Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 336/2188/17-ц Головуючий у 1-й інстанції: Зарютін П.В.
Провадження № 22-ц/778/2709/17 Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької с області у складі:

Головуючого Онищенка Е.А.

Суддів Бєлки В.Ю.

ОСОБА_2

При секретарі Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2017 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5, про стягнення аліментів.

В обґрунтування позову зазначала, що 20.09.2008 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб.

Від шлюбу у них народився син: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1

Після фактично припинених шлюбних відносин дитина проживає з нею.

Відповідач, матеріальної допомоги в добровільному порядку на утримання сина не надає.

Враховуючи вищевикладене просила суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку і доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 травня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 20.04.2017 року і до досягнення дитиною повноліття, аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог процесуального та матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що з 20 вересня 2008 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, під час якого 08 грудня 2011 народився неповнолітній син ОСОБА_6, та проживає разом з матір'ю ОСОБА_7, знаходиться на її утриманні.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів суд враховує правила статті 182 СК України.

Відповідно до частин першої і другої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Встановлено, що відповідач працює у прокуратурі Запорізької області та отримує стабільний дохід. Згідно довідки з державного реєстру фізичних осіб платників податків сума його доходу за 2016 рік складає 225817,58 грн.

Позивач працює помічником судді у Жовтневому районі м. Запоріжжя. Згідно довідки з територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області сума її доходу за 2016 рік складає 119566,21 грн.

З огляду наведеного судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов до обгрунтованого висновку про стягнення з батька неповнолітньої дитини, сина ОСОБА_8, аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Посилання апеляційної скарги на залишення відповідачем дружині та сину квартиру являються безпідставними, оскільки вони до розгляду справи про обовязок батьків утримувати неповнолітню дитину не відноситься. .

Посилання апелянта на сплату грошових коштів на утримання сина до звернення позивача з позовом, як на підставу у його відмові, являються помилковими, оскільки кожен з батьків за правилами ст. 180 СК України має такий обовязок здійснювати у добровільному порядку.

За правилами ч. 2 ст. 181 СК України батьки можуть домовитися щодо такого утримання.

Проте позивач посилається на відсутність такої домовленості і цілком законно на підставі ч.3 ст. 181 СК України скористувався своїм правом предявлення позову щодо утримання дитини відповідачем саме за рішенням суду.

Отже доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції , обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права , які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308 , 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 травня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: