Справа № 752/420/17
Провадження №: 2/752/2467/17
20 червня 2017 року Голосіївський районний суд м. Києва
у складі: головуючого судді Ладиченко С.В.
при секретарі Мороз О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Голосіївської районної державної адміністрації в м. Києві, третьої особи державного нотаріуса Першої Київської нотаріальної контори Василевської Ольги Петрівни про визнання права власності,-
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Голосіївської районної державної адміністрації в м. Києві, третьої особи державного нотаріуса Першої Київської нотаріальної контори Василевської Ольги Петрівни, про визнання права власності.
Позивач просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину дерев'яного будинку, обкладеного цеглою, житловою площею 18,3 кв.м. з господарськими побутовими будівлями та спорудами під літерою Б-сарай та літерою В-вбиральня, споруди, за адресою: АДРЕСА_1
У мотивування своїх позовних вимог вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її мати ОСОБА_3.
За життя її мати ОСОБА_3 22.03.2013 року подала заяву до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бондаренко Г.О. (зареєстрована за вх. №22/03/13/2-10 від 22.03.2013 р.) про прийняття спадщини та отримала витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі за №33566482 від 22.03.2013.
Право власності ОСОБА_3 на земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер: НОМЕР_1, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку було зареєстровано в реєстраційній службі Головного управління юстиції у м. Києві. Про що було отримано 03.06.2015 витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 38497181.
Право власності на ? частину дерев'яного будинку, обкладеного цеглою, житловою площею 18, 3 кв.м. з господарськими побутовими будівлями та спорудами під літерою Б- сарай та літерою В-вбиральня, споруди, за адресою: АДРЕСА_1, ще при житті ОСОБА_3 не встигла зареєструвати у встановленому законом порядку зважаючи на стан здоров'я (інвалід 1-групи по зору) та похилий вік (85 років).
Після смерті матері ОСОБА_3 на підставі поданої 19.06.2015 року заяви про перехід права власності на 1/2 земельної ділянки та 1/2 частину дерев'яного будинку, обкладеного цеглою житловою площею 18, 3 кв.м. з господарськими побутовими будівлями та спорудами під літерою Б-сарай та літерою В- вбиральня, споруди, було отримано Витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі. Номер витягу 40715312 від 19.06.2015. Спадкова справа була заведена державним нотаріусом першої київської нотаріальної контори Василевською О.П.
19.06.2015 року вона звернулась до нотаріуса Василевської О.П. з заявою про вчинення нотаріальних дій на право власності спадкового майна, яке залишилось після смерті моєї матері ОСОБА_3.
23 лютого 2016 державний нотаріус Василевська О.П. на підставі ст.1261 Цивільного Кодексу України видала їй свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер: НОМЕР_1, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку.
У вчиненні нотаріальних дій на отримання права власності на 1/2 частину дерев'яного будинку, обкладеного цеглою житловою площею 18,3 кв.м. з господарськими побутовими будівлями та спорудами під літерою Б-сарай та літерою В-вбиральня, споруди, їй було відмовлено.
В судовому засіданні позивач позов підтримала, справу просить розглянути без її участі на підставі наданих документів.
Представник відповідача в судове засідання двічі не з`явився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи.
Третя особа в судове засідання не з`явилась, від завідувача нотаріальної контори до суду надійшов лист про розгляд справи без участі представника нотаріальної контори.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст.1220 Цивільного кодексу України, часом відкриття спадщини єдень смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Відповідно до ст.1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Як встановлено в судовому засіданні ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивачки - ОСОБА_3(а.с.13).
Після смерті матері ОСОБА_3 на підставі поданої 19.06.2015 року до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини(а.с.24), позивач ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 земельної ділянки від площі 0,0499 гектарів, кадастровий номер: НОМЕР_1, за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд(а.с.15).
У вчиненні нотаріальних дій на отримання свідоцтва про право власності в порядку спадкування на 1/2 частину дерев'яного будинку, обкладеного цеглою житловою площею 18,3 кв.м. з відповідними частками господарських та побутових будівель та споруд під літерою Б-сарай та літерою В-вбиральня, споруди, за адресою: АДРЕСА_1, позивачу було відмовлено, оскільки за життя її мати спадкодавець ОСОБА_3 не зареєструвала набуте у власність нерухоме майно - частину будинку у відповідності до Закону у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно( письмова відмова нотаріуса на а.с.25).
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Позивач як це передбачено ст.1297 ЦК України звертався з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, але постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки у заявника відсутності документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії.
Позивач не має можливості оформити свої спадкові права на спадкову квартиру у передбаченому законом нотаріальному порядку, оскільки спадкодавець за життя не оформив належним чином своє право власності - не зареєстрував частину будинку за рішенням суду у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
У зв`язку з цим нотаріус не може видати позивачу свідоцтво на спадщину за законом на це нерухоме майно.
Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Частиною 2 статті 16 визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.
Право власності відповідно до ст.328 ЦК України набувається на підставах, що не заборонені законом.
Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч. 5 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. ЦК України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, прямо передбачених ст.ст. 335, 376, 392 цього Кодексу.
Статтею 392 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Як визначено в статті 57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. (ч.1 ст.64 Цивільного процесуального кодексу України).
Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», «Суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, в осіб, які мають право на частку в пайових внесках, виникає право спільної часткової власності на квартиру, дачу, гараж чи інші будівлі пропорційно розміру частки паю (стаття 18 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Закон України від 10 липня 2003 року № 1087-IV "Про кооперацію", стаття 384 ЦК). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна. При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно».
До майнових прав належить, зокрема, право вимоги, що виникає з приводу володіння, користування та розпорядження майном (наприклад: спадкові права; права вимоги особи за зобов'язаннями, за якими вона є кредитором; виключні права автора і под.), право вчиняти дії щодо оформлення права власності на майно.
У постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 30 січня 2013 р. у справі № 6-168цс12 зроблено висновок, що майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.
Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.
Наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, керуючись положеннями діючого законодавства України, доводять, що позивач має достатні правові підстави на визнання за нею права власності.
Це нерухоме майно є складовою спадкової маси спадкодавця, що на момент смерті належало спадкодавцю на праві власності на підставі рішення суду, а тому факт належності спадкодавцю на праві власності спірної нерухомості є доведений належними та допустимими доказами.
Відсутність реєстрації майна не позбавило померлого спадкодавця набутого нею права на нерухомість, дане право не припинилось з її смертю.
Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно частини 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 57-61, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 15,16,328,392,1261,1262,1296,1297 ЦК України, суд, -
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1/2 частину дерев'яного будинку, обкладеного цеглою, житловою площею 18,3 кв.м. з відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд під літерою Б-сарай, літерою В-вбиральня, споруди, за адресою: АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Голосіївський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя С.В. Ладиченко