22-ц/775/385/2017(м)
Головуючий у 1 інстанції Д»яченко Д.О.
Суддя-доповідач Попова С.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

05 липня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого Попової С.А.,

суддів Гаврилової Г.Л., Ткаченко Т.Б.,

за участю секретаря Гаркуша О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом на частку в спадковому майні та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування на частку в спадковому майні за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 травня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до рідної сестри ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх батько - ОСОБА_4, після смерті якого залишилось майно - 1/2 частина житлового будинку АДРЕСА_1. Право власності на іншу 1/2 частину цього жилого будинку належала їх матері - ОСОБА_5, яка пережила свого чоловіка.

За своє життя батько ОСОБА_4 своїм заповітом призначив позивача та свого онука, сина відповідачки - ОСОБА_6, своїми спадкоємцями на все своє майно у рівних частках. Спадщина відкрилась по заповіту та по закону, оскільки ОСОБА_6, не подав заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк. Таким чином, на момент смерті батька позивач був спадкоємцем за заповітом та за законом, у зв'язку з неприйняттям спадщини іншим спадкоємцем за заповітом. Крім позивача, спадкоємцем за законом також була мати позивача - ОСОБА_5, яка мешкала з померлим на момент відкриття спадщини, і фактично прийняла спадщину, подала заяву про видачу їй свідоцтва на право власності на 1/2 частину будинку у спільній сумісній власності подружжя, а також заяву на обов'язкову частку у спадщині.

Частка матері ОСОБА_5, після прийняття та оформлення позивачем спадщини після смерті ОСОБА_4, складала 5/8 частини будинку (де 1/2 частина у спільній сумісній власності подружжя, 1/8 частина - спадщина за законом). Дана спадщина фактично була прийнята, але документально мати не оформила правовстановлюючі документи, не встигла отримати відповідне свідоцтво.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5, після її смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно - на 5/8 частини домоволодіння АДРЕСА_1. За життя спадкодавцеь своїм заповітом призначила своїх дітей: позивача та відповідача спадкоємцями на все своє майно в рівних частинах.

У встановлений законом строк позивач та відповідач звернулись нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Позивачу за результатами розгляду заяви від 23.11.2016 року нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв'язку з тим, що відсутні документи, які підтверджують право власності спадкодавця на вищевказаний будинок, в зв'язку з чим позивач не має можливості реалізувати свої спадкові права і отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Просив суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 5/16 частин житлового будинку АДРЕСА_1.

У березні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду із зустрічним позовом до брата ОСОБА_2 (а.с. 56-58) про визнання права власності в порядку спадкування на 1/2 частину батьківського домоволодіння АДРЕСА_1, посилаючись на аналогічні обставини. ОСОБА_3 вважає, що має право на 1/4 частину будинку, як мати померлого ОСОБА_6 Згідно заповіту мати заповідала все майно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках. Вона звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, за результатами розгляду якої відмовлено у вчиненні нотаріальної дії (видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом) через відсутність документів, які підтверджують право власності ОСОБА_5 на вищевказаний будинок.

Рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 травня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5 на 5/16 часток житлового будинку АДРЕСА_1. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування на 1/2 частку домоволодіння АДРЕСА_1 разом з прибудовами, загальною площею 70,9кв.м, житловою площею 30,4кв.м відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просила рішення скасувати частково і ухвалити нове рішення, яким зустрічний позов задовольнити частково. В своїх поясненнях уточнила свої вимоги, що зводяться до визнання за нею права власності на 5/16 часток спадкового жилого будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті її матері - ОСОБА_5

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_3, яка підтримала доводи скарги, розглянувши справу відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України у відсутність повідомлених належним чином про дату і час розгляду справи ОСОБА_2 та його представника - ОСОБА_7, від яких надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 і відповідач ОСОБА_3 є дітьми ОСОБА_4 і ОСОБА_5

Батько ОСОБА_4 перебував у шлюбі із матір'ю ОСОБА_5 з 06.01.1955р. (а.с. 84).

Право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва будинку № 1473 від 18.04.1960р. та реєстраційним посвідченням Жданівського бюро технічної інвентаризації від 20.10.1962р. (а.с. 6-8, 96-98).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 9). За своє життя ОСОБА_4 заповідав 18.02.1996р. належне йому майно в рівних частках синові - ОСОБА_2 і онуку - ОСОБА_6 (синові відповідача ОСОБА_3) (а.с. 92зв.-93).

ОСОБА_5, як переживша свого чоловіка дружина, що фактично прийняла спадщину, звернулась до нотаріальної контори із заявою від 21.04.1997р., про видачу їй свідоцтва про право власності на 1/2 частину жилого будинку НОМЕР_1, як на частину майна, придбаного в період шлюбу із ОСОБА_4, в порядку ст. 22 КпШС України, а також просила видати свідоцтво на обов'язкову частку у спадщині, як непрацездатна особа, в порядку ст. 535 ЦК України (а.с. 91).

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.67).

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 За своє життя ОСОБА_5 заповідала 23.02.2007р. належне їй майно в рівних частках синові - ОСОБА_2 і донці - ОСОБА_3 (а.с. 62, 77).

ОСОБА_2 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частку спадкового майна після смерті батька ОСОБА_4, що складається з 1/2 частки житлового будинку АДРЕСА_1 (= 1/8 частки позивача), та свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частки цього будинку після смерті ОСОБА_4, що складається з 1/2 частки цього жилого будинку НОМЕР_1 (= 1/4 частки позивача) (а.с.27, 28). Сумарно частка позивача у спадковому майні складає 3/8 частин.

Інші 5/8 частин складають спадщину, що залишилась після смерті ОСОБА_5, яка є спірною між сторонами у даній справі.

Постановами нотаріуса від 23.11.2016р. і 17.03.2017р. ОСОБА_2 і ОСОБА_3, які своєчасно звернулись із заявами про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері, відмовлено у вчиненні нотаріальної дії: у посвідченні свідоцтва про право на спадщину за заповітом через відсутність правовстановлювальних документів, що підтверджували б право власності заповідача ОСОБА_5 на частину житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с. 70, 71, 99).

Суд, задовольняючи основний позов ОСОБА_2 врахував відмову нотаріуса оформити свідоцтво на 5/16 частин спадкового домоволодіння НОМЕР_1 після смерті його матері - ОСОБА_5 через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів, встановив його право на цю спадкову частку і відновив невизнане в даній частині право позивача в судовому порядку.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 не довела фактів того, що її син -ОСОБА_6 прийняв спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4, та що до неї перейшли права та обов'язки її покійного сина як спадкоємця спадкодавця. В ході розгляду справи ОСОБА_3 не скористалась своїм правом уточнити позовні вимоги, зменшити їх. Суд врахував, що з позовної заяви не вбачається, після якого спадкодавця ОСОБА_3 бажає прийняти спадщину, а також не уточнено право її за законом чи за заповітом.

З такими висновками суду в повному обсязі погодитись не можна, виходячи з наступного.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Відповідно до ст. 71 Закону України від 02.09.1993р. № 3425-XII «Про нотаріат», у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна.

Як вбачається з копій матеріалів спадкових справ після смерті ОСОБА_4 і ОСОБА_5, після смерті чоловіка ОСОБА_4 його дружина в порядку ст. 22 КпШС України звернулась із заявою до нотаріальної контори за видачею свідоцтва на половину подружнього майна - жилого будинку АДРЕСА_1.

На другу половину цього спадкового будинку після смерті ОСОБА_4 відкрита спадщина за заповітом від 18.02.1986р. на ім'я двох спадкоємців: позивача ОСОБА_2 (= 1/4 частина будинку) і онука - ОСОБА_6 (= 1/4 частини будинку).

В суді апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_3 підтвердила, що її син - ОСОБА_6 не звертався із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті діда - ОСОБА_4, фактично у спадщину не вступив.

І зібрані матеріали справи, в тому числі копії спадкових справ, вказують на те, що у встановленому законом порядку за своє життя другий спадкоємець за заповітом - ОСОБА_6 не звертався із заявою про прийняття спадщини після смерті діда, йому не видавалось свідоцтво про право на спадщину.

У зв'язку з цим, за відсутності складу спадщини у сина ОСОБА_6 не породжуються права у його матері - ОСОБА_3 згідно з ч. 1 ст. 1241 ЦК України (право на обов'язкову частку у спадщині) і роз'ясненнями у п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», як вірно визначився суд першої інстанції.

За змістом ст. 1223 ЦК України, роз'яснень у п. 20 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, у зв'язку з неприйняттям спадщини спадкоємцями за заповітом, право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги.

Тож, частка, що припадала на ОСОБА_6 (дорівнює 1/4 частині) за невитребуванням цим спадкоємцем була розподілена між іншими спадкоємцями першої черги за ст. ст. 1261 ЦК України, які фактично вступили в спадщину: дружиною померлого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 і сином померлого - ОСОБА_2, частки кожного з них склали по 1/8 частині.

Як в суді першої інстанції, так і в ході апеляційного розгляду відповідачем ОСОБА_3 не заперечувала факту неприйняття нею частки у спадщині, що залишилась після смерті батька і не була витребувана вчасно її сином ОСОБА_6

Після цього частка у спадщині ОСОБА_5 в сукупності з її 1/2 часткою у спільному подружньому майні сумарно становить 5/8 часток (1/2 або 4/8 частки + 1/8 частки). Ця частка в майні, що складається з житлового будинку НОМЕР_1 з відповідними до нього господарськими спорудами, розташованими по вул. Просторій в Приморському районі м. Маріуполя, становила обсяг спадщини на момент смерті спадкодавця ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2

За заповітом ОСОБА_5 від 23.02.2007р. все належне майно заповідала в рівних частках як позивачу ОСОБА_2, так і відповідачу ОСОБА_3, що в цифровому обчисленні складає по 5/16 часток.

За відсутності правовстановлюючих документів спадкоємцям - і позивачеві, і відповідачу у даній справі, які в строк звернулись із заявами про прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_5 (а.с. 70, 71) - було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на підставі ст. 5 Закону України «Про нотаріат».

За ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

З огляду на наведене, оскаржуваним рішенням суд цілком обґрунтовано поновив невизнані права позивача ОСОБА_2, із урахуванням роз'яснень у вищенаведеній постанові Пленуму Верховного Суду України N 7, визнавши за ним право власності на 5/16 часток спадкового домоволодіння НОМЕР_1. Однак, суд в резолютивній частині рішення вказав на порядок спадкування - «за законом після смерті матері - ОСОБА_5», тим самим продублювавши помилку, яка містилась у позовній заяві (а.с. 3зв.). Втім, це не вплинуло на розподіл спадкових часток між сторонами, і може бути усунуто в порядку виправлення помилки за ст. 219 ЦПК України зі вказівки «за законом», на належну вказівку «за заповітом».

Проте, суд відмовив відповідачеві у відновленні аналогічного права в такому ж самому обсязі (5/16 часток домоволодіння), не врахувавши, що ОСОБА_3 у встановлені законом строки звернулась до нотаріальної контори контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, а також суд не зважив на те, що іншого способу захисту свого спадкового права, аніж судовий, з урахуванням відмови нотаріуса, відповідач не має.

Рішенням суду в частині розв'язання зустрічного позову, як вважає колегія суддів, не було дотримано принципу рівності сторін перед законом (ст. 3 ЦПК України).

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, відмова відповідачеві в задоволенні її позовних вимог - в буквальному читанні в 1/2 частині, не є достатньо справедливою (ст. 1 ЦПК України), з огляду на документально доведену наявність матеріального права ОСОБА_3 на 5/16 часток у спадщині після смерті її матері ОСОБА_5, що складається з жилого будинку АДРЕСА_1.

Відтак, доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 з приводу того, що суд фактично лишив її без спадщини за заповітом, є слушними.

За таких обставин, колегія суддів доходить до висновку про часткову обґрунтованість зустрічних вимог ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, що обмежується 5/16 частками вищевказаного домоволодіння, проти чого не заперечувала сторона позивача в суді першої інстанції.

Тому, рішення суду в наведеній частині підлягає скасуванню з ухваленням в порядку ст. 309 ЦПК України нового рішення про часткове задоволення зустрічного позову і визнання за відповідачем ОСОБА_3 права власності в порядку спадкування за заповітом від 23.02.2007р. реєстр. № 1-119 після смерті матері - ОСОБА_5 на 5/16 часток житлового будинку АДРЕСА_1. Саме таке рішення є способом розв'язання виниклого між сторонами спадкового спору і досягненням мети цивільного судочинства у вигляді справедливого вирішення спору і захисту невизнаних прав відповідача.

В решті рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з дотриманням вимог матеріального і процесуального закону.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України за наслідками апеляційного провадження у зв'язку з частковим задоволенням зустрічного позову підлягають перерозподілу судові витрати, згідно з яким на користь ОСОБА_3 підлягає компенсації за рахунок ОСОБА_2 судовий збір за подання зустрічної позовної заяви в пропорційному розмірі до задоволених вимог - в розмірі 200грн. (за зустрічний позов сплачено 640грн., задоволені вимоги в 5/16 часток: 640:16х5) і за подачу апеляційної скарги в розмірі 220грн. (сплачено при поданні скарги 704грн., 5/16 з яких: 704:16х5), а всього 420грн.

Керуючись ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 травня 2017 року в частині відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 разом з прибудовами, загальною площею 70,9кв.м.,житловою площею 30,4кв.м. - скасувати.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за заповітом від 23.02.2007р. реєстр. № 1-119 після смерті матері - ОСОБА_5 на 5/16 часток житлового будинку АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 420 (чотириста двадцять) гривень.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий С.А.Попова

Судді Г.Л.Гаврилова

Т.Б.Ткаченко