Ухвала

Іменем України

7 червня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,

Кафідової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та поділ майна подружжя за касаційною скаргою ОСОБА_2 та її представника - ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 17 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 21 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з 10 серпня 2002 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, але фактично шлюбні відносини припинені з 27 червня 2015 року. Вона разом з малолітніми дітьми проживає у належній їй на праві особистої приватної власності квартирі АДРЕСА_1, відповідач за вказаною адресою зареєстрований, але не проживає. Також ОСОБА_2 посилалася на те, що за час шлюбу вони з спільні кошти придбали майно, зокрема гараж по АДРЕСА_2 та автомобіль марки Chevrolet Lacetti, номерний знак НОМЕР_1, 2005 року випуску.

Враховуючи викладене та посилаючись на те, що добровільно поділити спільне сумісне майно вони не можуть, ОСОБА_2 просила визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1; визнати за нею право власності на Ѕ частину гаража № 126 по АДРЕСА_2, «Авіатор-1»; визнати за відповідачем визнати право власності на автомобіль марки Chevrolet Lacetti, номерний знак НОМЕР_1, 2005 року випуску, та стягнути з нього різницю в вартості майна в розмірі 56 952 грн. 73 коп.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 17 серпня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 21 листопада 2016 року, позов ОСОБА_2 задоволено частково. Поділено майно, що є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Визнано за ОСОБА_2 право власності на ј частку гаража за адресою: АДРЕСА_2 як на частку в спільній сумісній власності подружжя. Визнано за ОСОБА_3 право власності на ј частку гаража за адресою: АДРЕСА_2, як на частку в спільній сумісній власності подружжя. Визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частку автомобіля марки Chevrolet Lacetti, номерний знак НОМЕР_1, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_2, як на частку в спільній сумісній власності подружжя. Визнано за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частку автомобіля марки Chevrolet Lacetti, номерний знак НОМЕР_1, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_2, як на частку в спільній сумісній власності подружжя. В іншій частині позову ОСОБА_2 відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить змінити судові рішення, посилаючись неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й ухвалити нове рішення про задоволення її позову в повному обсязі.

Судові рішення в частині задоволення позову не оскаржені, тому в касаційному порядку не переглядаються (ст. 335 ЦПК України).

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Задовольняючи позов частково, суди правильно застосувавши положення ст. ст. 70, 71 СК України, ст. ст. 372, 405 ЦК України, на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що позивачка не довела належними і допустимими доказами непроживання відповідача у спірній квартирі протягом року без поважних причин, тому відсутні підстави для визнання його таким, що втратив право на користування цим житлом. Крім того, відмовляючи у задоволенні позову про стягнення з відповідача компенсації вартості Ѕ частини автомобіля, суди вірно виходили із того, що грошова компенсація може мати місце лише за згодою відповідача, яку він не дав.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові № 6-2811цс15 від 30 березня 2016 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції (ст. 335 ЦПК України).

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 та її представника - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 17 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 21 листопада 2016 року в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житлом та стягнення з ОСОБА_3 компенсації вартості майна залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова