Справа № 169/253/17 Головуючий у 1 інстанції: Турак О.В.
Провадження № 22-ц/773/918/17 Категорія: 47 Доповідач: Матвійчук Л. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Матвійчук Л.В.,

суддів - Осіпука В.В., Русинчука М.М.,

з участю секретаря Лимаря Р.С.,

позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю "АПК ОСОБА_4", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Соминська сільська рада Турійського району Волинської області, про виділення майнових паїв в натурі або стягнення їх грошової вартості, за апеляційною скаргою представника позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 - ОСОБА_5 на рішення Турійського районного суду Волинської області від 18 травня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Турійського районного суду Волинської області від 18 травня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю "АПК ОСОБА_4", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Соминська сільська рада Турійського району Волинської області, про виділення майнових паїв в натурі або стягнення їх грошової вартості відмовлено.

Представник позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 - ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу на це рішення суду в якій, покликаючись на його невідповідність нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам, які мають значення для справи просить скасувати це рішення і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу позивача слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19 травня 2014 року позивач ОСОБА_3 успадкувала після смерті батька ОСОБА_6, який помер 12 вересня 2012 року, належний йому майновий пай в пайовому фонді СВК ім. Лесі Українки, вартістю 7654 грн, що становить 0,52 відсотка майна пайового фонду кооперативу (а.с. 17, на звороті). 07 травня 2015 року Соминською сільською радою позивачу ОСОБА_3 видано свідоцтво про право власності на майновий пай (майновий сертифікат серії ВЛ №0263816), згідно якого остання має право на пайовий фонд майна СВК ім. Лесі Українки, та її частка у пайовому фонді складає 0,52 %, що в грошовому еквіваленті станом на 01 квітня 2001 року становить 7654 грн.(а.с. 18). 28 лютого 2003 року Соминською сільською радою позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 видано свідоцтва про право власності на майновий пай (майнові сертифікати серії ВЛ №0194000 та серії ВЛ №0193998), згідно яких останні мають право на пайовий фонд майна СВК ім. Лесі Українки, та їхня частка у пайовому фонді складає 0,11 % та 0.54%, що в грошовому еквіваленті станом на 01 квітня 2001 року становить 1603 грн. та 7970 грн. відповідно (а.с. 19, 20).

Відповідно до витягу з єдиного державного реєстру підприємств та організацій правонаступником СВК імені ОСОБА_7 України є ТзОВ «АПК ОСОБА_6» (а.с. 40-41). 31 серпня 2005 року між співвласниками майна, отриманого в результаті припинення СВК імені ОСОБА_7, та ТзОВ «АПК ОСОБА_6» укладено договір про спільне володіння, користування і розпорядження майном, що знаходиться у спільній частковій власності, відповідно до якого співвласники домовились передати майно за цивільно правовими договорами ТзОВ «АПК ОСОБА_6». Вартість частки позивачів згідно додатку до вказаного договору становить: ОСОБА_1 1237 грн., ОСОБА_2 6154 грн., ОСОБА_3 5909 грн., що зазначено також на зворотній стороні майнових сертифікатів позивачів.

Згідно з умовами договору про спільне володіння, користування і розпорядження майном, що знаходиться у спільній частковій власності, з метою оперативного вирішення питань, що виникають в процесі виконання договору, співвласники створили Спілку громадян співвласників, на зборах уповноважених якої прийнято рішення про виділення майна в натурі групі осіб на загальну суму 79913 грн. та про припинення діяльності Спілки, що стверджується протоколом від 16 квітня 2008 року. Рішення зборів співвласників про виділення паю позивачам не приймалося.

Відповідно до ч. 1 ст. 355, ч. 1 ст. 356, ч.ч.1, 2, 3 ст. 358 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Питання про виділення майнових паїв в натурі врегульовано Законом України «Про колективне сільськогосподарське підприємство»,Указом Президента України «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки» від 29 січня 2001 року № 62/2009, постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року № 177 «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки», Наказом Міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 року № 62 «Про затвердження Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств» (далі Порядок), Рекомендаціями щодо порядку здійснення права спільної часткової власності власниками майнових паїв колишніх колективних сільськогосподарських підприємств, затверджених наказом Міністерства аграрної політики України від 20 травня 2008 року № 315 (далі Рекомендації).

Порядок виділення частки майна передбачено пунктами 4.1, 4.2, 4.3 Рекомендацій, відповідно до яких, зокрема, співвласник, який виявив бажання отримати в натурі належну йому частку майна подає уповноваженій особі, а у разі її відсутності зборам співвласників відповідну заяву; частка з майна, що перебуває у спільній частковій власності, виділяється її співвласнику в натурі; для виділення спільної частки в натурі співвласник може об'єднати свою частку з частками інших співвласників, які виявили бажання отримати їх у натурі; якщо виділення в натурі частки з майна, що перебуває у спільній частковій власності, є неможливе (неподільна річ), співвласник, який виявив бажання отримати її в натурі, має право на одержання від інших співвласників матеріальної, у тому числі грошової компенсації вартості його частки.

Таким чином, співвласники розпайованого майна колективного сільськогосподарського підприємства мають право отримати свій майновий пай лише у вигляді та розмірі визначеному рішенням зборів співвласників паїв або у порядку виділу своєї частки із спільного майна шляхом пред'явлення позову до всіх інших співвласників.

Підставою для виділення майнових паїв у натурі чи отримання їх вартості окремими особами є заяви власників майнових паїв про виділення їхнього майна в натурі. Такі заяви розглядають збори співвласників майнових паїв, які приймають відповідні рішення, що оформляються протоколом зборів співвласників. Отже, праву власника вимагати видачі майнового паю відповідає право співвласників цього майна вирішувати питання складу і структури майнового паю, способу і терміну його виділу, при здійсненні яких (прав) повинні враховуватись інтереси обох сторін.

За таких обставин суд першої інстанції встановивши, що позивачами не була дотримана процедура звернення щодо виділення майнових паїв, яка передбачена чинним законодавством, а саме: з відповідними заявами до Спілки співвласників майна вони не звертались, рішення зборів співвласників про виділення майнових паїв позивачам не приймалося, та позов пред'явлено лише до ТзОВ «АПК ОСОБА_6», а не до всіх інших співвласників, прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги, що саме відповідач товариство з обмеженою відповідальністю «АПК ОСОБА_6» зобовязане виділити в натурі належні позивачам майнові паї або виплатити їх вартість у грошовому еквіваленті не ґрунтуються на вимогах закону виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» майно колективного підприємства належить його членам на праві часткової власності.

Розподіл майна між співвласниками врегульовано нормами глави 26 «Право спільної власності» ЦК України, зокрема право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння і користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації (ч.ч. 1, 3 ст. 358 ЦК України).

За змістом ч. 2 ст. 356 ЦК України суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Отже, власники спільної часткової власності здійснюють свої права за спільною згодою і жоден з співвласників самостійно або за згодою декількох власників не вправі вирішувати долю спільного майна без згоди всіх співвласників.

Оскільки, рішення зборів співвласників про виділення майнового паю позивачам не приймалося, останні передчасно звернулись з позовом до суду про зобовязання ТОВ «АПК ОСОБА_6» видати належні їм майнові паї в натурі або стягнути грошову компенсацію, при цьому не дотримавшись встановленого порядку, не визначили перелік майна, на яке вони претендують, що порушує право інших співвласників майна реорганізованого СВК ім. Лесі Українки до яких позов не предявлено.

Виходячи з вищенаведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, правильно встановив обставини справи, дослідив докази у справі, надав їм належну оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не містять підстав для зміни чи скасування рішення суду, яке ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 - ОСОБА_5 відхилити, а рішення Турійського районного суду Волинської області від 18 травня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді