АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В АЛ А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2017року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі: головуючого: Соколової В.В.,

суддів: Немировської О.В., Лапчевської О.Ф.

при секретарі: Пузиковій В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 19.05.2017 у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про визнання недійсним кредитного договору,-

В С Т А Н О В И Л А

У жовтні 2014 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 та Приватного підприємства «Рондо-3» з вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою суду від 19.05.2017 провадження у справі в частині вимог до Приватного підприємства «Рондо-3» закрито.

В обґрунтування позовних вимог, представник позивача вказував на те, що 13.07.2006 між ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №199/06/01-Z. Позивач свої договірні зобов'язання виконав, в той час як ОСОБА_1 свої договірні зобов'язання належним чином не виконує, у зв'язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 115805,75 доларів США та 163137,02 гривень.

Справа № 760/22358/14-ц
№ апеляційного провадження:№ 22-ц/796/7641/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Коробенко С.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
ОСОБА_1 подала зустрічний позов про визнання вказаного правочину недійсним. Свої вимоги мотивувала тим, що виконання умов договору порушує співвідношення її майнових інтересів через різницю курсу валют на момент виникнення договірних відносин та станом на момент розгляду справи. Тобто умови договору є несправедливими.

Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 19.05.2017 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором №199/06/01-Z від 13.07.2006 в сумі 115805,75 доларів США та 163137,02 гривень, яка складається з: суми заборгованості по тілу кредиту в розмірі 97957,16 доларів США; суми заборгованості по сплаті процентів за договором в розмірі 17848,59 доларів США; суми пені за прострочення сплати тіла кредиту та процентів в розмірі 163137,02 гривень.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодилась з вищезазначеним судовим рішенням ОСОБА_1, нею подана апеляційна скарга, в якій зазначається про незаконність рішення, як такого, що ухвалене з порушенням норм матеріального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Зазначає, що Банк не мав на час підписання договору права надавати кредит в іноземній валюті, оскільки грошовою одиницею України є гривня. Крім того, Банком індивідуальна ліцензія у встановленому законодавством порядку отримана не була, а використання долару США як засобу платежу суперечить приписам статті 99 Конституції України, ст. 524 ЦК України, ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», ст. 35 Закону України «Про Національний банк України», Положенню «Про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу» затвердженого постановою Правління НБУ від 14.10.2004 №483 та «Правилам використання готівкової іноземної валюти на території України» затверджених Постановою №200 від 30.05.2007. Також вказує, що Банком не було попереджено ОСОБА_1, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за договором несе споживач; не надано інформації щодо методики, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов'язаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобов'язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним. Крім того, Банком не отримано письмового підтвердження ОСОБА_1 про ознайомлення з вищенаведеною інформацією. Таким чином, на підставі положень ст. ст. 227, 229 ЦК України, вважає кредитний договір недійсним.

Беручи до уваги вищевикладене, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ПАТ «Банк Форум», а її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання відповідач та/або її представник не з'явились. 27.09.2017 до канцелярії суду представником ОСОБА_5 було подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з його відпусткою. Вказане клопотання розглянуто в судовому засіданні та відхилено судом з огляду на його повторність. Тому колегія суддів апеляційного суду, керуючись положеннями ст.ст. 303-1, ч. 2 305 ЦПК України, вважала за можливе розглянути справу за відсутності сторони відповідача.

Представник позивача ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважає рішення суду законним і обґрунтованим, просив залишити його без змін.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відмова у задоволенні вимог зустрічного позову мотивована тим, що на момент укладення договору, Закон України «Про захист прав споживачів» не містив заборони укладати договори споживчого кредиту в іноземній валюті. Крім того, для укладення таких договорів не вимагалось індивідуальної ліцензії на здійснення валютних операцій. Таким чином, при укладенні Кредитного договору позивач повинна була усвідомлювати, що курс національної валюти України до долара США не є незмінним, та те, що зміна цього курсу можливо настане, а тому повинна була передбачити та врахувати підвищення валютного ризику. На підставі викладеного суд не вбачав підстав для визнання недійсним укладеного між сторонами Кредитним договором №199/06/01-Z від 13.07.2006.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з умов укладеного між сторонами договору та наявності невиконаних зобов'язань відповідача. Розрахунок загальної суми заборгованості за кредитним договором, перевірений судом, зокрема проведена у справі судова експертиза, яка підтвердила його правильність, тому вимоги Банку до ОСОБА_1 визнані обґрунтованими.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції зроблені на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів та в повній мірі відповідають вимогам закону.

Судом встановлено, що 13.07.2006 між позивачем та відповідачем був укладений Кредитний договором №199/06/01-Z (т.1 а.с.12-15).

Відповідно до п.п. 1.1-1.3 даного Кредитного договору ПАТ «Банк Форум» надав ОСОБА_1 кредит для споживчих потреб у сумі 155000 (сто п'ятдесят п'ять тисяч) доларів США, строком до 13.07.2011 зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 13,9% річних.

Згідно з умовами Додаткової угоди № 1 до Кредитного договору від 24.07.2007 сторони виклали в новій редакції п.п. 1.1, 1.3, 2.1, 2.3, а саме згідно з п.1.1 Кредитного договору змінено форму кредитування та встановлено, що Банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію для споживчих цілей у сумі 210000 (двісті десять тисяч) доларів США. Пунктом 1.3 Кредитного договору передбачено, що позичальник сплачує проценти за користування кредитними коштами в розмірі 13% річних. Відповідно до п.2.3, позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами щомісяця, починаючи з серпня 2009 року у сумі не менше 8750 (вісім тисяч сімсот п'ятдесят) доларів США на відкритий йому позичковий рахунок в Банку (т.1 а.с.16).

На підставі Додаткової угоди № 2 від 08.06.2011 сторони здійснили реструктуризацію за Кредитним договором, в результаті чого змінили форму кредитування з кредитної лінії на кредит для споживчих цілей у сумі 111371,13 долар США (п 1.1 Кредитного договору), продовжили термін користування строком до 13.07.2026 (п. 1.3 Кредитного договору), змінили графік погашення основної суми заборгованості та зобов'язали позичальника здійснювати повернення кредиту частинами щомісячно починаючи з квітня 2012 року згідно з Графіком, що є додатком до Кредитного договору та його невід'ємною частиною (т.1 а.с.17-22).

Відповідно до п.3.2.2 Кредитного договору, у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за Договором, Банк має право вимагати дострокового повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами. Крім того, згідно з п.2.4. Кредитного договору, несплата позичальником процентів у встановлені Договором терміни є підставою для вимоги дострокового повернення кредитних коштів, стягнення процентів за користування кредитними коштами, неустойки, звернення Банком стягнення на заставлене майно.

Згідно з п. 4.1 Кредитного договору, за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів чи сплату процентів, Позичальник сплачує неустойку у вигляді пені у розмірі 0,2 % за кожен день прострочення, що обчислюється з суми простроченого кредиту та (або) несплачених процентів.

Зі змісту положень кредитного договору, укладеного між сторонами, вбачається, що сторони, підписавши цей договір, досягли згоди щодо всіх істотних умов, необхідних для кредитних договорів, а нерівність видів відповідальності обумовлена обсягами зобов'язань взятих сторонами договору.

Згідно ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене в грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

В порядку ст. 533 ЦК України та на момент укладення кредитного договору відповідач мав право здійснювати операції з іноземною валютою, у тому числі операції з надання кредитів в іноземній валюті банківською установою, яка має генеральну банківською ліцензією. Також, як вірно вказав суду першої інстанції, Закон України «Про захист прав споживачів» не містив заборони укладати договори споживчого кредиту в іноземній валюті.

А отже використання сторонами іноземної валюти кредитування не суперечить чинному законодавству України і, відповідно, не може бути підставою для визнання спірного договору недійсним.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою, шостою статті 203 цього Кодексу.

Отже, законодавством передбачений вичерпний перелік підстав для визнання правочину недійсним, виходячи з якого посилання позивача на надання відповідачем неповної інформації та відсутність у договорі певних умов, як на підставу визнання кредитного договору недійсним, не може бути прийнято судом до уваги.

Слід також погодитись з висновком суду першої інстанції про те, що при укладенні Кредитного договору позивач повинна була усвідомлювати, що курс національної валюти України до долара США не є незмінним, зміна цього курсу може настати, і межі коливання курсу не визначені законом , а тому повинна була передбачити та врахувати підвищення валютного ризику.

Таким чином, укладений між сторонами правочин не містить ознак недійсності, а тому, в силу ст. 204 ЦК України, є правомірним.

За наведених обставин колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про неправильність висновків суду першої інстанції при вирішенні вимог зустрічного позову.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з положеннями ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, (ч. 1 ст. 612 ЦК України)

В ст. 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені).

В порядку ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова, установа зобов'язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За вимогам ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позичку частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позички, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Факт виконання позивачем взятих на себе договірних зобов'язань підтверджується меморіальними ордерами : № 127673 від 14.07.2006, № 131381 від 20.07.2006, № 136943 від 27.07.2006, №173219 від 26.07.2007, № 322 від 27.12.2007 (т.1 а.с.23-27). Ці обставини також визнаються і стороною відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи та розрахунку заборгованості, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором станом на 19.08.2015 становить 115805,75 доларів США та 163137,02 гривень, яка складається з: суми заборгованості по тілу кредиту в розмірі 97957,16 доларів США; суми заборгованості по сплаті процентів за договором в розмірі 17848,59 доларів США; суми пені за прострочення сплати тіла кредиту та процентів в розмірі 163137,02 гривень. Вказані нарахування підтверджуються також виписками по особовому рахунку відповідача (т.3 а.с.1-250). Також судом була проведена у справі судова експертиза, яка підтвердила правильність розрахунку основної заборгованості позичальника (т.4 а.с.14-22). Проте, нарахування пені здійснено експертом в іноземній валюті, що не відповідає нормам чинного законодавства та заявленим позовним вимогам, а тому в цій частині до уваги суду не приймаються. До того ж апеляційна скарга не містить доводів щодо правильності визначення судом першої інстанції суми заборгованості.

Оскільки відповідач в добровільному порядку не виконує взяті на себе зобов'язання по договору кредиту, не здійснює платежі по погашенню кредиту, по відсоткам за користування кредитом та по пені за прострочення виконання зобов'язань, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідача заборгованість по кредитному договору, відповідно до наданого розрахунку, правильність якого перевірена в судовому засіданні та не спростована стороною відповідача належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Всупереч вказаній нормі та положенням ч. 1 ст. 60 ЦПК України стороною відповідача не було надано належних і допустимих доказів на спростування заявлених позовних вимог. Разом з тим, апеляційна скарга переважно мотивована неповним з'ясуванням судом обставини справи в зв'язку з відсутністю доказів, що виходячи з наведених положень є обов'язком сторін у справі, зокрема відповідача, а повноваження суду стосуються оцінки наданих сторонами доказів.

Враховуючи вищевикладене, колегія судді приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції повністю відповідає вимогам закону, зібраним доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржуване рішення суду постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 19.05.2017 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: