Справа № 369/981/17 Головуючий у І інстанції Ковальчук Л. М.
Провадження № 22-ц/780/4314/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 29 26.09.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

26 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Марченка Д.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення протизаконних дій та відшкодування шкоди, заподіяної у звязку з ушкодженням здоровя, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом та просила припинити незаконну та протиправну господарську діяльність громадянки ОСОБА_3, яка створює надмірний шум у неробочий час та вихідні дні в квартирі АДРЕСА_1; заборонити вчиняти будь-яку господарську діяльність відповідачу ОСОБА_3 у неробочий час та вихідні дні, які вчиняють шум, що перевищує санітарні норми; стягнути з ОСОБА_3 10 000 грн. в якості відшкодування за спричинену моральну шкоду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що факт ганебної поведінки ОСОБА_3 дає правові підстави для захисту в судовому порядку цивільних прав позивача. Протизаконна і протиправна поведінка відповідача відбувається майже кожного дня з 20 год. вечора до 08 години ранку, а також у вихідні та святкові дні протягом останніх 3 років. У квартирі АДРЕСА_2, яка розташована над квартирою позивача, проживає одноосібно відповідач, яка здійснює невідому господарську діяльність, під час якої в неробочий час поширюється значний шум, який не дає змоги позивачу відпочивати у нічний час та вихідні дні, а також створює неможливі умови для проживання. ОСОБА_2 неодноразово направляла на адресу відповідача досудові вимоги, однак остання на них не реагує. Відповідач також висловлювала прилюдно образи на адресу позивача, які принижували її честь, гідність та ділову репутацію. Протизаконна і протиправна діяльність у звязку з створенням шуму в оселі відповідачем наносить шкоду здоровю позивача, оскільки остання не має можливості відпочити у тиші ні в день, ні вночі, ні в свята, ні у вихідні дні. Позивач отримує надмірні страждання, хвилювання та фізичну біль, а для відновлення свого стану здоровя вона неодноразово вимушена звертатись до лікаря у звязку з безсонням, біллю у серці, нестерпною головною біллю, надмірно високим тиском і нервовими потрясіннями. З метою припинення такої протиправної діяльності з боку відповідача ОСОБА_2 неодноразово зверталась до правоохоронних органів, місцевого депутата, ЖЕКу, Київенерго, СЕС тощо.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 червня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції через порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що на підтвердження позовних вимог вона надала належні докази порушення її прав відповідачем. Відповідач створює неможливі умови для відпочинку, чим завдає позивачу моральної шкоди. Суд першої інстанції не дослідив протокол МОЗ № 216 від 12 грудня 2016 року. Суду було надано всі належні докази та доведено причинно-наслідковий зв'язок між протиправною діяльністю відповідача та отриманими надмірними хвилюваннями позивача.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_4 проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно протоколу проведення досліджень шумового навантаження та інфразвуку № 216 від 12 грудня 2016 року визначені в нічний час (22.00-07.00) рівні еквівалентного та максимального шуму в спальній кімнаті квартири № 13, IV поверх (м. Вишневе, вул. Чорновола,42-Б), який розповсюджується з вище розташованої квартири на 5 поверсі будинку перевищують гранично-допустимі рівні згідно вимог СН № 3077-84 «СН допустимого шума в помещениях общественных зданий и на территории жилой застройки», а саме еквівалентний рівень на 8,7 дБА, мах рівень на 3,9 дБА (а.с.42).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що досудові вимоги, направлені ОСОБА_3, є неналежними доказами, оскільки у них відсутній підпис ОСОБА_2, а також відсутні докази, що вказані вимоги були одержані особисто відповідачем. Судом не встановлено порушення прав позивача відповідачем та вини відповідача у заподіянні моральної шкоди позивачу.

Однак, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

За змістом ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно вимог ст. 24 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації та громадяни при здійсненні будь-яких видів діяльності з метою відвернення і зменшення шкідливого впливу на здоров'я населення шуму, неіонізуючих випромінювань та інших фізичних факторів зобов'язані здійснювати відповідні організаційні, господарські, технічні, технологічні, архітектурно-будівельні та інші заходи щодо попередження утворення та зниження шуму до рівнів, установлених санітарними нормами; вживати заходів щодо недопущення впродовж доби перевищень рівнів шуму, встановлених санітарними нормами, зокрема, в жилих будинків і прибудинкових територіях. Шум на захищених об'єктах при здійсненні будь-яких видів діяльності не повинен перевищувати рівнів, установлених санітарними нормами для відповідного часу доби. У нічний час, із двадцять другої до восьмої години на захищених об'єктах забороняються гучний спів і викрики, користування звуковідтворювальною апаратурою та іншими джерелами побутового шуму, проведення салютів, феєрверків, використання піротехнічних засобів. Проведення на захищених об'єктах ремонтних робіт, що супроводжуються шумом, забороняється у робочі дні з двадцять першої до восьмої години, а у святкові та неробочі дні - цілодобово. Власник або орендар приміщень, у яких передбачається проведення ремонтних робіт, зобов'язаний повідомити мешканців прилеглих квартир про початок зазначених робіт. За згодою мешканців усіх прилеглих квартир ремонтні та будівельні роботи можуть проводитися також у святкові та неробочі дні. Шум, що утворюється під час проведення будівельних робіт, не повинен перевищувати санітарних норм цілодобово.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 зазначає, що внаслідок протиправних дій відповідача, яка проживає у квартирі, яка знаходиться над квартирою позивача, остання не має змоги відпочивати у нічний час та вихідні дні. Протиправність дій полягає у тому, що відповідач в неробочий час поширює значний шум. На підтвердження зазначених обставин ОСОБА_2 надала суду протокол, з якого вбачається, що рівні еквівалентного та максимального шуму в спальній кімнаті квартири, в якій проживає позивач, що розповсюджується з вище розташованої квартири на 5 поверсі будинку перевищують гранично-допустимі рівні, тобто з квартири відповідача.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 порушує правила користування квартирою у житловому будинку, а саме створює шум у неробочий час, який перевищує допустимий рівень і вказана обставина доведена позивачем, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для заборони відповідачу вчиняти будь-яку діяльність, яка створює шум, що перевищує санітарні норми.

У позовній заяві ОСОБА_2 просила заборонити відповідачу здійснювати господарську діяльність.

Так, згідно ст. 3 ГК України господарська діяльність це діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Позивач не довела ту обставину, що відповідач здійснює саме господарську діяльність та у звязку з цим створює шум.

При зверненні до суду ОСОБА_2 також просила стягнути на її користь відшкодування за спричинену моральну шкоду.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою до неї самої.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розяснено судам, що під моральною шкодою слід розуміти втрату немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Судом встановлено, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_3, які полягають у порушенні режиму тиші у нічний час та вихідні й неробочі дні, позивач була змушена неодноразово звертатися до відповідних державних органів з метою захисту своїх прав та інтересів. Вказані обставини підтверджуються відповідями Виконавчого комітету Вишневої міської ради від 31 жовтня 2014 року, 19 березня 2014 року, 03 вересня 2014 року, 14 січня 2016 року, 17 лютого 2016 року, від 03 березня 2016 року, 24 травня 2016 року, відповіддю Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області від 22 вересня 2015 року, висновком Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області від 22 червня 2016 року за зверненням ОСОБА_2., висновком Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області від 28 грудня 2016 року про результати розгляду звернення ОСОБА_2, висновком Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області від 30 червня 2016 року по перевірці заяви ОСОБА_2, висновком Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області від 30 жовтня 2016 року за результатами перевірки повідомлення від ОСОБА_2, листом ЖЕО № 36402 від 22 жовтня 2016 року, відповіддю Києво-Святошинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області від 17 січня 2017 року № 450 «Про звернення гр. ОСОБА_2П.».

Крім того, допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що у квартирі ОСОБА_3 вночі чути шум, наче гуде пральна машина. Свідок ОСОБА_6 надала суду свідчення, що ОСОБА_3 займається невідомо якою діяльністю, а вночі чути стукіт, гуркіт.

Враховуючи вищевказані обставини, колегія суддів приходить до висновку, що внаслідок зазначених дій ОСОБА_2 було завдано моральну шкоду, якої позивач зазнала у звязку з неправомірними діями відповідача, оскільки була змушена неодноразово звертатися до відповідних державних органів для вжиття заходів реагування на неправомірну поведінку ОСОБА_3 Виходячи з принципу справедливості, виваженості та розумності, визначення розміру відшкодування за спричинену моральну шкоду в 10 000 грн. цілком відповідає спричиненій моральній шкоді та характеру душевних страждань позивача.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у звязку з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

У позовній заяві ОСОБА_2 просила суд стягнути витрати на правову допомогу.

Так, згідно вимог ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу.

Згідно вимог ст. 84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Згідно вимог ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

У пункті 48 постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року розяснено судам, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Оскільки ОСОБА_2 не надала жодних доказів того, що нею були понесені витрати на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення на користь позивача таких витрат.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, судовий збір за подачу позовної заяви та апеляційної скарги підлягає стягненню з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 червня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення протизаконних дій та відшкодування шкоди, заподіяної у звязку з ушкодженням здоровя задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_3, яка проживає ІНФОРМАЦІЯ_3, вчиняти будь-яку діяльність, яка створює шум, що перевищує санітарні норми, у неробочий час та вихідні дні.

Стягнути з ОСОБА_3, проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_2, проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_4, 10 000 (десять тисяч гривень) в якості відшкодування за спричинену моральну шкоду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_3, в дохід держави судовий збір у розмірі 2 688 (дві тисячі шістсот вісімдесят вісім гривень).

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Фінагєєв В.О.

Судді: Кашперська Т.Ц.

ОСОБА_7