Справа № 446/2232/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

27.06.2017 року м. Камянка-Бузька

Кам'янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Котормус Т. І.;

за участі секретаря судового засідання Карпа Г.М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам'янка-Бузька цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

09 грудня 2016 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 де просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: Львівська область, Камянка-Бузький район, с. Убині, вул. Нова, 4.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 05.03.1993р. померла його мати ОСОБА_4, а 02.09.1994р. помер його батько ОСОБА_4 За життя батьки проживали у ІНФОРМАЦІЯ_1, який їм належав на підставі свідоцтва про право власності від 20.01.1991р. та який відносився до майна колгоспного двору. Вказує, що його сестри відповідачі по справі, з батьками не проживали та заяви нотаріусу про прийняття спадщини не подали, а тому він є єдиним спадкоємцем.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 не прибули, однак на адресу суду надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання неодноразово не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце його слухання повідомлялись належним чином.

З огляду на повторну неявку відповідачів в судові засідання, суд проводив заочний розгляд справи у відповідності до ст. ст. 224, 225 ЦПК України.

Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозвязку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

Згідно з свідоцтвом про народження серії ІІ-ЯР №446358 від 02.10.1958 р. позивач ОСОБА_1, є сином ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (а.с. 8).

Як видно із свідоцтв про смерть ОСОБА_6 вона померла 06.04.1993р. (а.с. 9), а ОСОБА_4 помер 02.09.1994р. (а.с. 6).

Спадковою справою, яка заведена після смерті ОСОБА_4 (а.с. 77-82) доводиться, що єдиним спадкоємцем до його майна є його син позивач ОСОБА_1 Причому спадкове майно складається із грошової компенсації, на що йому і видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 18.06.1996р.

Судом також встановлено, що за життя ОСОБА_6 та ОСОБА_4 були прописані та проживали у житловому будинку №4 по вул. Новій у с. Убині Камянка-Бузького району (а.с. 16-19).

Із копій погосподарських книг Банюниської сільської ради за 1991-1995р.р. та за 1986-1990рр. видно, що господарство ОСОБА_4 відносилось до колгоспного двору, суспільна група "колгоспники".

Також, матеріали справи місять дублікат Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 20.01.1991р. згідно якого будинок №4 по вул. Новій у с. Убині дійсно належить до колгоспного двору, головою якого є ОСОБА_4 (а.с. 7).

Оскільки спадщина після смерті ОСОБА_6 та ОСОБА_4 була відкрита та прийнята до 01.01.2004р., то за правилами п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, до правовідносин, що виникли із спадкування їх майна слід застосовувати ЦК України 1963 року.

Стаття 549 ЦК 1963р. визначає, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, або якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Також, відповідно до ст. 551 цього Кодексу якщо спадкоємець, закликаний до спадкоємства за законом або за заповітом, помер після відкриття спадщини, не встигнувши її прийняти в установлений строк (стаття 549 цього Кодексу), право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Враховуючи, що батько позивача помер після його своєї дружини (матері позивача), і такий проживав спільно з нею на момент її смерті, то він прийняв після неї спадщину шляхом фактичного її прийняття.

А оскільки матеріали справи містять заяву про прийняття спадщини від позивача після смерті його батька, а інших заяв не надходило і позивачу єдиному видано свідоцтво про право на спадщину, то він є єдиним спадкоємцем до майна свого батька.

У Постанові Верховного Суду України N 20 від 22.12.1995р. "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" зазначено, що до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Так як судом встановлено, що покійні ОСОБА_6 та ОСОБА_4 були членами колгоспного двору і таке ними придбане до 15.04.1991р., то вони буди власниками цього майна, яке на даний час повинно перейти до позивача як законного спадкоємця своїх батьків.

Також суд враховує наявність у позивача перешкод у оформленні своїх спадкових прав, що підтверджується постановою державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.03.2017р. (а.с. 58).

Як вказано у п. 3.3. ОСОБА_7 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку.

Тому, вимоги позивача підлягають до задоволення повністю.

На підставі ст. ст. 1220, 1223, 1233 ЦК України, ст. ст. 8, 11, 15, 88, 208-209, 214-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (26.08.1958 р.н.) в порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_4, яки помер 02 вересня 1994 року право власності на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Нова, 4 в с. Убині Кам'янка-Бузького району Львівської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Камянка-Бузький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копій рішення.

Суддя Т.І. Котормус