Провадження № 4-с/369/17/17
УХВАЛА

Іменем України

07.06.2017 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Пінкевич Н.С.,

за участі секретаря Ярмак О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1, заінтересовані особи державний виконавець Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області ОСОБА_2, Києво-Святошинський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області, начальник Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київської області ОСОБА_3, публічне акціонерне товариство «Кредит ОСОБА_4» про визнання дій неправомірними, зобовязати вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2016 року заявник звернувся зі скаргою до суду. Свої вимоги мотивував тим, що на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішення УДВС ГТУЮ у Київській області перебуває виконавчий лист №2-59/11, виданий Києво-Святошинським районним судом, щодо виконання рішення про звернення стягнення на іпотечне майно. 21 листопада 2016 року начальник УДВС ГТУЮ в Київській області ОСОБА_3 прийняв постанову про передачу ВП №38728837 на підставі п.7 Інструкції та доповідної записки, яка відсутня в матеріалах виконавчого провадження. Дана постанова є неправомірною. Так, було передано лише одне виконавче провадження, хоча у відділі на той час перебувало зведене виконавче провадження, тому передаватись мало зведене виконавче провадження, а не лише одне.

Вказав, що державний виконавець Міщенко Л.М. всупереч вимог Закону не відмовила у передачі виконавчого провадження, а прийняла постанову про передачу виконавчого провадження ВП №38728837. Не повідомила начальну про наявність відкритого провадження про визнання дій неправомірними, та про наявність ухвали суду від 08 квітня 2016 року, якою визнано дії державного виконавця неправомірними, зобовязав державного виконавця скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження та про арешт майна боржника, оголошення заборони на його відчуження. Фактично вона не виконала ухвалу суду, що є порушенням закону.

Просив суд визнати дії начальник Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київської області ОСОБА_3 щодо винесення постанови про передачу виконавчого провадження ВП №38728837 від 21 листопада 2016 року неправомірними; зобовязати начальника Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київської області ОСОБА_3 скасувати постанову від 21 листопада 2016 року про передачу ВП №38728837; визнати дії головного державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області ОСОБА_2 щодо винесення постанови про передачу виконавчого провадження ВП №38728837 від 28 листопада 2016 року; зобовязати державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області, який здійснює виконавчі дії по зведеному виконавчому провадженню №48963356, винести постанову про відмову виконати постанову начальника Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київської області ОСОБА_3 від 21 листопада 2016 року про передачу виконавчого провадження ВП №38728837; зобовязати державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області, який здійснює виконавчі дії по зведеному виконавчому провадженню №48963356, усунути порушення.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 доводи скарги підтримав. Просив задоволити у повному обсязі.

У судовому засіданні державний виконавець Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області ОСОБА_2 проти доводів скарги заперечувала, просила відмовити в задоволенні скарги.

У судове засідання начальник Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київської області ОСОБА_3 не зявився. Про час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду скарги до суду не надходило.

У судове засідання представник ПАТ «Кредит ОСОБА_4» не зявивсь. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Клопотань про відкладення розгляду скарги до суду не надходило. Направили суду письмові заперечення проти доводів скарги. Просили відмовити в задоволенні скарги.

За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Суд, заслухавши пояснення осіб, що брали участь у розгляд справи, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

За ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є, зокрема, те, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб; державний виконавець роз'яснює особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, їхні права згідно з вимогами цього Закону.

Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

У разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу ДВС задовільними вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

