Ухвала

іменем україни

10 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Євтушенко О.І., Ізмайлової Т.Л.,

Кадєтової О.В., Карпенко С.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Рокитнянської районної державної адміністрації Київської області про зобовʼязання виділити в натурі (на місцевості) земельну ділянку,

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Рокитнянського районного суду Київської області від 12 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 01 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до Рокитнянської районної державної адміністрації Київської області про зобовʼязання виділити в натурі (на місцевості) земельну ділянку.

Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від

12 вересня 2016 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Рокитнянської районної державної адміністрації Київської області про зобовʼязання виділити в натурі (на місцевості) земельну ділянку. Розʼяснено позивачу право на звернення до відповідного суду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 01 листопада

2016 року ухвалу Рокитнянського районного суду Київської області від

12 вересня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу Рокитнянського районного суду Київської області від 12 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 01 листопада 2016 року, а справу передати до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 08 вересня 2016 року ОСОБА_3 звернулась до Рокитнянського районного суду Київської області із позовом до Рокитнянської районної державної адміністрації Київської області, третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Київській області, в якому просила зобов'язати Рокитнянську районну державну адміністрацію Київської області виділити їй в натурі (на місцевості) земельну ділянку в розмірі земельної частки (паю) площею 4,50 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього сільськогосподарського акціонерного товариства «Ольшаниця», розташованих на території Бушевської та Ольшаницької сільських рад Рокитнянського району Київської області.

Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від

12 вересня 2016 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Рокитнянської районної державної адміністрації Київської області про зобовʼязання виділити в натурі (на місцевості) земельну ділянку на підставі положень п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України. Розʼяснено позивачу право на звернення до відповідного суду в порядку адміністративного судочинства.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції,

ОСОБА_3 оскаржила її в апеляційному порядку.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 01 листопада

2016 року ухвалу Рокитнянського районного суду Київської області від

12 вересня 2016 року залишено без змін.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі за позовом

ОСОБА_3 до Рокитнянської районної державної адміністрації Київської області про зобовʼязання виділити в натурі (на місцевості) земельну ділянку на підставі положень п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що вказана справа має розглядатися в порядку адміністративного судочинства, оскільки має місце публічно-правовий спір.

Проте, повністю погодитися з таким висновком судів першої та апеляційної інстанцій не можна.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави

(ст. 1 ЦПК України).

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Так, за змістом п. 3 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня

2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12), Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Оскільки згідно зі статтею 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства. Разом із тим суд також має врахувати, що в порядку цивільного судочинства підлягають розгляду справи у разі, якщо однією зі сторін є фізична особа, а вимоги взаємопов'язані між собою і окремий їх розгляд неможливий.

Однак, за змістом п. 7 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня

2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», на яку суди попередніх інстанцій уваги не звернули, розʼяснено, що земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК України , статті 2, 5 Земельного Кодексу України; далі - ЗК України). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК України, статтею 152 ЗК України, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування.

Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується, наприклад, позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи невирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею (статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК та інші), крім спорів, передбачених частиною першою статті 16 Закону України від 17 листопада 2009 року № 1559-VI«Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності», про цивільну відповідальність за порушення земельного законодавства (статті 210, 211 ЗК), про повернення самовільно зайнятих земельних ділянок (стаття 212 ЗК).

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд першої інстанції вищенаведеного не врахував, а тому дійшов передчасного висновку про відмову у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, оскільки даний спір має розглядатись в порядку, визначеному ЦПК України.

Суд апеляційної інстанції не в повній мірі дослідив доводи апеляційної скарги, що стало підставою для постановлення передчасної ухвали про відхилення апеляційної скарги.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України, розглянувши касаційну скаргу на ухвалу суду, суд касаційної інстанції скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої або апеляційної інстанції, якщо було порушено порядок, встановлений для його вирішення.

За таких обставин оскаржувані ухвали першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 336, 342, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Рокитнянського районного суду Київської області від

12 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від

01 листопада 2016 року скасувати, справу передати до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ.О. Кузнєцов
Судді:О.І. Євтушенко Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова С.О. Карпенко