Справа № 372/133/17 Головуючий у І інстанції Проць Т. В.
Провадження № 22-ц/780/2933/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 47 27.06.2017
УХВАЛА

Іменем України

27 червня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Ігнатченко Н.В., Яворського М.А.,

за участю секретаря Нагорної Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 06 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ майна подружжя та визнання права власності на його частину,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

В січні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ майна подружжя та визнання права власності на його частину. Позов мотивував тим, що із 24 грудня 2005 року по 28 вересня 2016 року перебував із відповідачем у шлюбі, мають троє дітей. 28 вересня 2004 року ним за свої кошти було придбано житловий будинок з надвірними спорудами та дві земельні ділянки, які він оформив на сина від першого шлюбу ОСОБА_4, в подальшому за його проханням ОСОБА_4 оформив договір дарування придбаного будинку та земельних ділянок на ОСОБА_2 За час спільного проживання та після оформлення договору дарування, оскільки дружина ніде не працювала, за його кошти у вказаному будинку було зроблено ремонт, на даний час відповідач не бажає здійснити розподіл будинку добровільно і має бажання продати його. Просив визнати спільною сумісною власністю подружжя будинок за адресою с. Гусачівка Обухівського району, вул. Перемоги, 12 та розділити майно в натурі, виділивши відповідачу її частку в розмірі ? частини будинку.

09 лютого 2017 року ОСОБА_3 подав заяву про забезпечення позову, посилаючись на те, що відповідач має намір здійснити продаж будинку та шукає покупця, оскільки їй терміново потрібні гроші, а відчуження будинку з земельними ділянками унеможливить виконання рішення суду про розподіл майна подружжя.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 09 лютого 2017 року задоволено заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову, накладено арешт на будинок № 12 по вул. Перемоги с. Гусачівка Обухівського району Київської області з прилеглими до нього земельними ділянками.

Відповідач ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, посилаючись на те, що вона є власником та особисто володіє спірним майном без визначення в праві власності часток будь-яких інших осіб, забезпечення позову є передчасним, правовий режим майна, щодо якого вжито заходів забезпечення, судом не визначений.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 06 квітня 2017 року ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову.

Відповідач ОСОБА_2, не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила скасувати ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 06 квітня 2017 року та постановити нову ухвалу, якою зняти арешт з її майна. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилалася на те, що вона мирно володіє, користується та розпоряджається своєю особистою власністю, що належить їй на праві приватної власності згідно правочину, який не визнаний у судовому порядку недійсним, не є розірваним та щодо нього відсутні судові спори. Зі змісту заяви позивача про забезпечення позову не вбачається, що він надав докази, які б свідчили про наявність у нього права на вищевказане майно та не надав доказів оскарження підстав набуття нею права особистої власності на вказане нерухоме майно. Мотивувальна частина ухвали не містить доводів із зазначенням мотивів, за яких суд дійшов висновків про обґрунтованість припущень відповідача, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, враховуючи, що вказане нерухоме майно не може бути предметом поділу відповідно до закону.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до відхилення, виходячи із наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що майно, щодо якого заявник просить скасувати заходи забезпечення позову, є предметом спору та належить відповідачу ОСОБА_2 на праві власності, справа по суті не вирішена, підстави, з яких було забезпечено позов, не відпали.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, оскільки вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ст. ст. 151, 152 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; позов зокрема забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Позов забезпечується зокрема накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 154 ЦПК України особа, щодо якої вжито заходи забезпечення позову, може подати до суду заяву про їх скасування.

Із матеріалів справи колегія суддів вбачає, що ОСОБА_2 є власником житлового будинку № 12 по вул. Перемоги у с. Гусачівка Обухівського району Київської області, земельної ділянки пл. 0,2500 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд кадастровий номер :02:004:0011, земельної ділянки пл. 0,4982 га. для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер :02:004:0012 (а. с. 34 36).

За заявою позивача ухвалою від 09 лютого 2017 року за заявою ОСОБА_3 Обухівським районним судом Київської області було вжито заходів забезпечення та накладено арешт на зазначений будинок та земельні ділянки.

Відтак, майно, щодо якого судом відмовлено у скасуванні заходів забезпечення позову, є предметом спору, а його власник відповідачем по справі.

Відповідно до ст. 178 ЦК України обєкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невідємними від фізичної чи юридичної особи.

Оскільки житлові будинки та земельні ділянки як обєкти цивільних прав не вилучені в обороті, ризик відчуження спірного майна за умови невжиття заходів забезпечення позову є постійним.

З огляду на викладене ґрунтуються на законі та відповідають матеріалам справи висновки суду першої інстанції про те, що вказані обєкти нерухомості є предметом спору у даній справі, справа по суті не вирішена, а отже підстави, з яких було забезпечено позов, не відпали, відтак відсутні передбачені законом підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Колегія суддів враховує, що скасування заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на житловий будинок та земельні ділянки може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення заявлених позовних вимог про поділ майна, оскільки майно відповідача, яке є спірним майном у справі, може бути відчужене останнім у будь-який час.

Колегія суддів звертає увагу, що саме по собі накладення арешту на спірне майно без наміру власника його відчужити жодним чином не впливає на правовий статус майна і не впливає на права і законні інтереси такого власника.

Доводи апеляційної скарги, що позивачем не доведено наявності спору щодо її нерухомого майна, спростовуються позовними вимогами щодо даного майна і відхиляються колегією суддів.

При цьому із доводів апеляційної скарги вбачається, що відповідачем фактично ставиться під сумнів обґрунтованість позову, в той час як дані обставини встановлюються на стадії розгляду спору по суті і під час забезпечення позову не вирішуються, а відтак доводи ОСОБА_2 відхиляються в цій частині.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена із додержанням вимог закону і не може бути скасована з підстав, що викладені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 06 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Ігнатченко Н.В.

ОСОБА_5