Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Гримич М.К., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Тернопільської області від 19 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду за указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона працювала у публічному акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Державний ощадний банк України») на посаді завідувача операційного сектору по відділенню, однак у жовтні 2015 року її звільнено з роботи у зв'язку з грубим порушенням трудових обов'язків, що надало роботодавцю підстави недовіряти позивачу. Позивач вважає, що підстав для її звільнення з роботи на підставі ч. 2 ст. 41 КЗпП України не було, адже вона не є особою, яка безпосередньо обслуговує товарно-матеріальні цінності (не приймає їх, не зберігає, не транспортує і не розподіляє), жодної шкоди нею відповідачу не заподіяно.

Враховуючи викладене, ОСОБА_3, з урахуванням уточнених позовних вимог просила, визнати незаконним наказ начальника філії - Тернопільське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» від 21 жовтня 2015 року; поновити її на посаді завідувача операційного сектора ТВБВ № 10019/025 ТВБВ №10019/08 філії Тернопільського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України»; стягнути з відповідача на її користь 12 569,93 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 22 жовтня 2015 року по 01 березня 2016 року.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 березня 2016 року позов задоволено. Визнано незаконним наказ начальника філії - Тернопільське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» від 21 жовтня 2015 року. Поновлено ОСОБА_3 на посаді завідувача операційного сектора ТВБВ № 10019/025 ТВБВ №10019/08 філії Тернопільського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України». Стягнуто з ПАТ «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_3 12 569,93 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, з утриманням податку з доходів фізичних осіб та інших обов'язкових платежів, за період з 22 жовтня 2015 року по 01 березня 2016 року. Вирішено питання розподілу судових витрат. Рішення у частині поновлення на роботі допущено до негайного виконання.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 19 квітня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що на час зведення готівки у касі та виявлення розбіжностей фактичних сум із сумами у касовому журналі касир ОСОБА_4, яка допустила помилку, була відсутня на роботі і саме в обов'язки позивача входило здійснення дій по оприбуткуванню спірних сум та відображенню в касовому журналі.

Проте з таким висновком суду апеляційної інстанції погодитися не можна з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Судом встановлено, що наказом начальника філії № 887-К позивача 21 жовтня 2015 року звільнено з роботи з посади завідувача операційного сектора ТВБВ № 10019/025 ТВБВ № 10019/08 філії Тернопільського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» у зв'язку з втратою довір'я за грубе порушення правил операційно-касової роботи за п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України.

Підставою для винесення вказаного вище наказу є висновок службового розслідування по факту не оприбуткування надлишків готівки у ТВБВ № 10019/025 від 20 жовтня 2015 року.

Як вбачається з матеріалів справи, на час звільнення позивач обіймала посаду завідувача операційного сектора ТВБВ № 10019/025 ТВБВ №10019/08 філії Тернопільське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України».

Позивачем 18 вересня 2015 року поряд з касиром ОСОБА_4 здійснювалося безпосереднє касове обслуговування клієнтів - юридичних осіб в силу виробничої необхідності.

Службовим розслідуванням встановлено, що 18 вересня 2015 року касир ТВБВ № 10019/025 ОСОБА_4 при зведенні операційного дня не здійснила у програмному забезпечені «СБОН +», з використанням якого було прийнято платежі на суму 3 641,03 грн., функцію «Формування касових проводок для ОДБ», внаслідок чого не було сформовано прибутковий касовий ордер на вказану суму і не відображено прихід у касу готівки в операційному дні банку, чим порушено пункт 7.15. Розділу 7 Глави ІІІ Інструкції з організації касової роботи та здійснення касових операцій в установах АТ «Ощадбанк», затвердженої постановою Правління відповдіача № 693 від 13 грудня 2012 року (далі - Інструкція № 693).

За операційний день касир ОСОБА_4 прийняла платежі на суму 52 688,15 грн., в тому числі: 5 088,07 грн. - комунальні платежі; 43 959,05 грн. - інші платежі, прийняті по ПЗ «Комп'ютерінтерсервіс»; 3 641,03 грн. - платежі, прийняті по «СБОН+», кошти у повному обсязі остання здала завідувачу операційного сектору ОСОБА_5

ОСОБА_3 при зведенні каси виявила надлишки готівки у розмірі 3 641,03 грн. та повідомила про це старшого контролера-касира ОСОБА_6, яка 18 вересня 2015 року виконувала функції контролера, керуючого ТВБВ № 10019/025 ОСОБА_7, касира ОСОБА_4 та завідувача сектору розвитку банківського бізнесу ОСОБА_8 Акта про розбіжності ОСОБА_3 не склала.

Членам комісії ОСОБА_3 надала усні пояснення про те, що кошти у розмірі 3 641,03 грн. були забрані нею з каси і залишені в окремому сейфі, що не використовується як сховище цінностей.

Старший контролер ОСОБА_6 у наданні письмового пояснення відмовилась, усно підтвердила членам комісії про відомий їй факт виявлення 18 вересня 2015 року надлишків готівки в касі.

З перевірених документів дня встановлено, що завідувачем операційного сектора ОСОБА_3 та старшим контролером ОСОБА_6 не було здійснено звірку первинних документів дня з касовим журналом за день, сформованим по системі АБС «БАРС Millennium», чим порушено п. 2.1.1. Розділу 2 Глави IV, п. 7.14.3. Розділу 7 Глави III Інструкції № 693 та п. 8 Глави І та п. 3.19. Розділу 3 Глави IV Інструкції «Про ведення касових операцій банками в Україні», затвердженої постановою Національного банку України (далі - НБУ) № 174 від 01 червня 2011 року.

Керуючий ТВБВ №10019/025 ОСОБА_7 пояснив, що у зв'язку з поганим самопочуттям він 18 вересня 2015 року залишив відділення банку біля 16.00 год., передавши ключ від сховища ОСОБА_6, чим порушив п. 3.7. Розділу 3 Глави IV Інструкції № 693.

Протягом наступного робочого дня - 21 вересня 2015 року працівниками ТВБВ №10019/025 ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не було вжито заходів для виявлення причин надлишків готівки та не було повідомлено відділ бухгалтерського обліку, звітності та контролю ТВБВ №10019/08 про зазначений факт.

Під час перевірки щоденної звітності 21 вересня 2015 року провідний бухгалтер відділу бухгалтерського обліку, звітності та контролю ТВБВ №10019/08 ОСОБА_9 самостійно виявила факт не оприбуткування готівки по АБС «БАРС Millennium» касиром ТВБВ № 10019/025 ОСОБА_10 на рахунок НОМЕР_1 у розмірі 3 641,03 грн., у тому числі по 18 платежах, прийнятих на користь ПАТ «Укртелеком» на суму 1 958,39 грн. та 3 платежах, прийнятих на користь СК «ОРАНТА» на суму 1 682,64 грн., про що складено акт від 22 вересня 2015 року та здійснено телефонний дзвінок у ТВБВ №10019/025 для додаткової звірки первинних документів з прийому комунальних платежів. Оприбуткування готівки проведено 22 вересня 2015 року старшим контролером-касиром ТВБВ №10019/025 ОСОБА_6 та завізовано завідувачем операційного сектору ТВБВ №10019/025 ОСОБА_3 після 17.00 год.

За результатами службового розслідування комісією зроблено висновок, що ОСОБА_3 допустила халатне відношення до виконання посадових обов'язків, а саме приписів посадової інструкції, якою визначено обов'язок завідувача операційним сектором забезпечити своєчасне та якісне проведення та облік операцій ТВБВ, контролювати застосування нормативних та методичних документів, які регламентують операційну роботу установ ПАТ «Державний ощадний банк України». Також згідно посадової інструкції ОСОБА_3 несе відповідальність за своєчасне та якісне виконання покладених на неї посадових обов'язків та завдань.

Комісією запропоновано позивача звільнити із займаної посади.

Трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у разі винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу (п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України).

Відповідно до ст. 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Правовий аналіз п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України дає підстави для висновку про те, що звільнення з підстави втрати довір'я може вважатися обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір'я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями).

Як роз'яснено в абз. 2 п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», звільнення з підстав втрати довір'я суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.ін.), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір'я.

Виходячи з викладеного та розуміння безпосереднього обслуговування грошових і товарних цінностей можна дійти висновку, що основне коло працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, - це особи, які одержують їх під звіт.

Вирішуючи під час розгляду справи про поновлення на роботі працівника, звільненого за п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, питання щодо віднесення позивача до кола працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, суд у кожному конкретному випадку повинен з'ясувати: чи становить виконання операцій, пов'язаних з таким обслуговуванням цінностей, основний зміст трудових обов'язків позивача; чи носить виконання ним указаних дій відповідальний, підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і зберіганням цінностей.

Звільнення з підстав втрати довір'я суд може визнати обгрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.) вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір'я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями). При встановленні у передбаченому законом порядку факту вчинення працівниками розкрадання, хабарництва і інших корисливих правопорушень ці працівники можуть бути звільнені з підстав втрати довір'я до них і у тому випадку, коли зазначені дії не пов'язані з їх роботою.

