У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

ХоптиС.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_5, про поділ спільного майна подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 23 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що з 15 серпня 2013 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. У 2014 році за спільні кошти придбали автомобіль Toyota Camry, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, вартістю 21 500 дол. США, що еквівалентно 172 000 грн, який був зареєстрований на відповідача.

Подружнє життя не склалось, тому 22 березня 2015 року відповідач залишив сім'ю та переїхав в будинок своїх батьків, залишивши в своєму користуванні автомобіль.

У квітні 2015 року ОСОБА_3 дізналась, що відповідач перереєстрував даний автомобіль на свого дядька - ОСОБА_5, без її згоди, що на її думку, є способом уникнення від розподілу майна. На сьогоднішній день вартість автомобіля в середньому складає 14 949 дол. США, що еквівалентно 308 397 грн 87 коп. Таким чином, просила задовольнити позов.

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із указаним вище зустрічним позовом, посилаючись на те, що за час шлюбу сторонами також придбано майна на загальну суму 117 тис. грн, яке ОСОБА_3 у своєму позові не включила до переліку майна, що є у спільній сумісній власності, а саме: мультиварка, вартістю 2 тис. грн; телевізор LG, вартістю 12 тис. грн; пральна машина, вартістю 7 тис. грн; холодильник SAMSUNG, вартістю 12 тис. грн; мікрохвильова піч, вартістю 1 500 грн; люстра, вартістю 3 тис. грн; душова кабіна (гідробокс), вартістю 7 500 грн; камін електричний, вартістю 7 500 грн; килим, вартістю 3 500 грн; диван шкіряний, вартістю 10 тис. грн; спальня, вартістю 11 тис. грн; меблі кухонні з вбудованою технікою, вартістю 40 тис. грн. Таким чином, з урахуванням зменшення позовних вимог, просив поділити спільне майно подружжя.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 23 травня 2016 року, позов та зустрічний позов задоволено.

Поділено спільне майно подружжя автомобіль Toyota Camry, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію половини вартості автомобіля в сумі 154 198 грн 93 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Поділено рухоме майно, що є спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_3 наступним чином:

Визнано за ОСОБА_4 право власності на:

- холодильник марки «Samsung» моделі «RB31FERNDSA», вартістю 11 000 грн 97 коп.;

- микрохвільову піч марки «Samsung» моделі «ME86VR», вартістю 1 455 грн 44 коп.;

- диван шкіряний розкладний, вартістю 17 542 грн;

- спальний гарнітур, в тому числі: ліжко двохспальне вартістю 6 247 грн 82 коп. та матрац моділе «Lisma», вартістю 569 грн 60 коп., всього на загальну суму 36 815 грн 83 коп.;

Визнано за ОСОБА_3 право власності на:

- телевізор кольоровий стаціонарний марки «LG» моделі «42LА741», вартістю 10 061 грн 14 коп.;

- килим напільний довговорсий овальний виробництва фірми «Shaddy», вартістю 1 349 грн 22 коп.;

- пральну машину автомат марки «Samsung» моделі «WF602B0BCWG», вартістю 5 111 грн 60 коп.;

- гідробокс марки «ERLIT», вартістю 2 676 грн 30 коп.;

- камін електричний марки «RED», вартістю 5 143 грн 13 коп.;

- меблі кухонні з вбудованою технікою, в тому числі: гарнітур кухонний, вартістю 3 390 грн 75 коп., газова стаціонарна чотирьохкамфорна плита з електричною духовою шафою марки «Whirlpool» моделі «FRH 240/Ja» бежевого кольору, вартістю 4 260 грн, кухонна витяжка марки «Faber», вартістю 1 690 грн, газова колонка марки «Ternet», вартістю 2 тис. грн 29 коп., мийка для посуду з нержавіючої сталі вартістю 779 грн 80 коп., всього на загальну суму 37 342 грн 23 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 різницю у вартості рухомого майна в розмірі 263 грн 20 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить змінити судові рішення в частині вирішення вимог щодо поділу спірного автомобіля та стягнути з нього на користь ОСОБА_3 Ѕ частину вартості спірного автомобіля у розмірі 49 750 грн.

Судові рішення оскаржуються в частині вирішення вимог щодо поділу спірного автомобіля та стягнення Ѕ частини вартості спірного автомобіля, а тому у решті у касаційному порядку не переглядаються.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги в частині поділу спірного автомобіля, виходив із того, що ОСОБА_4 відчужив спірний автомобіль, який є спільною сумісною власністю, без згоди дружини, а тому автомобіль підлягає поділу шляхом стягнення з чоловіка грошової компенсації половини вартості автомобіля на користь дружини.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Засади шлюбу, а також особисті немайнові та майнові права і обов'язки подружжя визначає СК України.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу).

Згідно з роз'ясненнями, що містяться в п. п. 23, 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Судами установлено, що 15 серпня 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 1960. У період шлюбу, а саме: 29 січня 2014 року, сторонами придбано спільне майно - автомобіль Toyota Camry, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1. 10 квітня 2015 року, у період шлюбу, даний автомобіль продано ОСОБА_5

З'ясовуючи реальну вартість автомобіля, суд взяв до уваги не довідку-рахунок купівлі-продажу спірного автомобіля, а довідку ТОВ «Подільський експертний центр» про середню вартість аналогічного автомобіля, яка становить 310 367 грн.

Проте, судами не взято до уваги доводи ОСОБА_4 про наявність довідки-рахунку № 792944, зі змісту якої убачається, що вартість спірного автомобіля становить 149 900 грн. Дану вартість визначено при огляді автомобіля, за наявності даних про технічні характеристики, технічний стан та комплектацію. Довідка ТОВ «Подільський експертний центр» про середню вартість аналогічного автомобіля складена без огляду спірного автомобіля, оцінювач не знав та не міг знати технічних характеристик автомобіля, комплектації, технічного стану тощо.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК).

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно із ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ст. ст. 10, 11 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України ), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом (п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»).

У силу частин 4 та 5 ст. 71 СК України при поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, в разі, якщо речі є неподільними, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Отже, суди не звернули уваги на те, що за правилами ст. 71 СК України для припинення права власності на частину спірного автомобіля необхідне попереднє внесення вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Таким чином, суди не встановили фактичних обставин, від яких залежить правильне вирішення справи, та норми права, які регулюють ці правовідносини, не перевірили доводів та наданих сторонами доказів та обґрунтували своє рішення на припущеннях, що заборонено ч. 4 ст. 60 ЦПК України.

Згідно із ч. 2 ст. 338 ЦПК України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення судом норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи з наведеного, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку про необхідність задоволення касаційної скарги із скасуванням судових рішень в частині вирішення вимог щодо поділу спірного автомобіля та стягнення Ѕ частини вартості спірного автомобіля та направленням справи в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 23 травня 2016 року скасувати в частині вирішення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ автомобіля та стягнення Ѕ частини вартості автомобіля; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_5, про поділ автомобіля та стягнення Ѕ частини вартості автомобіля, справу направити в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик