Справа № 712/270/17-ц
Номер провадження № 2/708/194/17
Р і ш е н н я

Іменем України

26 червня 2017 року.

Чигиринський районний суд Черкаської області

в складі:

головуючої - судді Ткаченко С.Є.

при секретарі Тендітній Л.В.,

з участю представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Чигирині справу за позовом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного ОСОБА_3 Товариства "Всеукраїнський ОСОБА_3" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, зазначивши, що між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний ОСОБА_3» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 160 від 23.06.2006 року, відповідно до якого останньому надано кредит в розмірі 250000 грн. у тимчасове користування до 22.06.2011 року на умовах повернення, строковості, платності зі сплатою 19% річних, а з 03.12.2008 року - 25% річних.

18.05.2010 року у Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців зареєстровано зміни найменування юридичної особи.

Так, ПАТ «ВіЕйБі Банк» є правонаступником ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк».

На підставі постанови Правління Національного Банку України від 19.03.2015 р. № 188 «Про відкликання банківської ліцензії на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняте рішення від 20.03.2015 року № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначено уповноважену особу на ліквідацію.

Згідно з п. 2.3 вищезазначеного кредитного договору, позичальник зобовязується щомісячно не пізніше дати встановленої в графіку поповнювати рахунок банку шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за суму платежів, встановлені в графіку.

07.06.2011 року Соснівським районним судом м. Черкаси ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованості за кредитним договором № 160 від 23.06.2006 року в розмірі 185789,03 грн., з яких 120689,80 грн.- кредит; 29031,70 грн. - відсотки; 36067,53 грн. - штраф.

Незважаючи на рішення суду, зобовязання за кредитним договором до цього часу не виконано та станом на 07.11.2016 року загальна сума заборгованості становить 499560,84 грн., з яких :

120689,80 грн. - кредит;

216418,92 грн. відсотки по кредиту;

00,00 грн. - комісія за РО;

162452,11 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту, нарахована за останній рік.

Таким чином, різниця нестягнутої суми заборгованості становить 349839,33 грн.

Враховуючи те, що відповідач добровільно не погашає борг, просять стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором в розмірі 349839, 33 грн.

В судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, представник позивача ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги та прохав їх задовольнити, пояснивши суду, що між банком та відповідачем було укладено кредитний договір, за умовами якого йому надано кредит в сумі 250000 гривень, але відповідач умови договору не виконував, у зв`язку з чим рішенням Соснівського районого суду м.Черкаси з нього було стягнуто борг по кредиту в розмірі 185789,03грн.

Однак на сьогоднішній день відповідачем в погашення кредиту жодної суми не виплачено, через що банком продовжено нарахування йому боргу.

А тому просять стягнути з відповідача різницю між стягнутою судом сумою заборгованості по кредитному договору та сумою заборгованості, що виникла на даний час.

Представник відповідача ОСОБА_2 позов визнала частково та просила застосувати строк позовної давності і відмовити в задоволенні стягнення з ОСОБА_4 99719,58 грн. заборгованості по відсотках та 21347,28 грн. пені, а всього 121066,86 грн., пояснивши суду, що згідно до умов кредитного договору, позовна давність має починатися від дати несплати відповідачем чергового платежу.

Крім того, посилаючись на співмірність суми пені із сумою заборгованості за кредитом та на рішення Коституційного Суду України № 15рп/2011 від 10.11.2011 року, № 7-рп/2013 від 11.07.2013 року, прохала зменшити розмір неустойки (пені) до суми 26705,00 грн., оскільки вона є неспівмірною із заявленими позовними вимогами.

Вислухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № 160 від 23.06.2006 року, укладеного між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та ОСОБА_4, останньому надано кредит в розмірі 250000 грн. у тимчасове користування до 22.06.2011 року на умовах повернення, строковості, платності зі сплатою 19% річних, які з 03.12.2008 року за додатковою угодою № 2 збільшено до 25% річних (а.с.7-13)

Згідно до п. 2.3 вказаного договору, позичальник зобовязується щомісячно до 10 числа кожного місяця поповнювати рахунок банку шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням рівними частинами по 4310,34 грн., починаючи з 01.09.2006 року і до дати останнього платежу 22.06.2011 року.

Як встановлено судом, 18.05.2010 року у Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців зареєстровано зміни найменування юридичної особи, згідно до яких ПАТ «ВіЕйБі Банк» є правонаступником ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк».

На підставі постанови Правління Національного Банку України від 19.03.2015 року № 188 «Про відкликання банківської ліцензії на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняте рішення від 20.03.2015 року № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначено уповноважену особу на ліквідацію (а.с.18).

Згідно до ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», до повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відноситься вжиття передбачених законодавством заходів щодо стягнення простроченої заборгованості позичальників та інших боржників банку.

А відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином і у встановлений строк згідно з вимогами договору.

У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судячи з рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.06.2011 року, з ОСОБА_4 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 160 від 23.06.2006 року в розмірі 185789,03 грн., з яких 120689,80 грн. - кредит; 29031,70 грн. відсотки по кредиту; 36067,53 грн. - штраф (а.с.17).

Судом також встановлено, що незважаючи на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси, зобовязання за кредитним договором відповідачем до цього часу не виконано.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку (а.с.5-6), загальна сума заборгованості відповідача станом на 07.11.2016 року становить 499560,84 грн., з яких 120689,80 грн. - тіло кредиту; 216418,92 грн. відсотки за користування кредитом; 162452,11 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту.

З урахуванням цього, різниця не стягненої суми заборгованості становить 349839,33 грн.

Щодо посилання представника відповідача на застосування строку позовної давності до вимог позивача в частині стягнення суми заборгованості по відсотках в розмірі 99719, 58 грн. та пені в розмірі 21347,28 грн., то зі змісту кредитного договору вбачається, що сплата процентів за користування кредитом здійснюється відповідно до умов, зазначених в п. 2.4 цього договору, шляхом щомісячної сплати їх позичальником в гривнях до 10 числа кожного місяця.

А відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Ст. 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Сторони встановили як строк дії договору - до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов'язань, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню у строк до 22.06.2011 року.

Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання, згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починаєтьсяз моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, враховуючи, що за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами до 10 числа кожного місяця, а процентів - кожного 10 числа (включно) кожного календарного місяця, наступного за звітним, у рахунок якого вносяться кошти, то початок перебігу строку позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постановах від 19.03.2014 року у справі № 6-20цс14, від 17.09.2014 року у справі № 6-53цс14, від 30.09.2015 року у справі № 6-154цс15.

Оскільки заборгованість з відповідача за рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси було стягнуто станом на 24.09.2010 року, а позовну заяву подано позивачем 29.12.2016 року, то до нарахованої відповідачу суми відсотків у розмірі 99719,58 грн. за період з 24.09.2010 року до 29.12.2013 року слід застосувати строк позовної давності, враховуючи при цьому, що представником позивача не надано суду доказів на підтвердження вчинення відповідачем дій, які б свідчили про визнання ним боргу, нарахованого позивачем після винесення судового рішення Соснівським районним судом м. Черкаси.

Виходячи з цього, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по відсотках за користування кредитом підлягають до часткового задоволення в сумі 87667,64 грн.

Також у відповідності до п. 4.2 кредитного договору у разі несвоєчасного погашення кредиту, сплати відсотків позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної процентної ставки, визначеної в п. 1.1.3 цього договору за кожний календарний день прострочення.

Статтею 610 Цивільного кодексу України, встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Згідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

А відповідно до вимог ст. 611 Цивільного кодексу України, однією з форм відповідальності за порушення зобов'язання є сплата неустойки у вигляді штрафу або пені.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач в порушення зазначених норм закону та умов кредитного договору зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, в результаті чого і утворилася дана заборгованість.

Разом з тим, зважаючи на заяву представника відповідача про застосування строку позовної давності до вимог позивача щодо стягнення суми заборгованості по пені в розмірі 21347,28 грн. за період з 11.10.2015 року по 28.12.2016 року та беручи до уваги, що пеню позивачем нараховано з 11.10.2015 року, а строк позовної давності по даному зобовязанню становить 1 рік (ч.2 ст. 258 ЦК України), то суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 162452,11 грн. також підлягають до задоволення частково в розмірі 141104,83 грн.

Також представником відповідача, з урахуванням співмірності суми пені із сумою заборгованості за кредитом, заявлено вимогу про зменшення розміру пені до 26705,00 грн.

Як передбачено ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки (пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання).

І хоча розмір заявленої позивачем до стягнення пені за порушення зобов`язань за договором значно перевищує розмір заборгованості за кредитом, суд не вбачає підстав для застосування положень ч. 3 ст. 551 ЦК України та зменшення розміру пені до розміру простроченої заборгованості по відсотках за користування кредитом, оскільки представником відповідача не надано підтвердження майнового стану відповідача та інших обставин, які мають істотне значення, як того вимагають норми закону.

Таким чином, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 228772, 47 грн., куди входить заборгованість по відсоткам за користування кредитом в сумі 87667,64 грн. та пеня в розмірі 141104,83 грн.

Також, враховуючи часткове задоволення позовних вимог та те, що позивач при подачі позову не сплачував судовий збір, суд на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судові витрати в сумі 1816,00 гривень.

На підставі викладеного та, керуючись ст., ст.509, 526, 530, 610, 625, 629, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст., ст. 8, 10, 60, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного ОСОБА_3 Товариства "Всеукраїнський ОСОБА_3" () заборгованість за кредитним договором в сумі двісті двадцять вісім тисяч сімсот сімдесят дві гривні 47 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі трьох тисяч чотирьохсот тридцяти однієї гривні 59коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Головуюча