Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.09.2017 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі головуючого судді - Леміш О.М

при секретарі - Химинець О.Я

з участю представника в позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного сумісного майна подружжя шляхом визначення ідеальних часток у ньому,-

Встановив:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ спільного сумісного майна подружжя шляхом визначення ідеальних часток у ньому. Свій позов позивач мотивувала тим, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.12.16 у цивільній справі №308/7647/16-ц, яке набрало законної сили, визнано спільною сумісною власністю подружжя майно, а саме земельну ділянку , садівниче товариство «Меблевик» та садовий будинок з належними до нього господарськими будівлями й спорудами.

25 червня 1996 року за час перебування сторін спору у шлюбі у них народився син ОСОБА_5, який навчається на 2-му курсі денного відділення інженерно-технічного факультету . У зв'язку з цим останній беззаперечно потребує матеріальної допомоги, так як жодних доходів не отримує. Оскільки ОСОБА_5 після припинення фактичних шлюбних відносин між сторонами спору постійно проживає з Позивачкою, вона по мірі можливості утримує його. Тобто, син перебуває виключно на її утриманні. Однак, доходів Позивачки не достатньо для повного і належного утримання сина.

Натомість Відповідач відмовляється утримувати спільну дитину до досягнення нею двадцяти трьох років або до припинення навчання, не надає Позивачці жодної матеріальної допомоги, оскільки майже постійно перебуває за кордоном.

З огляду на викладене Позивачка звернулася до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів.

Більше того, закінчення будівництва згаданого вище будинку з надвірними спорудами здійснено за особисті кошти Позивачки, які вона отримала в кредит за договором кредиту від 06.06.07 р. №08/297/35.

Наведені обставини безспірно мають істотне значення та зумовлюють відступлення від засад рівності часток подружжя, а тому позивачка просить суд про поділ спільного сумісного майна подружжя шляхом визначення ідеальних часток у ньому з відступом від засад рівності часток подружжя, визнавши за нею право власності на 2/3 частини вищезгаданого нерухомого майна, а за Відповідачем - на 1/3 частини такого , атакож за надання правової допомоги адвоката по даній справі просить стягнути на її користь 5 700,00 грн.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив суд такий задовільнити.

Представник відповідача проти позову заперечив, просив суд відмовити в задоволенні такого.

Заслухавши позицію учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність та допустимість кожного доказу, суд приходить до висновку про задоволення позову з огляду на наступне.

Так, в судовому засіданні встановлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.12.16 у цивільній справі №308/7647/16-ц, яке набрало законної сили, визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_4 майно, а саме земельну ділянку площею 0,06 га, розташовану на території Оноківської сільської ради, садівниче товариство «Меблевик» Ужгородського району з цільовим призначення - для ведення садівництва, кадастровий НОМЕР_1, та садовий будинок з належними до нього господарськими будівлями й спорудами під літерами «А» (Садовий будинок), «Б» (Вбиральня), Огорожа №1-3, загальною площею 133,3 кв.м., що розташований на вказаний земельній ділянці.

25 червня 1996 року за час перебування сторін спору у шлюбі у них народився син ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про його народження.

Згідно з довідкою Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет» від 19.09.16 №16.360 ОСОБА_5 навчається на 2-му курсі денного відділення інженерно-технічного факультету цього навчального закладу.

У зв'язку з цим він беззаперечно потребує матеріальної допомоги, так як жодних доходів не отримує.

Оскільки ОСОБА_5 після припинення фактичних шлюбних відносин між сторонами спору постійно проживає з позивачкою, що додатково підтверджується актом від 04.07.16 року , вона по мірі можливості утримує його. Тобто, син перебуває виключно на її утриманні.

Однак, доходів позивачки не достатньо для повного і належного утримання сина. Відповідач відмовляється утримувати спільну дитину до досягнення нею двадцяти трьох років або до припинення навчання, не надає позивачці жодної матеріальної допомоги, оскільки майже постійно перебуває за кордоном.

Окрім наведеного судом встановлено, що закінчення будівництва згаданого вище будинку з надвірними спорудами здійснено за особисті кошти ОСОБА_6 , які вона отримала в кредит за договором кредиту від 06.06.07 №08/297/35.

Наведені обставини мають істотне значення та зумовлюють відступлення від засад рівності часток подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ст. ст.70 ч.1, 71 ч.1 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка і рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-612цс15 норми СК України у статтях 57, 60 встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя з приводу належного їм майна, згідно з якими:1)майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної власності;2)майно, набуте кожним із подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них.

З метою збереження балансу інтересів подружжя, дотримуючись принципів добросовісності, розумності і справедливості СК України містить винятки із загального правила.

Зокрема, відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею/ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй/йому особисто.

Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної власності на майно подружжя) визначені у статті 60 СК України.

За змістом цієї норми належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна.

Виходячи з наведеного для правильного застосування статті 60 СК України та визнання майна спільною сумісною власністю суд повинен установити не тільки факт набуття цього майна за час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття с спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Відповідно допостанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року N 11, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості.

За таких обставин суд приходить до висновку, що зазначений будинок та земельна ділянка , що є предметом спору були набуті сторонами в період зареєстрованого шлюбу і є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Разом з тим , враховуючи посилання позивача та надані нею докази про те, що будинок будівництво якого завершено за її кошти та відсутність участі відповідача в матеріально-побутовому забезпеченні майна та відсутність його участі в життті дитини , суд приходить довисновку про наявність підстав для відступлення від рівності часток у спільному майні подружжя .

Згідно з ст.79 ЦПК України до судових витрат належать витрати на правову допомогу. Відповідно до ст.88 цього ж Кодексу стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 218, ЦПК України, суд, -

РІШИВ:

Позовну заяву - ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного сумісного майна подружжя шляхом визначення ідеальних часток у ньому - задоволити .

Поділити спільне сумісне майна подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а саме земельну ділянку площею 0,06 га, розташовану на території Оноківської сільської ради, садівниче товариство «Меблевик» Ужгородського району з цільовим призначення - для ведення садівництва, кадастровий НОМЕР_1, та садовий будинок з належними до нього господарськими будівлями й спорудами під літерами «А» (Садовий будинок), «Б» (Вбиральня), Огорожа №1-3, загальною площею 133,3 кв.м., що розташований на вказаний земельній ділянці, визнавши за ОСОБА_3 2/3 ідеальні частки цього майна, а за ОСОБА_4 - 1/3 ідеальну частку такого майна.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати по справі, а саме 1256 (одна тисяча двісті п"ятдесят дев"ять) грн. 09 коп. судового збору та 5 700,00 грн. (п'ять тисяч сімсот грн. 00 коп.) витрат на оплату правової допомоги адвоката.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

З повним рішенням суду сторони можуть ознайомитись через 5 днів.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Леміш О.М