Ухвала

іменем україни

22 червня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євграфової Є.П., Кадєтової О.В., Карпенко С.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Трест «Київміськбуд-2» до ОСОБА_4, третя особа - Відділ опіки та піклування Шевченківського району м. Києва, про виселення без надання іншого житлового приміщення та стягнення неустойки; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Трест «Київміськбуд-2», третя особа - Відділ опіки та піклування Шевченківського району м. Києва, про визнання права користування житловим приміщенням та визнання недійсним договору найму (оренди), за касаційною скаргою ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_5, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 липня 2016 року, ухвалу апеляційного суду м. Києва від 06 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ПрАТ «Трест «Київміськбуд-2» звернулося до суду з позовом, в якому просило виселити ОСОБА_4 разом із неповнолітньою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, із кімнати АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення; стягнути із ОСОБА_4 неустойку в розмірі 8 688 грн 66 коп.

На обґрунтування заявлених вимог ПрАТ «Трест «Київміськбуд-2» посилалося на те, що відповідач разом з неповнолітньою донькою незаконно проживають у гуртожитку, оскільки строк дії цивільно-правового договору, на підставі якого відповідач вселилася до спірного житлового приміщення, закінчився. Крім того, посилаючись на те, що після закінчення строку дії договору найму відповідач не звільняє займане приміщення, продовжує ним користуватися, однак не сплачує орендну плату за користування житловим приміщенням, ПрАТ «Трест «Київміськбуд-2» просило стягнути із ОСОБА_4 на відшкодування збитків за незаконне зайняття житлового приміщення з 01 грудня 2013 року (закінчення терміну дії договору оренди) до 10 квітня 2014 року (звернення до суду) неустойку в розмірі 8 688 грн 66 коп.

ОСОБА_4 заявила зустрічний позов до ПрАТ «Трест «Київміськбуд-2» про визнання недійсним договору найму (оренди) житла від 02 березня 2009 року № 36ф, укладеного між ВАТ трест «Київміськбуд-2» та ОСОБА_4, разом з додатковими угодами до вказаного договору найму, визнання за ОСОБА_4 та неповнолітньою ОСОБА_6 право на користування кімнатою АДРЕСА_1

Обґрунтовуючи вимоги зустрічного позову, ОСОБА_4 зазначала, що з моменту вселення до спірного житлового приміщення на законних підставах вона набула права користування цим житловим приміщенням і виселення можливе лише з дотриманням приписів ст. ст. 128, 125 ЖК УРСР, тобто з наданням іншого рівноцінного житла.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 06 березня 2017 року, позов ПрАТ «Трест «Київміськбуд-2» задоволено.

Виселено ОСОБА_4, ОСОБА_6 із кімнати АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ПрАТ «Трест «Київміськбуд-2» неустойку в розмірі 8 688 грн 66 коп., судовий збір в сумі 478 грн 20 коп., всього: 9 166 грн 86 коп.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_5, просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Задовольняючи позовні вимоги ПрАТ «Трест «Київміськбуд-2» та відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_4, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, правильно застосував положення ст. 785 ЦК України, якою передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов'язки щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Установивши, що ОСОБА_4 разом з донькою станом на час звернення до суду та розгляду справи без законних на те підстав, без спеціального ордера та договору проживають в кімнаті гуртожитку, належного ПрАТ «Трест «Київміськбуд-2» і тим самим позбавляють можливості проживати у спірному житлі інших осіб, а також виходячи з положень п. 9.8 договору найму (оренди) житла від 02 грудня 2012 року № 36ф, суд дійшов висновку, що відповідачі підлягають виселенню без надання іншого житла на підставі ст. 391 ЦК України, з урахуванням стягнення 8 688 грн 66 коп. неустойки за неповернення майна з 01 грудня 2013 року до 10 квітня 2014 року.

При цьому суд правильно застосував норми матеріального права на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами (ст. 212 ЦПК України).

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити та залишити ухвалені судами рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 липня 2016 року, ухвалу апеляційного суду м. Києва від 06 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є.П. Євграфова

О.В.Кадєтова

С.О.Карпенко