чинними та набрали законної сили, а тому суд на підставі ст.61 ЦПК України визнає їх такими, що не підлягають доказуванню.

За змістом ст.ст.1,7 Закону України «Про захист прав споживача» гарантійний строк це строк, протягом якого виробник (продавець, виконавець або будь-яка третя особа) бере на себе зобов'язання про здійснення безоплатного ремонту або заміни відповідної продукції у зв'язку з введенням її в обіг. Виробник (виконавець) забезпечує належну роботу (застосування, використання) продукції, в тому числі комплектуючих виробів, протягом гарантійного строку, встановленого нормативно-правовими актами, нормативними документами чи договором. Гарантійний строк зазначається в паспорті на продукцію або будь-якому іншому документі, що додається до продукції.

Положеннями ст.8 Закону визначено, що у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Проте, позивач ОСОБА_2 до відповідача з будь-якими вимогами протягом гарантійного строку автомобіля та після його спливу не зверталась.

Натомість 29.05.2017 року позивач звернулася до суду з позовними вимогами про зобовязання ТОВ «ТЕРКО АВТО» відновити робочий стан автомобіля.

Частиною десятою ст.8 Закону передбачено, що споживач має право пред'явити виробнику (продавцю) вимогу про безоплатне усунення недоліків товару після закінчення гарантійного строку. Ця вимога може бути пред'явлена протягом установленого строку служби, а якщо такий не встановлено - протягом десяти років, якщо в товарі було виявлено недоліки (істотні недоліки), допущені з вини виробника. Якщо цю вимогу не задоволено у строки, передбачені частиною дев'ятою цієї статті, споживач має право на свій вибір пред'явити виробникові (продавцеві) інші вимоги, відповідно до частини першої цієї статті.

Разом із тим, позивачем не було доведено, що поломка автомобіля виникла внаслідок недоліку, допущеного з вини виробника. Зокрема, наданий суду висновок не містить висновків щодо часу виникнення поломки, наявності істотного недоліку, допущеного з вини виробника та виявленого в період гарантійного строку, а також причинно-наслідкового звязку поломки автомобіля, внаслідок виявленого істотного недоліку.

Окрім того, суд враховує, що висновок №1032 від 14.03.2016 року було складено лише через чотири роки після збігу терміну гарантійного строку і без виконання вимог п.29 Порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни дорожніх транспортних засобів

Тому з урахуванням усіх вище наведених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги до ТОВ «ТЕРКО АВТО» необґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 60, 61, 63, 68, 69, 70 Сімейного кодексу України; ст.ст. 368, 372 Цивільного кодексу України; ст.ст. 8, 57-61, 64, 81, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати автомобіль марки «MITSUBISHI OUTLANDER», 2009 року випуску, ідентифікаційний номер JMBXNCW5W9Z000717, д.н. НОМЕР_1 обєктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Визначити, що частки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у майні: автомобілі марки «MITSUBISHI OUTLANDER», 2009 року випуску, ідентифікаційний номер JMBXNCW5W9Z000717, д.н. НОМЕР_1 є рівними і становлять по ? частці у кожного.

Право спільної сумісної власності припинити.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРКО АВТО» про зобовязання відновити робочий стан автомобіля відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Л. А. Стоцька