Дата документу 07.02.2017 Справа № 554/892/17
Справа № 554/892/17
Провадження № 2/554/1412/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.02.2017 року суддя Октябрського районного суду м.Полтави Січиокно Т.О., розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про забезпечення позову, -

у с т а н о в и в:

у лютому 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, у якій просить суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором №б/н від 13.10.2014 року у розмірі 31963,16 грн. заборгованості за кредитом, 11559,46 заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 23635,27 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 1376,55 грн. штраф, а всього стягнути кошти на загальну суму 68534 гривень 44 копійки.

Разом із позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову в якій просить накласти арешт на квартиру №107, яка знаходиться за адресою: м. Полтава, б-р. Боровиковського, 12.

Вимоги про забезпечення позову позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 є власником вказаної квартири та може розпорядитись даною квартирою та відчужити її на користь інших осіб, що ускладнить або навіть зробить неможливим виконання рішення суду.

Згідно із ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Крім того, у заяві повинно бути зазначено: причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст.152 ЦПК України).

Як розяснено в пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді про забезпечення позову" встановлено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Між тим, як вбачається із заяви про забезпечення позову, доданих до неї матеріалів, заявником не наведено достатніх правових підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, яка не є предметом спору, обгрунтованих причин і належних доказів на підтвердження того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду та ґрунтується лише на припущеннях заявника.

Оскільки, підтверджуючі дані про те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову відсутні, заходи забезпечення позову не відповідають предмету позову та є неспівмірними із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.151, 152 ЦПК України,

у х в а л и в:

В задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Т.О.Січиокно