26 червня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., ІзмайловоїТ.Л., Кадєтової О.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа - ОСОБА_5, про визнання поруки припиненою,
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 29 листопада 2016 року,
в с т а н о в и л а:
У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», (далі -ПАТ КБ «Надра», третя особа - ОСОБА_5, про визнання поруки припиненою.
На обґрунтування позовних вимог зазначав, що 03 вересня 2008 року між ОСОБА_5 та ПАТ КБ «Надра» укладено кредитний договір
від 03 вересня 2008 року, відповідно до умов якого ОСОБА_5 отримала кредит в сумі 95 270 дол. США 69 центів строком до 02 травня 2025 року зі сплатою 14,49 відсотків річних.
У якості забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_4 укладено договір поруки від 03 вересня 2008 року, згідно умов якого він відповідає за зобов'язаннями ОСОБА_5, які виникають з умов кредитного договору від 03 вересня 2008 року.
07 вересня 2009 року ПАТ КБ «Надра» звернулося до ОСОБА_4 з вимогою достроково виконати зобов'язання за кредитним договором,
а з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором звернулося 23 лютого 2012 року.
Позивач вважає, що ПАТ КБ «Надра» пред'явив позов після спливу шестимісячного строку з моменту пред'явлення вимоги до ОСОБА_4,
а тому порука є припиненою на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України.
Ураховуючи наведене позивач просив визнати поруку, що виникла на підставі укладеного договору поруки між ПАТ КБ «Надра» та
ОСОБА_4 03 вересня 2008 року припиненою з 13 березня 2010 року.
Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від
21 липня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 29 листопада
2016 року заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від
21 липня 2016 року залишено без змін.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.
Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.
У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції,
з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження заявлених позовних вимог.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що 03 вересня 2008 року між ОСОБА_5 та ПАТ КБ «Надра» укладено кредитний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_5 отримала кредитні кошти у розмірі 95 270 дол. США 69 центів строком до 02 травня 2015 року зі сплатою
14,49 відсотків річних.
У якості забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_4 03 вересня 2008 року укладено договір поруки.
07 вересня 2009 року ПАТ КБ «Надра» звернувся до ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з претензією сплатити заборгованість за відсотками
у розмірі 10 391,89 дол. США.
23 лютого 2012 року Приморським районним судом м. Одеси зареєстровано позовну заяву ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором
у сумі 1 321 258 грн 45 коп.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами
(з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до
ст. 1048 цього Кодексу.
Ураховуючи наведене, суд апеляційної інстанції, встановив, що претензія відповідача від 07 вересня 2009 року є вимогою щодо погашення заборгованості лише за відсотками у розмірі 10 391,89 дол., банк не просив повернути достроково тіло кредиту та не встановлював новий строк повернення кредиту, а тому кінцевий термін повернення кредитних коштів залишився 02 травня 2025 року.
Крім того, у договорі поруки від 03 вересня 2008 року строк дії договору поруки не встановлений, а тому порука не є припиненою
у розумінні ч. 4 ст. 559 ЦК України.
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.
Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 липня 2016 року та ухвали апеляційного суду Одеської області від 29 листопада 2016 року, тому що судові рішення законні та обґрунтовані.
Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,
Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.
Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 29 листопада 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа - ОСОБА_5, про визнання поруки припиненою залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова