АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/5554/17 Головуючий 1 інст. Бородіна Н.М.
Категорія: відшкодування шкоди
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«17» жовтня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на рішення Київського районного суду м. Харкова від 25 липня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», ОСОБА_2. В обґрунтування свого позову посилалася на те, що 24 квітня 2015 року ОСОБА_2, керуючи автомобілем Hyundai Accent, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 по вулиці Академіка Білецького, проїхав перехрестя з вулиці Шевченка на забороняючий червоний сигнал світлофора та скоїв зіткнення з її автомобілем Rover 620, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, внаслідок чого її автомобіль зазнав значних механічних ушкоджень.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 14 травня 2015 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Зазначила, що відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 82В від 18 жовтня 2016 року в результаті дорожньо-транспортної пригоди власнику автомобіля Rover 620, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 завдано матеріального збитку з урахуванням зносу на суму 38921,27 грн., вартість відновлювального ремонту склала 83903,27 грн.

Вказала, що між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» та ОСОБА_2 укладено договір № АІ 7754370 від 27 лютого 2015 року, відповідно до якого відповідальність ОСОБА_2 за шкоду заподіяну третій особі була застрахована. Розмір страхової шкоди за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50000,00 грн. на одного потерпілого.

Зазначила, що страхувальником їй у добровільному порядку сплачено тільки 18000,00 грн., решту відшкодування у сумі 20921,27 грн. Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» так і не сплатив.

Вважала, що Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» повинен сплатити їй 20921,27 грн. (38921,27-18000,00), а ОСОБА_2 - 44982,00 грн. (83903,27-38921,27).

Зазначила, що діями відповідачів їй також спричинено моральну шкоду.

Просила стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на її користь суму страхового відшкодування у розмірі 20921,27 грн., стягнути з ОСОБА_2 на її користь суму матеріальних збитків у розмірі 44982,00 грн., та вирішити питання щодо стягнення судових витрат.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 25 липня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено, стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування в розмірі 20921,27 грн., стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму матеріальних збитків в розмірі 44982,00 грн., стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 659,04 грн. по 329,52 грн. з кожного відповідача.

Не погоджуючись з рішенням суду Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення змінити, скасувавши його в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_1 страхового відшкодування в сумі 20921,27 грн. та судового збору в сумі 329,52 грн. і в цій частині ОСОБА_1 відмовити.

При цьому посилався на неповне зясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув уваги на те, що у відповідності до дослідження № АХ3504СК_дод-27.05/2 від 27 травня 2015 року розмір матеріального збитку склав 18578,03 грн.; що висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 82В від 18 жовтня 2016 року не є належним та допустимим доказом, оскільки при його виготовленні експертом визначено вартість матеріального збитку станом на дату проведення дослідження, при цьому зазначено, що ціни на запчастини введені вручну користувачем; що 18 серпня 2015 року ОСОБА_1 виплачено страхове відшкодування в розмірі 18578,03 грн., а не в сумі 18000,00 грн., як зазначено у позові в строки, встановлені чинним законодавством.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» необхідно задовольнити, рішення суду в оскаржуваній частині скасувати.

При цьому судова колегія виходить з наступного.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 в оскаржуваній частині, суд першої інстанції виходив з того, що для додаткового стягнення з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» 20921,27 грн. страхового відшкодування існують законні підстави.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 24 квітня 2015 року сталася дорожньо транспортна пригода, винним в якої визнано ОСОБА_2

Із дослідження № АХ3504СК_дод-27.05/2 від 27 травня 2015 року вбачається, що матеріальний збиток згідно умов страхування визначено на підставі протоколу огляду та калькуляції відновлюваного ремонту, який склав 18578, 03 грн. При огляді пошкодженого автомобіля була присутня ОСОБА_3, яка як вбачається з матеріалів справи, щодо повноти, правильності складання протоколу, вартості матеріального збитку не заперечувала.

Із висновку експертного товарознавчого дослідження № 82В від 18 жовтня 2016 року на замовлення ОСОБА_1, яке проведено майже через півроку після дорожньо-транспортної пригоди вбачається, що матеріальний збиток з урахуванням зносу становить 38921,27 грн., вартість відновлювального ремонту - 83903,27 грн.

Матеріали справи свідчать про те, що суму страхового відшкодування у розмірі 18578, 03 грн. ОСОБА_1 сплачено 18 серпня 2015 року, які вона отримала та претензій до страхової компанії не мала.

