Єдиний унікальний номер 219/5142/16-ц Номер провадження 22-ц/775/875/2017
Головуючий I інстанції Хомченко Л.І.
Категорія 30 Суддя доповідач Кішкіна І.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2017 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Кішкіної І.В.,

суддів Комачевської Т.В., Папоян В.В.,

за участю секретаря Ротар Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Бахмуті Донецької області справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Східні Автовокзали» на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 13 березня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Східні Автовокзали» про визнання дій та бездіяльності протиправною та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 13 березня 2017 року позов ОСОБА_1 до ТОВ «Східні Автовокзали» про визнання дій та бездіяльності протиправною та відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Східні Автовокзали» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 500 грн.

Додатковим рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 червня 2017 року позов ОСОБА_1 до ТОВ «Східні Автовокзали» про визнання дій та бездіяльності протиправною задоволено частково.

Визнано протиправними дії ТОВ «Східні автовокзали» щодо відмови ОСОБА_1 у внесенні відповідної позначки до касової відомості на отримання квитка на пільговий проїзд на імя ОСОБА_1 в приміському пасажирському транспорті за маршрутом «Костянтинівка-Часів Яр» 07 квітня 2016 року, час відправлення 12.45. год. з міста Костянтинівка (площа біля залізничного вокзалу), де розташований пункт з продажу квитків.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Східні Автовокзали», а саме про зобовязання відповідача на автостанціях та підпорядкованих структурних підрозділах розмістити обовязкову візуальну інформацію, яка включає перелік категорій громадян, які мають право на позачергове придбання квитків та безкоштовний проїзд всіма видами міського та приміського транспорту, витяг з Правил у частині прав та обовязків сторін відповідно до п. 121 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 1997 року №176, відмовлено.

З рішенням суду не погодився відповідач ТОВ «Східні Автовокзали» та оскаржив його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом не було зясовано та не враховано, що в м.Костянтинівка відсутня автостанція в розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт», а відповідач здійснює реалізацію квитків на проїзд через агентство з продажу квитків, що підтверджується копією наказу №03/П від 01 червня 2015 року та агентським договором. Судом також не взято до уваги право реалізації квитків через агентства або безпосереднє перевізником, яке закріплено п. 115 «Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту», згідно якого перевізники відповідно до укладених договорів здійснюють продаж квитків через автостанції, агентства з продажу квитків та/або самостійно, за агентським договором відповідач зобовязаний здійснювати продаж квитків на рейсові автобуси пільговим категоріям громадян лише у кількості не більше 2-х квитків на рейс. Також судом позовні вимоги були задоволені частково і лише в частині відшкодування моральної шкоди, при цьому не було визнано порушень прав позивача.

Представник відповідача ТОВ «Східні Автовокзали» ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні апеляційного суду підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, згідно якої просить справу розглянути за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, виходив із того, що відповідач не надав позивачеві квиток на право на безкоштовний проїзд у транспорті, про що свідчать матеріали перевірки Костянтинівського відділення поліції Бахмутського ГУНП в Донецькій області, тому з урахуванням норм ст.ст. 1172,1167 ЦК України, п. 7 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ, стягнув 500 грн. моральної шкоди.

Апеляційний суд вважає, що такі висновки суду є правильними, ґрунтуються на нормах матеріального права та узгоджуються з нормами процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 є інвалідом війни III групи і має пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни ? інвалідів війни. що підтверджується посвідченням серії ААБ № 034550 від 07 грудня 2015 року,

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Перелік пільг, що надаються інвалідам війни, визначений ст. 13 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» зі змінами та доповненнями.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» інвалідам війни та прирівняним до них особам (стаття 7) надаються такі пільги: безплатний проїзд усіма видами міського пасажирського транспорту, автомобільним транспортом загального користування у сільській місцевості, а також залізничним і водним транспортом приміського сполучення та автобусами приміських і міжміських маршрутів, у тому числі внутрірайонних, внутрі- та міжобласних незалежно від відстані та місця проживання. Це право поширюється і на особу, яка супроводжує інваліда I групи.

Згідно із ст. 36 Закону України «Про автомобільний транспорт» автостанції надають пасажирам послуги, повязані з їх проїздом автобусними маршрутами загального користування, а автомобільним перевізникам, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, ? послуги, повязані з відправленням та прибуттям автобусів згідно з розкладом руху. До обовязкових послуг, що повинні надаватися автостанціями пасажирам, належать: продаж квитків; користування приміщеннями для чекання поїздки, облаштованими місцями для сидіння; можливість користування громадськими вбиральнями; інформування щодо розкладу руху автобусів та вартості поїздки. До обовязкових послуг, що повинні надаватися автостанціями автомобільному перевізнику, належать: продаж квитків; організація прибуття та відправлення автобуса з облаштованих платформ; інформування водія щодо умов дорожнього руху на маршруті. За надання обовязкових послуг автостанцій з осіб, які придбавають проїзні квитки, стягують автостанційний збір, що входить до вартості квитка.

Статтею 37 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року № 2344-ІІІ встановлено, що пільгові перевезення пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правами, забезпечують автомобільні перевізники, які здійснюють перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування.

Автомобільному перевізнику, який здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, забороняється відмовлятися від пільгового перевезення, крім випадків, передбачених законом.

Безпідставна відмова від пільгового перевезення тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Види та обсяги пільгових перевезень установлюються замовленням, у якому визначається порядок компенсації автомобільним перевізникам, які здійснюють перевезення пасажирів на маршрутах загального користування, збитків від цих перевезень.

Згідно із ст. 41 Закону України «Про автомобільний транспорт» пасажир зобовязаний мати при собі квиток на проїзд, на перевезення багажу, а за наявності права пільгового проїзду - відповідне посвідчення.

З агентського договору від 01 січня 2016 року, укладеного між Костянтинівським автотранспортним підприємством № 11409 та товариством з обмеженою відповідальністю «Східні Автовокзали» вбачається, що відповідач в порядку та на умовах визначених цим договором за винагороду зобовязується надавати послуги з реалізації квитків на проїзд автотранспортними засобами (п.1 договору). Відповідач взяв на себе зобовязання здійснювати продаж проїзних квитків в касах автовокзалів у відповідності до вимог діючого законодавства (п.1.4 договору).

В судовому засіданні встановлено, що 07 квітня 2016 року касир ОСОБА_3, яка є працівником ТОВ «Східні Автовокзали», відмовила у продажі пільгового квитку ОСОБА_1, що підтверджується матеріалами перевірки №1877 Костянтинівського відділення поліції Бахмутського ГУНП в Донецькій області.

Частиною 1 ст. 1172 ЦК України визначено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_3 під час виконання своїх трудових обовязків перебувала у трудових відносинах з ТОВ «Східні автовокзали» та те, що ОСОБА_1, який є інвалідом війни III групи, скористався послугами ТОВ «Східні автовокзали» щодо внесення відповідної позначки до касової відомості по отриманню квитка на пільговий проїзд на імя ОСОБА_1 та отримання квитка на пільговий проїзд в приміському пасажирському транспорті за маршрутом «Костянтинівка-Часів Яр» 07 квітня 2016 року, час відправлення 12.45. год. з міста Костянтинівка (площа біля залізничного вокзалу), де розташований пункт з продажу квитків, предявивши при цьому посвідчення інваліда війни III групи касиру ОСОБА_3, ОСОБА_1 мав право на здійснення безоплатного проїзду вказаним маршрутом, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відшкодування моральної шкоди.

Визнаючи розмір спричиненої шкоди, суд виходив із того, що спричинений позивачу обсяг фізичних, душевних, психічних страждань потребує додаткових зусиль для організації свого життя.

З урахуванням принципів розумності, виваженості і справедливості, суд правильно стягнули з відповідача на користь позивача моральну шкоду в сумі 500 грн.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що відмова у пільговому перевезенні позивача є правомірною, оскільки за агентським договором від 01 січня 2016 року, укладеним між Костянтинівським автотранспортним підприємством №11409 та ТОВ «Східні Автовокзали», останній зобовязаний здійснювати продаж квитків на рейсові автобуси пільговим категоріям громадян лише у кількості не більше 2-х квитків на рейс, є необґрунтованими, тому що суперечать вимогам чинного законодавства та не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки позивач як інвалід війни має право на безоплатний проїзд усіма видами міського пасажирського транспорту, автомобільним транспортом загального користування в сільській місцевості, а також залізничним і водним транспортом приміського сполучення та автобусами приміських і міжміських маршрутів, у тому числі внутрірайонних, внутрі- та міжобласних незалежно від відстані та місця проживання.

Доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені статтями 309, 310 ЦПК України, як підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Таким чином, з урахуванням викладеного, висновки суду першої інстанції зроблені у відповідності зазначених вище норм, правильно встановлено фактичні обставини справи, що мають значення для правильного вирішення справи, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Східні Автовокзали» відхилити.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 13 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Кішкіна

Судді Т.В. Космачевська

ОСОБА_4