При розгляді справи судом встановлено, що 12 червня 2015 року Києво-Святошинським районним судом Київської області було видано виконавчий лист № 2-59/11 про звернення стягнення на предмет іпотеки земельну ділянку, яка розташована в с. Малютянка Києво-Святошинського району Київської області вул. Дачна, 35, яка належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу укладеного від 01.12.2006 року посвідченого приватним нотаріусом Апишковою 3.І. та зареєстрованого в реєстрі правочинів під № 8184 та держаного акту зареєстрованого в книзі записів реєстрації Державних актів на право власності на землю за № 46 площею 0,1863 га, кадастровий номер :01:005:0059. За рахунок предмета іпотеки задовольнити позовні вимоги ПАТ „Кредит ОСОБА_4 в сумі 640 166 гр. 15 коп., що випливають з кредитного договору № 00010-МL-57 від 27.08.2008 року укладеного між ЗАТ «Кредит ОСОБА_4 та ОСОБА_1, включаючи повернення суму кредиту, заборгованість за відсотками, пеню за порушення строків сплати відсотків. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ „Кредит ОСОБА_4 1700 гр. судового збору та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 1730 гр.

Вказаний виконавчий лист був предявлений до виконання до відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції ОСОБА_5 від 20 червня 2013 року було відкрито виконавче провадження (ВП №38728837).

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції ОСОБА_6 від 06 жовтня 2015 року накладено арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження (ВП №38728837).

Постановою державного виконавця ВДВС Києво-Святошинського РУЮ від 05 жовтня 2015 року приєднано виконавче провадження до зведеного виконавчого провадження ВП48963356.

Не погоджуючись з відкриттям виконавчого провадження ОСОБА_1 подала до суду скаргу. З пояснень сторін встановлено, що про відкриття провадження за вищевказаною скаргою виконавчій службі було відомо, що також підтверджується поданням ними матеріалів виконавчого провадження.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 квітня 2016 року визнано дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Києво- Святошинського районного управління юстиції щодо прийняття до провадження виконавчого листа № 2-59/11 від 12.06.2013 року, неправомірними; зобовязано державного виконавця відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції який здійснює виконавчі дії по виконавчому провадженню № 38728837 станом на 07.12.2015 року скасувати постанову ВДВС Києво-Святошинського РУЮ від 20 червня 2013 року про відкриття виконавчого провадження; зобовязано державного виконавця відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції, який здійснює виконавчі дії по виконавчому провадженню за № 38728837 станом на 07.12. 2015 року скасувати постанову ВДВС Києво-Святошинського РУЮ від 06 жовтня 2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Дана постанова не оскаржувалась особами, які брали участь в розгляді справи.

Відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 № 512/5: питання про передачу виконавчого документа іншому органу державної виконавчої служби вирішується начальником органу державної виконавчої служби вищого рівня (про передачу виконавчого документа з відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - директором цього Департаменту), про що виноситься відповідна постанова (крім випадків, передбачених абзацом другим пункту 6 цього розділу).

Передача виконавчих проваджень на виконання може здійснюватися до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби, відділів державної виконавчої служби та виконавчих груп, утворених при цих органах, - за рішенням начальника управління державної виконавчої служби щодо виконавчих проваджень, що перебувають на виконанні у відділах державної виконавчої служби.

21 листопада 2016 року начальник Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київської області ОСОБА_3 виніс постанову про передачу матеріалів виконавчого провадження №38728837 з виконання виконавчого листа Києво-Святошинського районного суду Київської області №2-59/11 від 12 червня 2013 року про звернення стягнення на майно; та зобовязано державного виконавця у строк до 30 листопада 2016 року забезпечити передачу та прийняття матеріалів зведеного виконавчого провадження.

Згідно ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

У п.6 та п.7 розділу 5 Інструкції вказано, що виконавче провадження передається з одного органу державної виконавчої служби до іншого у разі: якщо місце проживання, перебування, роботи боржника або місцезнаходження його майна знаходиться на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби; відводу (самовідводу) всіх державних виконавців органу державної виконавчої служби; утворення виконавчої групи при кількох органах державної виконавчої служби; якщо виконавчі провадження щодо одного й того самого боржника відкриті в різних органах державної виконавчої служби; наявності інших обставин, що ускладнюють виконання рішення.

У випадках, передбачених абзацами третім та четвертим пункту 7 цього розділу, особа, яка прийняла рішення про передачу матеріалів виконавчого провадження, виносить вмотивовану постанову, де обовязково зазначаються обставини, що обумовили передачу виконавчого провадження, та строки передачі матеріалів виконавчого провадження, які не можуть перевищувати п'яти робочих днів. Постанова надсилається сторонам виконавчого провадження та до відповідних органів державної виконавчої служби.

Обґрунтовуючи питання передачі матеріалів виконавчого провадження начальник управління вказав, що передача матеріалів даних виконавчих проваджень до відділу примусового виконання рішень здійснюється з метою здійснення належного і постійного контролю за виконанням рішення суду, організації неупередженого подальшого виконання виконавчого провадження у відповідності до вимог Інструкції. Разом з тим, дана постанова не містить посилань на наявність інших обставин, що ускладнюють виконання рішень як передбачено Інструкцією.

Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

У судове засідання заінтересована особа не зявилась та не дала будь-яких заперечень щодо доводів скарги. Оскільки оскаржувана постанова не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та вимогам Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012, не містить обґрунтування обставин та нормативного обґрунтування як того вимагає Інструкція, а вказаний лише загальний розділ 5 Інструкції, з неї не можливо встановити чи вирішувалось питання про обєднання, приєднання виконавчого провадження, відсутність обґрунтування передачі лише одного виконавчого провадження зважаючи на те, що у відділі перебувало на виконанні зведене виконавче провадження, а також наявність ухвали суду щодо скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, тому доводи скарги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Також судом встановлено, що постановою державного виконавця Києво-Святошинського РВ ДВС від 28 листопада 2016 року передано виконавче провадження ВП №38728837 до відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Київській області.

Дана постанова прийнята на виконання постанови начальника Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київської області ОСОБА_3 від 21 листопада 2016 року.

Відповідно до розділу 5 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 № 512/5 державний виконавець зобовязаний не пізніше наступного робочого дня з дня надходження постанови, зазначеної у абзаці третьому цього пункту, винести постанову про передачу виконавчого документа та направити виконавчий документ до відповідного органу державної виконавчої служби. Про передачу виконавчого провадження іншому органу державної виконавчої служби або до виконавчої групи державний виконавець виносить відповідну постанову, яку разом з матеріалами виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня її винесення надсилає до органу державної виконавчої служби, до якого передається виконавче провадження.

Державний виконавець, якому передано виконавче провадження, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження матеріалів виконавчого провадження зобовязаний винести постанову про прийняття виконавчого провадження, яку надсилає сторонам виконавчого провадження.

Таким чином, державний виконавець Міщенко Л.М. отримавши постанову начальника Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київської області ОСОБА_3 відповідно до Інструкції прийняла постанову про передачу виконавчого провадження ВП №38728837. Чинна Інструкція не передбачає права державного виконавця направляти самостійно вирішувати направляти чи не направляти виконавче провадження, а містить лише обовязок передати виконавче провадження. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що державний виконавець діяв в межах його повноважень. Крім того, особа має право на вибір способу захисту свого права. Разом з тим це не може бути будь-який, а лише такий, що передбачений чинним законодавством. На даний час Інструкція не передбачає прийняття державним виконавцем постанови про відмову виконати постанову начальника. Суд не бере до уваги твердження представника скаржника,що державний виконавець проігнорувала ухвалу суду щодо законності відкриття виконавчого провадження, оскільки суду не надано доказів того, що державному виконавцю на день прийняття постанови 28 листопада 2016 року було відомо про прийняту судом ухвалу. Тому в цій частині скарга не підлягає до задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 та ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення.

На підставі ст. 1, 6, 11, 13, 52, 57 Закону України «Про виконавче провадження» та керуючись ст. ст. 60, 383-389 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати дії начальник Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київської області ОСОБА_3 щодо винесення постанови про передачу виконавчого провадження ВП №38728837 від 21 листопада 2016 року неправомірними.

Зобовязати начальника Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київської області ОСОБА_3 скасувати постанову від 21 листопада 2016 року про передачу ВП №38728837

У задоволенні решти вимог відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом п'яти днів з дня її отримання.

Суддя