Посилання представника ОСОБА_1 на те, що дослідження № АХ3504СК_дод-27.05/2 від 27 травня 2015 року не є належним доказом, оскільки його складено не оцінювачем, тому сума страхового відшкодування нижча ніж та, яку зазначено у висновку експертного дослідження № 82В є безпідставними, виходячи з наступного.

Статтею 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством.

Пунктом 34. 4 статті зазначеного Закону передбачено, що для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Як вбачається з матеріалів справи огляд транпсортного засобу здійснювався аварійним комісаром страхової компанії в присутності ОСОБА_1

Із змісту дослідження № АХ3504СК_дод-27.05/2 від 27 травня 2015 року вбачається, що з ОСОБА_1 узгоджено проведення розрахунку розміру матеріального збитку страховиком та включення до розрахунку розміру матеріального збитку лише тих вузлів та деталей транспортного засобу, які перелічені в протоколі.

Розрахунок матеріального збитку проведено відповідно до положень Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24 листопада 2003 року, довідника «Бюлетень автотоварознавця» та довідника «Трудомісткості робіт по технічному обслуговуванню та ремонту автомобілів».

В суді апеляційної інстанції представник Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» пояснила, що при розрахунку матеріального збитку враховувались також вимоги до порядку та технології ремонту, встановлені заводом виробником даної марки/моделі транспортного засобу, які містяться в компютерній програмі для складання ремонтних калькуляцій «AUDATEX», яка враховує всі нормативи заводу-виробника, постійно оновлюється та використовується для визначення вартості відновлювального ремонту транспортних засобів експертними організаціями в Європі.

В суді апеляційної інстанції сторони пояснили, що механічні пошкодження, які зазначені в протоколах огляду від 28 квітня 2015 року, 05 травня 2015 року, ремонтній калькуляції від 26 травня 2015 року, в дослідженні від 27 травня 2015 року, висновку експертного дослідження від 18 жовтня 2016 року, ремонтній калькуляції від 18 жовтня 2016 року ті ж самі. Різниця полягає тільки в цінах на запчастини, оскільки при складанні калькуляції на замовлення страхової компанії прийнято курс перерахунку 1Є = 24,2705 UAH, що діяв на дату складання калькуляції, а відповідно до калькуляції висновку за замовленням ОСОБА_1 зазначено курс 1Є=28, 3460 UAH.

Із розяснень, які містяться в пункті 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року вбачається, що у разі якщо на час виконання рішення суду про відшкодування шкоди, виправлення пошкодження за одержані за рішенням суду кошти зросли ціни на майно або роботи, на придбання чи проведення яких було присуджено відшкодування, потерпілий із цих підстав може заявити додаткові вимоги до особи, відповідальній за шкоду, якщо не було його вини в тому, що виконання проводилося вже після зростання цін і тарифів.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 отримала страхове відшкодування ще у серпні 2015 року. Претензій до розміру страхового відшкодування вона на той час не мала. Проте, на теперішній час її не влаштовує ця сума, оскільки ціни на запчастини та роботи зросли.

Аналізуючи наведене, судова колегія вважає, що при таких обставинах підстав для стягнення з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_1 додатково 20921,27 грн. не має, оскільки такі вимоги, виходячи з зазначеного, можуть бути заявлені до особи, відповідальній за шкоду.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущений строк позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Оскільки ухвалене судом першої інстанції у справі рішення в оскаржуваній частині не відповідає зазначеним вимогам матеріального та процесуального права, що є підставою відповідно до пункту 2 частини 1 статті 307 ЦПК України для його скасування, воно підлягає скасуванню з відмовою в задоволенні позову ОСОБА_1 в цій частині.

Виходячи з того, що рішення суду в оскаржуваній частині скасовано, відповідно до частин 1, 5 статті 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року із змінами та доповненнями підлягає скасуванню і рішення суду в частині стягнення судового збору в розмірі 329,52 грн. з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_1В з відмовою ОСОБА_1 в задоволенні позову в цій частині.

Також підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» 724, 94 грн. судового збору за подачу апеляційної скарги.

В іншій частині рішення суду не переглядалося.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст.307, п.3 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2.ст.314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України судова колегія

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 25 липня 2017 року в оскаржуваній частині змінити, скасувавши його в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування в розмірі 20921,27 грн. і в задоволенні позову в цій частині ОСОБА_1 відмовити.

В іншій частині рішення суду не переглядалося.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Судді колегії