Провадження № 2/761/6000/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Осаулова А.А.

при секретарі: Вольда М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, додаткових витрат на дитину -

в с т а н о в и в :

У липні 2017 року ОСОБА_1 (Позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Відповідача ОСОБА_2, в якому просила суд розірвати шлюб між нею та Відповідачем зареєстрований 16 липня 2004 року; стягнути з останнього на свою користь аліменти на утримання дитини у розмірі ? усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

В ході розгляду справи Позивачем було збільшено розмір позовних вимог відповідно до заяви від 18.09.2017 року, в якій додатково просила стягнути з Відповідача понесені додаткові витрати на утримання дитини в розмірі 450,00 грн.

Свої позовні вимоги Позивачка обґрунтовула тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, під час якого у них народилась донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач зазначила, що шлюбні стосунки між подружжям повністю втратили почуття любові та поваги, на даний час відносини фактично припиненні, проживають окремо та донька проживає разом з Позивачкою, яка повністю її утримує та виховує. Оскільки сім"я розпалась остаточно, спільних інтересів не мають, а враховуючи те що Відповідач останнім часом самоусунувся від надання коштів на утриманні дитини, Позивачка звернулась до суду з цим позовом, в якому просила шлюб розірвати та стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Крім того, Позивач зазначила, що з часу подачі позову понесла інші не зазначені в позові додаткові витрати на оздоровлення дитини в яких відповідач участі не брав. Витрати полягають в оплаті путівки в оздоровчий табір «Пролісок» Київської області, яка коштує 700,00 грн. та навчання у художній школі №7 м. Києва за вересень у розмірі 200,00 грн., половину з яких, а саме 450,00 грн. Позивач просить стягнути з Відповідача.

В судовому засіданні Позивачка заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити з викладених у ньому підстав.

Відповідач та його представник в судовому засіданні частково заперечували проти позову, а саме у визначеному Позивачем розмірі аліментів.

Суд, вислухавши пояснення сторін, розглянувши подані документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16 липня 2004 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві про, що складено відповідний актовий запис за №443 від 16 липня 2004 року, свідоцтво серії НОМЕР_1 (а.с. 4).

Від цього шлюбу у сторін по справі народилась донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво серії НОМЕР_2 видане відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис №391 від 14 березня 2006 року). Батьками дитини записані позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 (а.с. 5).

Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин,примушування до їх збереження є порушення права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, ОСОБА_1 скористалась даним правом та звернулась до суду з таким позовом.

Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Задовольняючи позов, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, в той час як сторони не мають наміру зберегти шлюб.

Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сім'я сторін по справі розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, за таких обставин, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини, то судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України», батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Таким чином, обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька.

Згідно пояснень Позивача на даний час сторони проживають окремо та кошти на утримання дитини Відповідач не надає, тому донька ОСОБА_3 перебуває на утриманні матері ОСОБА_3

Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. (ч. 1 ст. 182 СК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначенні розміру аліментів, суд бере до уваги, що відповідачем частково було визнано позов, а саме його згода на сплату аліментів, крім того ОСОБА_2, як батько зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття і створювати необхідні передумови для її розвитку і забезпечення організації життя нарівні з Позивачем, враховуючи стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, який є фізично та психічно здоровим,.

Судом також прийнято до уваги те, що стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно зі становищем одержувача аліментів.

Отже, на підставі викладеного, керуючись ст.7 Сімейного кодексу України відповідно до якого - регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства, суд враховує матеріальне становище сторін, інші обставини, що мають істотне значення для вирішення справи, зокрема те, що батьки в рівних частках зобов'язані утримувати дітей в розмірі не меншому ніж прожитковий мінімум, а також враховуючи матеріальне становище сторін, вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) із їх індексацією відповідно до вимог законодавства щомісячно до досягнення нею повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з 03 липня 2017 року

Крім того, згідно ст. 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року до передбаченої ст. 185 СКучасті в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо) можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазначені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що було ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов"язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов"язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

З документів, які були надані стороною позивача встановлено, що остання понесла додаткові витрати на оздоровлення дитини, зокрема оплата путівки в оздоровчий табір «Пролісок» Київської області та навчання у художній школі №7 м. Києва за вересень 2017 року, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума в розмірі 450,00 грн.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 112, 157, 161, 180, 183, 185, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 3, 10, 11, 60, 79, 88, 169, 212-215, 223, 223, 228, 234, 294 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 16.07.2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №443 від 16.07.2004 року, - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі - 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) із їх індексацією відповідно до вимог законодавства, починаючи з 03 липня 2017 року, щомісячно до досягнення нею повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 кошти додаткових витрат на утримання доньки - ОСОБА_3 в сумі - 450 грн. 00. коп.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах сплати суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі - 640 грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: