Справа № 361/5734/15-ц
Провадження № 2/361/27/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2017 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

судді - Сердинського В.С.

при секретарі - Латенко Л.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про поділ квартири в натурі між співвласниками, що є у приватній спільній сумісній власності,

установив:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про поділ квартири в натурі між співвласниками, що є у приватній спільній сумісній власності.

Позивач, з урахування заяви про уточнення позовних вимог від 15 вересня 2015 року (а.с.33-35), зазначала, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21 липня 2015 року, виданого державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 за реєстровим № 1-2491, вона є власником 1/5 частини квартири № 74, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Короленка, 56-А.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21 липня 2015 року, їй належить 1/5 частина у приватній спільній сумісній власності. 21 липня 2015 року було зареєстровано свідоцтво про право на спадщину на її 1/5 частину квартири. Крім того, в частині приватизації вона має свою 1/5 частину вказаної квартири.

Співвласниками інших 3/5 частин квартири є відповідачі в рівних частках ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4.

Квартира належить їм на праві спільної сумісної власності, згідно відповідних правовстановлюючих документів.

1/5 частину квартири позивач отримала у спадок від своєї матері.

Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності, згідно ч.1 ст.368 ЦК України, є спільною сумісною власністю.

Стосунки з відповідачами дуже напружені і неприязні. Позивач не може перебувати у квартирі спокійно і без сварок користуватися нею. Зараз в квартирі разом з нею і її сімєю проживає ОСОБА_4. З нею вони також не можуть знайти спільної мови.

Оскільки квартира між сторонами в натурі не поділена, позивач звернулася до відповідачів з пропозицією провести розподіл квартири, щоб уникнути подальшого нагнітання конфлікту та уникнути сварок.

Проте, відповідачі відмовилась від розподілу квартири, у звязку з чим між ними стали виникати спори про порядок користування, володіння та розпорядження квартирою.

Посилаючись на викладене, позивач просила суд поділити квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, між співвласниками та виділити їй у власність кімнату площею 9,9 кв.м., кімнату площею 16,8 кв.м., іншу житлову площу залишити за відповідачами: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 у спільному сумісному праві власності, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 27 серпня 1995 року, до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 40998326 про реєстрацію видачі свідоцтва про право на спадщину від 21 липня 2015 року, свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21 липня 2015 року (спадкова справа № 25/2011) та до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 40973888 від 21 липня 2015 року.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

В судове засідання відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Направили до суду письмові заперечення проти позову, в яких просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с.46-47,48-49).

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 позов не визнала, заперечувала проти задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Судом встановлено, що, згідно свідоцтва про право власності на житло від 27 серпня 1995 року, квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.11-13).

09 лютого 2011 року ОСОБА_7 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОК №209539, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис №115 від 09 лютого 2011 (а.с.8).

На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21 липня 2015 року, виданого державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 за реєстровим № 1-2491, позивач ОСОБА_1 є власником 1/5 частини квартири № 74, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Короленка, 56-А (а.с.7).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21 липня 2015 року, позивачу ОСОБА_1 належить 1/5 частина у приватній спільній частковій власності (а.с.10).

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст.370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

З метою врегулювання спору, ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2015 року призначено проведення в справі судової будівельно-технічної експертизи, на вирішення якої було поставлено питання про ймовірні варіанти поділу між співвласниками в натурі квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.59).

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №22078/15-43 від 23 січня 2017 року, поділ квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, шляхом проведення реконструкції (перепланування і переобладнання) приміщень існуючої квартири з метою влаштування двох окремих квартир для ізольованого користування та заселення кожної новоутвореної квартири однією сімєю у відповідності до ідеальних часток співвласників (2/5 та 3/5), не вбачається можливим, оскільки виходячи із умови виділення кожному із співвласників окремої квартири для ізольованого користування та заселення однією сімєю, не можливо виконати вимоги нормативів, зокрема пунктів: 2.21, 2.22, 2.23, 2.24, 2.27, 2.28 ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення» (зі змінами); 8.7, 8.10, 8.11, 8.12, ДБН В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт» (а.с.81-90).

Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що здійснити поділ в натурі квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, між співвласниками не є можливим.

За таких обставин, суд приходить до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 368, 369, 370, 372 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 57-60, 212, 214-215 ЦПК України, суд

вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про поділ квартири в натурі між співвласниками, що є у приватній спільній сумісній власності - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В. С. Сердинський