ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Завгородньої І.М., Мазур Л.М.,

Коротуна В.М., ПоповичО.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на час навчання, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із указаним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_4 аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно на час навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років.

Зазначала, що ОСОБА_4 є її батьком, сплачував аліменти на її утримання до досягнення нею повноліття. Враховуючи, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року вона досягла повноліття, при цьому навчається у Дніпропетровському гірничому університеті на першому курсі денного відділення, мешкає разом із матір'ю в орендованій квартирі та потребує матеріальної допомоги, яку відповідач має змогу надавати, звернулась до суду із даним позовом.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від

02 березня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 травня

2016 року скасовано рішення суду першої інстанції, ухвалено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/8 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з

20 жовтня 2015 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення

ОСОБА_3 23 років.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2016 року, залишити в силі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2016 року.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, ознайомившись із запереченнями на касаційну скаргу, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_3 не довела належними та допустимим доказами, що вона потребує матеріальної допомоги, а також те, що ОСОБА_4 має можливість надавати таку матеріальну допомогу на час навчання ОСОБА_3

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, суд апеляційної інстанції виходив із рівності прав та обов'язків кожного із батьків щодо утримання доньки та відсутності доказів неможливості надання відповідачем коштів на утримання своєї доньки на період її навчання.

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду апеляційної інстанції з огляду на таке.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2007 року з ОСОБА_4 стягнуто на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки доходів ОСОБА_4 щомісячно до досягнення ОСОБА_3 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Відповідно до довідки-розрахунку від 21 січня 2016 року, виданої Жовтневим відділом Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, станом на ІНФОРМАЦІЯ_3 року заборгованість

ОСОБА_4 зі сплати аліментів на утримання ОСОБА_3 складала

8 098 грн 58 коп.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_6 досягла повноліття, продовжує навчання в Дніпропетровському вищому навчальному закладі «Національний гірничий університет» на першому курсі денного відділення та отримує щомісячно стипендію в сумі 825 грн, що підтверджується довідкою від 20 січня 2016 року № 38.

Мати ОСОБА_3 - ОСОБА_5, працює лікарем офтальмологом в КЗ «Дніпропетровський спеціалізований клінічний центр матері та дитини

ім. проф. М.Ф. Руднева», розмір її середньомісячної заробітної плати складав 2 235 грн 84 коп.

ОСОБА_4 працює директором приватного підприємства - компанія «ВТ-Сервис», розмір його щомісячної заробітної плати на час звернення до суду з даним позовом складав 1 400 грн.

Крім того, ОСОБА_4 з 19 грудня 2007 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8, від якого має дитину -

ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2

На виконанні в Жовтневому відділі Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції перебуває судовий наказ, виданий 21 січня 2015 року Амур-Нижньодніпровським районним судом

м. Дніпропетровська у справі № 199/5365/14, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 аліментів на утримання доньки ОСОБА_9 у розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка зокрема передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжуються навчання і у зв'язку із чим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст. 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня

2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Аналіз ст. ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Враховуючи, що ОСОБА_3 досягла повноліття та продовжує навчання, у зв'язку із чим потребує матеріальної допомоги, а відповідач офіційно працевлаштований та має стабільний дохід, правильним є висновок суду апеляційної інстанції про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліментів на період її навчання, але не більше ніж до

23 років. При цьому визначений апеляційним судом розмір аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, відповідає вимогам

ст. ст. 182, 200 СК України.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, зводяться виключно до переоцінки доказів та незгоди із висновками суду щодо їх оцінки.

Суд апеляційної інстанції правильно визначився із характером спірних правовідносин, вірно застосував норму права, яка підлягає застосуванню, надав оцінку доказам у справі, зазначив про мотиви їх прийняття та неприйняття, законно та обґрунтовано дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Докази і обставини на які посилається ОСОБА_4 у касаційній скарзі, були предметом розгляду у суді апеляційної інстанції та при їх дослідженні і встановленні судом дотримано норми матеріального і процесуального права.

Із врахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про те, що судом апеляційної інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 343-345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 травня

2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: І.М. Завгородня

В.М. Коротун

Л.М. Мазур

О.В. Попович