РІШЕННЯ

іменем України

"22" червня 2017 р. 145/777/17

2/145/535/2017

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Мазурчака А. Г.

за участі секретаря Мигдальської Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Дзвониської сільської ради про визнання права власності на будинок в порядку спадкування за законом,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що 28 листопада 2011 року померла її бабуся - ОСОБА_2. Згідно заповіту від 27.02.2007 року, посвідченого посадовою особою Дзвониської сільської ради Тиврівського району, усе своє майно за свого життя в рівних частинах вона заповідала своїм синам - її батьку ОСОБА_3 (Тодосійовичу) та її дядьку ОСОБА_4.

Її батько відмовився від своєї частки у спадщині на користь свого брата - ОСОБА_4 (інші спадкоємці, які б мали раво на обов'язкову частку у спадщині відсутні).

Спадщину за заповітом від бабусі прийняв ОСОБА_4 та отримав свідоцтво про право на спадщину від 21.11.2012 року, до складу якої ввійшло право власності на земельну ділянку площею 4,18 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, іншу частину спадщини (житловий будинок з господарськими спорудами у с. Дзвониха) її дядько не оформив через відсутність правовстановлюючих документів бабусі.

ОСОБА_4 помер 25 грудня 2014 року, спадщину за законом після нього прийняв та оформив її батько ОСОБА_5.

25 лютого 2016 року помер її батько.

У встановлений чинним законодавством термін вона звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття від нього спадщини за законом.

Її бабусі належав будинок №2 по вул. Сонячній (Комсомольській) у с. Дзвониха Тиврівського району, проте оскільки у бабусі були відсутні правовстановлюючі документи на дане нерухоме майно, то ні її дядько, ні її батько хоч і прийняли усю спадщину (до складу якої входив і будинок з господарськими будівлями), право власності на нього в порядку спадкування не оформили.

Вважає, що вона як єдиний спадкоємець за законом після свого батька, має право на спадкування будинку №2 по вул. Сонячній (Комсомольській) в с. Дзвониха Тиврівського району, належного її покійній бабусі, в подальшому успадкованого (прийнятого але не оформленого) її дядьком ОСОБА_4, а потім успадкованого (прийнятого від дядька але не оформленого) її батьком ОСОБА_5.

Просить визнати за нею право власності на житловий будинок А (площею 78,3 кв. м.), літню кухню Б (площею 20,3 кв.м.), погріб П/Б (площею 15,8 кв.м.), сарай В (площею 13,5 кв.м.), що знаходяться за адресою: с. Дзвониха Тиврівського району Вінницької області, вул.Сонячна 2.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_6 не з'явився, подав суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просить їх задоволити з підстав, викладених в позовній заяві.

Відповідач представник Дзвониської сільської ради в судове засідання не зявився, подав заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе позов задоволити, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст. 1245 ЦК України, частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

28 листопада 2011 року померла ОСОБА_2, що стверджується її свідоцтвом про смерть (а.с. 5).

27.02.2007 року вона все своє майно за свого життя в рівних частинах заповіла своїм синам - ОСОБА_3 (Тодосійовичу) та ОСОБА_4 (а.с. 6-7).

Спадщину прийняв ОСОБА_4 відповідно до заяви №98 від 14.03.2012 року та отримав свідоцтво про право на спадщину від 21.11.2012 року (а.с. 10), до складу якої ввійшло право власності на земельну ділянку площею 4,18 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, іншу частину спадщини (житловий будинок з господарськими спорудами у с. Дзвониха) він не оформив через відсутність правовстановлюючих документів у його матері.

ОСОБА_4 помер 25 грудня 2014 року, що стверджується його свідоцтвом про смерть (а.с. 11), спадщину за законом після нього прийняв та оформив батько позивачки ОСОБА_5, що стверджується заявою про прийняття спадщини від 23.07.2015 рку подана до Тиврівської державної нотаріальної контори у спадкові справі №74-15, отримав свідоцтво про право на спадщину від 23.07.2015 року (а.с. 13).

25 лютого 2016 року ОСОБА_5 помер, що стверджується його свідоцтвом про смерть (а.с. 17).

У встановлений чинним законодавством термін позивачка звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом післі смерті свого батька (інші спадкоємці за законом відсутні), однак на будинок відсутні правовстановлюючі документи.

Будинок №2 по вул. Сонячній (Комсомольській) у с. Дзвониха Тиврівського району, належав бабі позивачки що стверджується випискою з по господарської книги від 10.03.2017 року (а.с. 15), проте оскільки у баби були відсутні правовстановлюючі документи на дане нерухоме майно, нотаріус постановою від 24.01.2017 року відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок (а.с. 16).

Відповідно до експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз НАН України № 056/321-а/2 від 30.03.2016 р., записи імені по-батькові "Феодосійович" і Тодосійович" є ідентичними (а.с. 19), а тому на переконання суду дані обставини не потребують встановлення факту що має юридичне значення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 174, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст. 316, 317, 328, 1218, 1223, 1261, 1268, 1269 ЦК України,

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок А (площею 78,3 кв. м.), літню кухню Б (площею 20,3 кв.м.), погріб П/Б (площею 15,8 кв.м.), сарай В (площею 13,5 кв.м.), що знаходяться за адресою: с. Дзвониха Тиврівського району Вінницької області, вул.Сонячна 2.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом десяти діб з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Мазурчак А. Г.