справа № 208/7625/16-ц
№ провадження 2/208/1337/17
УХВАЛА

17 травня 2017 р. м. Кам'янське

Суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, ОСОБА_1, розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_2 до Виконавчого комітету міської ради м. Камянське «про визнання рішення незаконним та відшкодування шкоди», -

встановив:

21.12.2016 року до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_2 подано позов до Виконавчого комітету міської ради м. Камянське «про визнання рішення незаконним та відшкодування шкоди».

21.12.2016 року суддею Івченко Т. П. була постановлена ухвала про відмову у відкритті провадження з підстав неможливості розгляду справи в порядку цивільного судочинства.

27.04.2017 року Апеляційним судом Дніпропетровської області зазначена ухвала була скасована та справу передано до того ж складу суду для повторного вирішення питання про відкриття провадження по справі.

Ухвалою Апеляційного суду, зокрема, була звернута увага суду першої інстанції на наявність необхідності уточнення змісту та резолютивної частини позовної заяви. Зазначено, що позовна заява не містить обгрунтувать заявлених сум збитків та моральної шкоди, порушеного немайнового права, не зазначено доказів, що підтверджують кожну обставину, що зміст позовної заяви є незрозумілим без викладення чітких обставин справи.

Вивчивши матеріали позовної заяви, суддя доходить до висновку, що позов підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.06.2009р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», позовна заява за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК. У зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

П. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України вказує, що позовна заява має містити ціну позову щодо вимог майнового характеру. Дана вимога не пов'язана з обов'язком сплати чи звільнення від сплати судового збору і є обов'язковим реквізитом позову, що містить майнові вимоги.

П. 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України містять вимоги стосовно наявності викладу обставин, якими позивач обгрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

У прохальній частині позову наявна вимога стосовно визнання порушеним особистого немайнового права позивачки незаконним рішенням, діями, бездіяльнітю виконавчого комітету Кам'янської міської ради.

Але, в той же час, обгрунтування позову спирається саме на порушення майнового права позивачки у вигляді неналежного стану будинку № 10 по вул. 8 Березня, зокрема, відсутності технічного та санітарного облаштування.

Комплексне тлумачення змісту особистого немайнового права виділяє в ньому такі обов'язкові складові, як відсутність економічного змісту, невіддільність, індивідуалізація особи, абсолютність та загальність. Тобто, у позові йде мова про порушення саме майнового права позивачки у вигляді неналежного технічного стану будівлі, а посилається вона на порушення особистого немайнового права, що за своєю природою не може мати будь-якого матеріального змісту (стану будівлі, жилих приміщень, відсутності обладнання тощо).

Крім того, позовна заява не містить доказів стосовно неналежного стану будівлі, відсутності у ньому необхідного облаштування, комунікацій та ін. Лише додатки до позову містять копію акту від 08.09.2015 року, який за своїм змістом не є експертним висновком, не містить чіткого переліку пошкоджень, наявності або відсутності необхідного технічного обладнання, комунікацій, з його змісту неможливо встановити невідповідність санітарно технічним вимогам, коефіцієнт споживчої якості будинку (0.5 чи 0.3), на який посилається позивачка (а. с. 2).

Прохальна частина позову також містить вимогу про скасування рішення виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради від 16.12.2003 року № 739 «про затвердження акту прийому передачі відомчого житлового фонду ПАТ «Дніпродзержинська ТЕЦ» у комунальну власність міста, проте, копії зазначеного рішення до позову не додано, з чого неможливо встановити справжній зміст цього рішення чи взагалі факт його існування.

До того ж, описова частина позову містить посилання на рішення міської ради того ж змісту, але з іншими реквізитами, а саме № 363 від 12.08.2002 року та № 628 від 26.12.2002 року, копії яких також не додані до позову, з чого неможливо зрозуміти, яким саме актом органу місцевого самоврядування було здійснено передачу відомчого житлового фонду у комунальну власність.

Позовна вимога стосовно скасування рішення виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради від 16.12.2003 року № 739, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України є юрисдикцією адміністративних судів, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 18 КАС України підсудна місцем загальним судам як адміністративним.

Позивачкою не зазначено, чому саме вона вважає за можливе розглядати в порядку цивільного судочинства позовну вимогу, яка є предметом адміністративної справи.

Позовна вимога стосовно зобовязання виконавчого комітету міської ради м. Камянське здійснити необхідні дії для поновлення особистого немайнового права неконкретизована, незрозуміла, так як не вказаний конкретний спосіб захисту порушеного права, які саме дії позивачка вважає за потрібне здійснити, і в чому конкретно порушено її саме особисте немайнове право.

Стосовно позовної вимоги про стягнення матеріальної та моральної шкоди суд вважає за потрібне зазначити наступне.

Вимога про стягнення 50 000 гривень як матеріальної шкоди не підтверджена та не обґрунтована жодним розрахунком, експертним висновком, квитанціями про придбання будівельних матеріалів, договорами підряду, предметом яких є усунення пошкоджень будівлі, тощо, тому зазначена вимога на відповідає п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України.

Також відсутні докази та обгрунтування причинно наслідкового звязку між зазначеним у позові рішенням Дніпродзержинської міської ради від 16.12.2003 року № 739 та завданням зазначеної матеріальної шкоди.

Розрахунок та обґрунтування моральної шкоди саме у сумі 100 000 гривень також відсутній.

Враховуючі значні недоліки позову, що перелічені вище, суддя вважає за потрібне залишити позов без руху та надати максимально можливий термін для їх усунення, а саме 5 днів з моменту отримання позивачкою копії ухвали. Позовна заява з урахуванням зазначених недоліків має бути подана до суду в новій редакції в кількості, відповідній кількості сторін, зазначеній в ній.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтею 119 цього Кодексу, позовна заява вважатиметься поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно з ч. 5 ст. 121 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 119, 120, 121 ЦПК України, суддя -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Виконавчого комітету міської ради м. Камянське «про визнання рішення незаконним та відшкодування шкоди» залишити без руху та надати позивачці строк для усунення недоліків вказаних в ухвалі тривалістю 5 днів.

У разі, якщо позивачка у вказаний строк не усуне вказані недоліки, позовна заява буде вважатись неподаною та буде повернута позивачці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Івченко Т. П.