АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/2975/2017 Доповідач - Музичко С.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Музичко С.Г.,

Суддів - Кирилюк Г.М., Панченка М.М.,

при секретарі - Гоін В.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 листопада 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Індіго» про стягнення суми страхового відшкодування та пені,

В С Т А Н О В И Л А :

09 березня 2016 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом та просила стягнути з відповідача суму недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 112 511,13 грн., 3% річних за прострочення виплати в розмірі 4 204,15 грн., інфляційні втрати в розмірі 9 496,32 грн. та пеню за прострочення виплати в розмірі 18 023,58 грн.

Протягом розгляду справи позивач зменшила розмір позовних вимог, подавши відповідну заяву, відповідно до якої просила стягнути з відповідача недоплачену суму страхового відшкодування в розмірі 112 511,13 грн., 3% річних за прострочення виплати в розмірі 3 442,97 грн., інфляційні втратив розмірі в розмірі 7 924,23 грн. та пеню за прострочення виплати в розмірі 18 023,58 грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 25 листопада 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Індіго» про стягнення суми страхового відшкодування та пені, відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з відповідача на користь позивача 141 901,91 грн. доплати до страхового відшкодування, пені 3% та інфляційні нарахування., та стягнути судовий збір за подачу позовної заяви та апеляційної скарги.

Зазначає, що визначення вартості автомобіля після ДТП шляхом Інтернет - аукціону без узгодження даного способу оцінювання між сторонами не ґрунтується на договорі страхування та чинному законодавству. Крім того, посилається на те, що наслідки прострочення боржником грошового відшкодування у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, а тому нараховуються незалежно незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримала в повному обсязі. Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечувала.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач та його представник не довели суду, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання за вказаним договором, зокрема, не виплатив у повному обсязі позивачу суму страхового відшкодування.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду в повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 05.02.2015 року між ОСОБА_2 та ТДВ «СК «Індіго» було укладено договір №206-00003-15 добровільного страхування транспортного засобу - автомобіля марки «Volkswagen Toureg», реєстраційний номер НОМЕР_2 (далі-Договір). (а.с.8-13)

Відповідно до умов Договору, страхова сума складає 700 000 грн. 00 коп.

Відповідно до п.7.2 Договору по випадку викрадення та повної конструктивної загибелі франшиза складає 7,00%.

21.03.2015 року о 00.10 год. на Набережному шосе, 5 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої застрахований автомобіль марки «Volkswagen Toureg», належний на праві власності позивачу отримав механічні пошкодження. (а.с.15)

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Статтею 22.1. зазначеного закону визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 29 даного закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

У зв'язку з настанням страхового випадку, позивач 08.06.2015 року звернулась до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування, (а.с.16)

15.07.2015 року відповідачем позивачу було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 135 814,00 грн. (а.с.18)

18.12.2015 року відповідачем позивачу було додатково виплачено страхове відшкодування в розмірі 171 500,00 грн. та пеню в розмірі 39 055,02 грн.

Розрахунок страхового відшкодування в розмірі 135 814 грн. 00 коп. відповідачем проводився на підставі Звіту №320/15 про оцінку вартості майнової шкоди від 29.04.2015 та Звіту №320-1/15 від 02.06.2015 про оцінку вартості пошкодженого транспортного засобу, складених ФОП ОСОБА_4, згідно яких розмір матеріального збитку складає 927 194 грн. 08 коп. та дорівнює ринковій вартості вказаного автомобіля на момент настання дорожньо-транспортної пригоди, а вартість залишків транспортного засобу складає 317 800 грн. 00 коп. При цьому здійснення відновлювального ремонту визнано економічно необгрунтованим, (а.с.76-112, 113-14)

Згідно розпорядження Нацкомфінпослуг №2595 від 27.10.2015 про застосування заходу впливу, ТДВ «СК «Індіго» зобов'язано усунути порушення законодавства про фінансові послуги та повідомити Нацкомфінпослуг про усунення порушень у справі за зверненням ОСОБА_5 (а.с. 125-128)

На підставі вказаного розпорядження, відповідачем ТДВ «СК «Індіго» складено страховий акт №17577/06 та розрахунок страхового відшкодування до нього.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не повністю виплатив суму страхового відшкодування колегія суддів вважає недоведеними та безпідставними, так як позивачем належним чином не обґрунтована недоплачена сума страхового відшкодування в розмірі 112 511,13 грн.

Відповідно до звіту від 02.06.2015 року № 320-1/15 про оцінку вартості пошкодженого транспортного засобу, складеного ФОП ОСОБА_4, вартість пошкодженого транспортного засобу Volkswagen, реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 317 800,00 грн.

Суд правомірно не прийняв до уваги доводи позивача про відсутність можливості визначення вартості залишків пошкодженого транспортного засобу шляхом інтернет-аукціону без узгодження даного способу оцінювання з позивачем, так як законодавством не передбачено єдиного підходу до оцінки залишків пошкодженого транспортного засобу.

Згідно з ст. 36.5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

За змістом статті 36 вказаного закону страховик приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його, у разі невизнання майнових вимог заявника - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Отримавши заяву позивача 08.07.2015 року відповідачем було виплачено 15.07.2015 року страхове відшкодування в розмірі 135 814,00 грн., 18.12.2015 року відповідачем було додатково виплачено страхове відшкодування в розмірі 171 500,00 грн., тобто відповідач прострочив виплату страхового відшкодування.

В апеляційній скарзі зазначено, що позивачем ставилося питання перед судом першої інстанції про відшкодування з відповідача 2 213,05 грн. в якості 3% річних та 3 176,07 грн. інфляційних нарахувань за прострочення виплати в сумі 171 500 грн.

Колегія суддів вважає, що вказані вимоги підлягають задоволенню оскільки розмір страхового відшкодування, який становить 171 500,00 грн., відповідач сплатив невчасно.

Однак, суд першої інстанції вказані обставини та надані позивачем докази до уваги не взяв та ухвалив безпідставне рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Частиною 1 статті 309 ЦПК України передбачено, що підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи (пункт 3).

Враховуючи, що висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 3% річних та індексу інфляції від суми страхування не відповідає обставинам справи та наданим позивачем доказам, рішення суду в цій частині підлягає скасуванню, а позовні вимоги задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2 138,91 гривень.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316-317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 листопада 2016 року скасувати в частині відмови в задоволенні позову щодо стягнення 3 відсотків річних та індексу інфляції від суми страхового відшкодування сплаченого у розмірі 171 500,00 гривень.

В цій частині ухвалити нове рішення наступного змісту.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Індіго» на користь ОСОБА_2 3 % річних у розмірі 2 213,05 гривень та індексу інфляції у розмірі 3 176,07 гривень.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Індіго» на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 2 138,91 гривень

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді