АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Музичко С.Г.

при секретарі П'ятничук В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представників ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на ухвалу судді Голосіївського районного суду міста Києва від 17 березня 2017 року про повернення заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

встановила:

у березні 2017р. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулися до суду із заявою про розірвання шлюбу.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17 березня 2017 року заяву повернуто заявникам.

У поданій апеляційній скарзі представники ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просять ухвалу судді скасувати та направити заяву для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заявники посилаються на неправильне застосування норм матеріального права, оскільки обов'язковість нотаріального посвідчення договору стосується лише питання розміру та порядку сплати аліментів, яке встановлено для спрощення звернення до виконавчої служби.

Також представники заявників вважають, що судом порушені норми процесуального права, так як суд повернув заяву без надання строку для усунення недоліків заяви.

Заявники та їх представники, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду апеляційної скарги, у судове засідання не з'явилися, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 направив заяву про розгляд справи у його відсутність, інші учасники судового розгляду причини неявки не повідомили, тому відповідно до положень ст. 305 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд у їх відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Повертаючи заяву, суддя, посилаючись на норми статті 121 ЦПК України, виходив з того, що заявниками не дотримано спеціальної норми закону при зверненні до суду, а саме не додано до заяви про розірвання шлюбу нотаріально посвідченого договору про розмір аліментів на дитину.

Справа №752/5510/17
№ апеляційного провадження: №22-ц/796/6840/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Колдіна О.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
Проте, стаття 121 ЦПК України не містить зазначеного положення, а суддею не дотримано норм процесуального права.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 109 Сімейного Кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про

- 2 -

те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Звертаючись до суду із заявою про розірвання шлюбу, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не надали договір про те, з ким із них буде проживати дитина, яку участь у забезпеченні умов її життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дитини. Надана заявниками мирова угода не є письмовим договором у розумінні статті 109 СК України, а є процесуальним документом, складеним відповідно до положень ст. 175 ЦПК України.

Норми Сімейного Кодексу України не визначають порядок прийняття заяв, які ґрунтуються на його положеннях.

Разом з цим, порядок прийняття, як позовних заяв, так і заяв, поданих у порядку окремого провадження, визначений Цивільним процесуальним Кодексом України і суддя першої інстанції правомірно пославшись на норми статті 121 ЦПК України, проте, не врахував, що вказана стаття передбачає можливість залишення заяви без руху та надання заявнику строку для усунення недоліків поданої заяви, якщо вона не відповідає вимогам, викладеним у нормі, яка визначає форму і зміст заяви, а також перелік документів, які додаються до заяви.

Отже, прийшовши до висновку, що заява ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не відповідає вимогам ст. 109 СК України, суддя повинен був залишити її без руху та надати заявникам строк для усунення її недоліків.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суддею постановлена з порушенням порядку, встановленого для вирішення питання про прийняття заяви, а тому підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Крім того, суддею не надана оцінка тому факту, що заява про розірвання шлюбу подана подружжям протягом одного року після народження їх дитини.

Керуючись ст.ст.303, 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу представників ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу судді Голосіївського районного суду міста Києва від 17 березня 2017 року скасувати, заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу направити до Голосіївського районного суду м. Києва на новий розгляд питання про її прийняття.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: