ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/543/17
"02" жовтня 2017 р. смт Петриківка
Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Караула О.А., за участю секретаря судового засідання Дудки В.В., розглянувши в смт Петриківка у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -
13.06.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів. Свої вимоги, мотивує тим, що відповідачу у справі ОСОБА_2 ним було надано позику, а саме грошові кошти в розмірі 32 500.00 грн. Пояснюючи, що кошти отримано відповідачем для здійснення господарчої діяльності. Зазначені обставини підтверджуються, складеною відповідачем власноруч та підписаною розпискою від 22.07.2016 року. Згідно розписки ОСОБА_2 взяв позику, суму коштів в розмірі 32 500, 00 грн. та зобов'язувався терміном двох місяців повернути йому, при цьому сплатити 15 % від суми позики. До теперішнього часу відповідач борг не повернув. У 2016 році він неодноразово по мобільному зв'язку намагався зателефонувати відповідачу, який обіцяв повернути грошові кошти взяті у борг, але з початку 2017 року відповідач на зв'язок не відповідав, уникав зустрічі з ним. У зв'язку з цим, просить стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в розмірі 62 236,53 грн., які складаються з: суми боргу в розмірі - 32 500,00 грн., суми процентів в розмірі - 24 375, 00 грн., суми втрат від інфляції в розмірі - 3 899, 50 грн., суми 3% річних в розмірі - 712,03 грн.
Представник позивача ОСОБА_3 надав заяву про розгляд справи за його відсутності та позивача, позов підтримують в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечують.
Відповідач, будучи належним чином неодноразово повідомленим про день, час та місце слухання справи, до суду не з`явився.
Суд зазначає, що за приписами ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Хоча на адресу суду повернувся конверт з відміткою "за закінченням терміну зберігання", виходячи з аналізу вказаної норми, відповідач вважається належним чином повідомленим.
З огляду на належне повідомлення відповідача, справа призначена в порядку заочного розгляду, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи з урахуванням заяви позивача, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.
Судом встановлено, що сторони 22.07.2016 уклали договір позики на суму 32 500,00 грн., та відповідач надав розписку позивачеві, як борговий документ, що підтверджує укладення договору позики та прийняття кожним із них відповідних зобов'язань. Зокрема відповідач зобов'язувався повернути борг через 2 місяці, тобто 22.09.2016 з відсотками 15 % від суми боргу.
Відповідно до ст. ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Договір позики укладений між сторонами у письмовій формі містять зазначені у ст. 1046 ЦК України умови, зокрема про отримання грошей із зобов'язанням їх повернути, так як сторонами погоджено, що вказані кошти отриманні відповідачем у борг.
Належних та допустимих доказів щодо не укладення договору позики відповідач не надав.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до ч.1 та 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному чи кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною.
Договір позики є одностороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної суми або речей.
Дане узгоджується з Правововим висновком Верховного суду України про стягнення боргу за договором позики від 18.09.2013.
Судом також встановлено, що відповідач у строки, передбачені ч.1 ст. 1049 ЦК України, та на час розгляду справи не повернув борг і таких доказів, щодо повернення коштів, останній суду також не надав.
Термін прострочення сплати боргу за договором позики від 22.07.2016 визначено позивачем з 23.09.2016 (що відповідає встановленому борговою розпискою строку повернення боргу) по 22.05.2017 (дати визначеної Позивачем), що складає відповідно 241 дні.
Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні вказаний строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатить грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України (ст.1050 ЦК).
Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно з ч.3 ст.545 ЦК України наявність боргового документу у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Відповідно наявність розписки у кредитора дану обставину спростовує.
Суд вважає, що розписка відповідача, оригінал якої знаходиться у позивача, є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі позичальнику грошової суми позивачем та не повернення їх позикодавцю.
Таким чином, вимоги Позивача про наявність боргових зобов'язань є обґрунтованими.
Між тим, суд не може погодитися з позивачем щодо розрахунку процентів, які визначені позивачем за період з 22.07.2016 р. по 22.05.2017 р. в розмірі 24 375, 00 грн., з огляду на таке.
Правила щодо сплати процентів від суми позики містяться у статті 1048 ЦК України, згідно із частиною першою якої позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
При обрахунку суми, позивач визначає розмір процентів, а саме 15 % за кожні два місяці користування коштами, що складає термін 10 місяців, договором позики дійсно визначено саме такий розмір, проте інший термін одержання процентів за користування коштами, відповідно до розписки від 22.07.2016 року. З якого слідує, що проценти в розмірі 15 % за користування коштами в розмірі 32 500,00 грн. узгоджені сторонами у термін 2 місяці, що становить 4, 875.00 грн.
При цьому, суд також бере до уваги, висновок правової позиції, викладений в постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року за № 6-36цс-14, винагорода для позикодавця встановлюється у формі процентів від суми, що надається у позику, розмір яких визначається сторонами в договорі позики, або, якщо такий розмір процентів не встановлений, він визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Отже з відповідача на користь позивача за договором позики від 22.07.2016 слід стягнути заборгованість в розмірі 42 374, 00 грн., що складається з:
- 32 500, 00 грн. основного боргу;
- 4875, 00 грн. 15 % за користування коштами в термін 2 місяці, починаючи з 22.07.2016 року по 22.09.2016 року;
- 4 355, 00 грн. інфляційного збільшення суми боргу, що обраховано наступним чином: за вересень місяць 2016 рік: 32 500,00 *101,8 % /100 - 32 500, 00 = 585,00 грн.; за жовтень 2016 рік: 32 500,00 *102,8 % /100 - 32 500, 00 = 910,00 грн.; за листопад 2016 рік: 32 500,00 *101,8 % /100 - 32 500, 00 = 585,00 грн.; за грудень 2016 рік: 32 500,00 *100,9 % /100 - 32 500, 00 = 292,50 грн.; за січень 2017 рік: 32 500,00 *101,1 % /100 - 32 500, 00 = 357,50 грн.; за лютий 2017 рік: 32 500,00 *101,0 % /100 - 32 500, 00 = 325,00 грн.; за березень 2017 рік: 32 500,00 *101,8 % /100 - 32 500, 00 = 585,00 грн.; за квітень 2017 рік: 32 500,00 *100,9 % /100 - 32 500, 00 = 292,50 грн.; за травень 2017 рік: 32 500,00 *101,3 % /100 - 32 500, 00 = 422,50 грн.; Всього 4 355, 00 грн. При цьому використані такі значення: 32 500,00 - розмір заборгованості; (101,8 *102,8 *101,8 *100,9 *101,1 *101,0 *101,8 *100,9*);- середній індекс інфляції встановлений Держкомстат України за період з 23.09.2016 року по 22.05.2017 року (дата визначена позивачем).
- 644,00 грн. - три проценти річних від простроченої суми боргу починаючи з 23.09.2016 по 22.05.2017(дати визначеної позивачем), за 241 дні користування грошовими коштами, що обраховано наступним чином: 32 500 *3*241:365:100. При цьому використані такі значення: 32 500 - розмір основної заборгованості; 3 - кількість відсотків згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України та 241 - кількість днів користування позикою.
Таким чином, з огляду на обставини справи, оскільки, відповідач не виконує свої зобов'язання перед позивачем за договорами позики, сума грошових коштів не повернута, а тому суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення заборгованості, в тому числі трьох відсотків річних та інфляційних витрат у розмірі встановленим судом.
В силу ст. 11, 60 ЦПК України доказів зворотного Відповідачем не надано.
Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 88 ЦПК України, а саме хоча і позов задоволено частково, однак враховуючи обов'язковий мінімальний розмір судового збору, судові витрати понесені позивачем по сплаті судового збору, слід стягнути з відповідача у розмірі 640 грн. 00 коп.
Керуючись ст.ст. 1046, 1047, 1048 та 1049 ЦК України, ст.ст. 10, 14, 57, 88, 209, 215 та 224 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2) суму боргу за договором позики від 22 липня 2016 року у розмірі 42 374 (сорок дві тисячі триста сімдесят чотири) грн. 00 коп., з яких 32 500, 00 грн. - основна заборгованість, 4 875, 00 - проценти, 4 355, 00 грн. - інфляційні витрати, 644, 00 - три проценти річних.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення може бути пред'явлено до примусового виконання протягом трьох років з наступного дня після набрання ним законної сили.

Суддя О. А. Караул