Номер справи 220/1348/17
Номер провадження № 2/220/523/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2017 року Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Якішиної О.М.

за участю секретаря Чернякової В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Велика Новосілка Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Відділ реєстрації Великоновосілківської селищної ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,

ВСТАНОВИВ:

23.08.2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власником кварири АДРЕСА_1. В зазначеній квартирі зареєстрований ОСОБА_3. Проте вже тривалий час, а саме з березня 2014 року ОСОБА_3 не проживає в квартирі, не оплачує комунальних послуг та не бере участь у її утриманні. ОСОБА_2 виїхав закордон три роки тому. З того часу ОСОБА_2 зателефонував позивачу з Російської Федерації і повідомив, що знайшов там роботу та планує отримати громадянство РФ. Після цього жодних відомостей про себе він не повідомляв. Таким чином, відповідач в квартирі не проживає, не допомогає позивачу вести господарство, а його реєстрація в квартирі не дозволяє позивачу як власнику квартири розпоряджатись нею на власний розсуд, тому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи оповіщеним про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку за місцем реєстрації. Причини неявки суду не повідомив.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 які підтвердили факт не проживання відповідача у спірній квартирі протягом декількох років та вивезення ним своїх речей, задовольняє позов, вважаючи його обґрунтованим, і при цьому виходить з наступного.

Судом встановлено, що позивач на підставі договору купівлі-продажу квартири від 26.09.1997 року, посвідченого державним нотаріусом Великоновосілківської державної нотаріальної контори Плаксіним С.В, реєстраційний номер №1082 та Реєстраційного напису на правоустанавлюючому документі є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.8-9).

Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Великоновосілківської селищної ради Великоновосілківського району Донецької області №02-28-23271 від 09.08.2017 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 мешкає за адресою: АДРЕСА_1 та має склад сім`ї: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який з 14.12.2013 року зареєстрований за вищезазначеною адресою, але не мешкає з березня 2014 року (а.с.5).

Згідно Рішення Великоновосілківської селищної ради №7/18-198 від 31.08.2016 року «Про перейменування вулиці та провулку АДРЕСА_1 (а.с.10).

Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів зобовязання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K. від 21.02.1990 р.). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі Gillow v. the U.K. від 24.11.1986 р.), так і на наймача (рішення у справі Larkos v. Cyprus від 18.02.1999 р.).

Пункт 2 ст. 8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених в п. 1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоровя чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у п. 2 ст. 8 Конвенції.

Судом достовірно встановлено, що відповідач не проживає у АДРЕСА_1 більше року, вивіз з квартири свої речі, квартирою не користується, витрати, пов'язані з оплатою комунальних послуг, не сплачує, перешкод у користуванні житловим приміщенням його ніхто не чинив.

Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути обмежений у здійсненні цього права.

А тому власник житла має право вимагати усунення перешкод у користуванні належним йому майном шляхом визнання зареєстрованої в ньому особи такою, що втратила право на користування. З огляду на викладене, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» орган реєстрації - виконавчий орган сільської, селищної або

міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється органом реєстрації на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Враховуючи твикладене, суд не вбачає підстав для зобов'язання третю особу - Відділ реєстрації Великоновосілківської селищної ради,зняти відповідача з реєстрації місця проживання.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,88,212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.М. Якішина