Разом з тим, при вирішенні справ про звільнення з цих підстав суди мають брати до уваги відповідно час, що пройшов з моменту вчинення винних дій чи аморального проступку, наступну поведінку працівника та інші конкретні обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Висновки власника або уповноваженого ним органу про те, що працівник не заслуговує довіри внаслідок вчинення винних дій, повинні ґрунтуватися не на суб'єктивній думці, а на об'єктивних фактах, що доводять наявність провини працівника у заподіянні матеріальної шкоди або вчиненні незаконних дій. Це можуть бути акти ревізій, інвентаризації, контрольних закупівель, тощо.

Як встановлено вище, на час звільнення позивачка обіймала посаду завідувача операційного сектора ТВБВ № 10019/025 ТВБВ №10019/08 філії Тернопільське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України».

За змістом посадової інструкції завідувача операційного сектору ТВБВ №10019/025 ОСОБА_3 від 20 червня 2014 року до трудових обов'язків останньої відносяться: забезпечення керівництва за поточною роботою операційного сектора, забезпечення своєчасного та якісного проведення і обліку операцій ТВБВ 10019/025; організація: відкриття та ведення рахунків клієнтів, касового обслуговування клієнтів, залучення депозитів, проведення операцій з валютними цінностями, проведення інших операцій; забезпечення своєчасного та якісного проведення та обліку операцій, передбачених чинним законодавством відповідно наданих НБУ ліцензій та Положення про ТВБВ; контроль застосування нормативних та методичних документів, які регламентують операційну роботу установ відповідача; складання касової звітності; проведення операцій з купівлі - продажу, конверсії іноземної валюти; укладання договорів з клієнтами банку на відкриття карткових рахунків та/або обслуговування, видача платіжних карток; проведення операцій з чеками, тощо; організація та контроль роботи працівників підрозділу.

Першочергова помилка щодо спірних коштів була допущена касиром відділення ОСОБА_4, так як саме нею при зведенні операційного дня не було здійснено у програмному забезпеченні «СБОН+», з використанням якого прийнято платежі населення на загальну суму 3 641,03 грн., функцію «формування касових проводок ОДБ», внаслідок чого не було сформовано прибутковий касовий ордер на вказану суму та не відображено у касу готівки в операційному дні банку (18 вересня 2015 року), чим порушено п. 7.1.5. Розділу 7 Глави ІІІ Інструкції № 693. Вказані обставини визнано відповідачем у запереченнях на позовну заяву та підтверджено ОСОБА_4

Вище встановлено, що позивачем 18 вересня 2015 року поряд з касиром ОСОБА_4 здійснювалося безпосереднє касове обслуговування клієнтів - юридичних осіб в силу виробничої необхідності.

При цьому, виявлений у кінці робочого дня 18 вересня 2015 року надлишок коштів у розмірі 3 641,03 грн. у касі банку був наслідком саме операційних дій касового працівника ОСОБА_4, а позивач як виконуючий обов'язки касира жодних порушень не допустила.

Спеціаліст ОСОБА_11, який працює керівником відділу ревізій Тернопільської філії ПАТ «Державний ощадний банк України», пояснив, що згадувана вище сума 3 641,03 грн. хоча і була фактично надлишковою у банківській касі в кінці робочого дня 18 вересня 2015 року, однак юридично це не може вважатися надлишком коштів, як банківські доходи, а тому за наслідками події, котра склалася у відділенні 18 вересня 2015 року, банк жодних втрат потенційно не поніс.

Отже, місцевий суд вірно встановив відсутність дій умисного чи необережного поводження з коштами та, з урахуванням поведінки працівника, а також конкретних обставин справи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Таким чином, задовольняючи позов, суд першої інстанції, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, обґрунтовано виходив із того, що звільнення позивача відбулося з порушенням норм трудового законодавства, зокрема п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, оскільки ПАТ «Державний ощадний банк України» не доведено настання для роботодавця негативних наслідків, чи наявності завданої роботодавцю матеріальної шкоди як обов'язкової умови для звільнення працівника, а позивач, як працівник який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності, вчинила умисно або необережно дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір'я.

Крім того, місцевий суд, керуючись положеннями Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, вірно визначив середній заробіток за час вимушено прогулу, навівши відповідні розрахунки при задоволенні грошової вимоги.

Апеляційний суд не навів вмотивованих обґрунтувань на спростування встановлених судом першої інстанції обставин та скасував законне рішення місцевого суду.

Згідно зі ст. 339 ЦПК України суд касаційної інстанції, установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, ухвалене згідно з законом, скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 336, 339, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Тернопільської області від 19 квітня 2016 року скасувати, рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 березня 2016 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: М.К. Гримич

О.В.Кафідова

О.В.Умнова

І.М. Фаловська