ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/6568/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у забезпеченні позову

"31" серпня 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді - ЛЕОНТЮК Л.К.

за участю секретаря АВДЄЄНКО А.А.

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві заяву позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ТОВ " Єврокар Україна " про визнання недійсним договору фінансового лізингу та стягнення коштів, суд

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Дарницького районного суду м. Києва з 23.08. 2017 року знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ТОВ " Єврокар Україна " про визнання недійсним договору фінансового лізингу та стягнення коштів.

Разом з позовною заявою позивачем ОСОБА_2 було подано заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю " Єврокар Україна " ідентифікацйійний код юридичної особи : 40481805, місце знаходження юридичної особи : 02099, м. Київ, вулиця Бориспільська, будинок № 9, корпус № 57, офіс № 57 / 1 , що знаходяться на рахунку № 9 відкритому у АТ " Райфайзен Банк Аваль " МФО 350805 в межах заявлених позовних вимог на суму 101 265 гривень 60 копійок.

На підставі ст. 153 ЦПК України суд розглядає заяву без повідомлення та у відсутність осіб у справі.

Відповідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у справі.

Відповідно до ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути спів мірними з заявленими вимогами.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Роз'ясненнями п. 16 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» визначено, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен враховувати, що ця обставина може спричинити шкоду відповідачеві та іншим особам. У зв"язку з цим суд чи суддя повинні роз"яснити позивачеві, який просить забезпечити позов, наслідки можливого завдання відповідачеві збитків і за наявності для цього відповідних підстав вимагати застави.

Згідно з роз'ясненнями, даними в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року " Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову ", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд ( суддя ) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Крім того позивачем суду не надано жодного доказу належності вказаного рахунку відповідачу.

У відповідності з ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У ч. 1 ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Керуючись статтями 151-153, 168 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ТОВ " Єврокар Україна " про визнання недійсним договору фінансового лізингу та стягнення коштів - відмовити.

Роз"яснити позивачу ОСОБА_2, що ухвала суду про відмову в задоволенні клопотання не перешкоджає повторному його заявленню з інших підстав.

Письмове клопотання приєднати до матеріалів цивільної справи.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Копію ухвали надіслати позивачу рекомендованою поштою для відому.

СУДДЯ Л.К. ЛЕОНТЮК