Справа №: 615/1740/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2017 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Логвінова А.О.,

при секретарі судового засідання Дідок І.П.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Валківського районного суду Харківської області цивільну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна інноваційна група»

до ОСОБА_3

про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародна інноваційна група» (далі по тексту - позивач, ТОВ «Міжнародна інноваційна група») звернулось до Валківського районного суду Харківської області із позовом до ОСОБА_3 (далі по тексту відповідач, ОСОБА_3П.), в якому просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Міжнародна інноваційна група» заборгованість за кредитним договором № К/017/2009 від 16.08.2007 р. у сумі 30 150, 95 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 791 763, 94 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 20 747, 02 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 544 816, 75 грн.; заборгованість за процентами - 9 403, 93 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 246 947, 20 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 16.08.2007 року між відповідачем та Акціонерним комерційним банком «Європейський» укладено договір про надання кредитної лінії з правом відновлення № К/017/2009 (далі кредитний договір), за яким позивач отримав кредит у розмірі 30 000, 00 доларів США на строк з 15.08.2007 р. по 15.08.2011 р. Додатковою угодою № 2 від 02.06.2008 р. до кредитного договору сума була збільшена до 50 000, 00 доларів США. У подальшому додатковою угодою № 3 від 07.10.2008 р. до кредитного договору кредитний договір викладено у новій редакції. 19.08.2009 р. між Акціонерним комерційним банком «Європейський» та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Володимирський» укладено договір про відступлення право вимоги за кредитним договором № К/017/2009 від 16.08.2007 р. Постановою правління НБУ від 30.08.2011 р. вирішено розпочати процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Володимирський» та на виконання рішення комісії НБУ з питань нагляду та регулювання діяльності банку, нагляду (оверсайта) платіжних систем від 10.02.20015 р. № 64 щодо визначення юридичної особи в управлінні якої будуть перебуватись непродані активи банку, 20.02.2015 р. між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Володимирський», Національним Банком України та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвест Кредит Капітал» укладено договір № 43-Л про передачу в управління непроданих активів. Відповідно до договору від 20.02.2015 р. Товариству з обмеженою відповідальністю «Інвест Кредит Капітал» передано за актом актив, який виник із кредитного договору № К/017/2009 від 16.08.2007 р., позичальником за яким є відповідач. 20.04.2016 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвест Кредит Капітал» за договором про відступлення прав вимог № 30/15-2 від 19.04.2016 р. відступлено на користь позивача право вимоги за кредитним договором № К/017/2009 від 16.08.2007 р. Про відступлення відповідач повідомлений листом від 18.08.2016 р. Відповідач до 01.11.2011 р. кредит не повернув, допустив заборгованість зі сплати процентів, станом на 26.12.2017 р. заборгованість за кредитним договором № К/017/2009 від 16.08.2007 р. складає 30 150, 95 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 791 763, 94 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом - 20 747, 02 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 544 816, 75 грн.; заборгованість за процентами 9 403, 93 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 246 947, 20 грн.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач, повідомлений належним чином по дату, час та місце розгляду справи, у судове

засідання не зявився, через канцелярію суду подав заперечення проти позову, в якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування своїх заперечень посилається на те, що договір про відступлення право вимоги від 19.08.2009 р. укладений між Акціонерним комерційним банком «Європейський» та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Володимирський» не набрав чинності, оскільки відповідно до п. 4.1 договору договір набирає чинності з моменту зняття податкової застави, а також інших заборон та обтяжень щодо відчуження рухомого майна первісного кредитора шляхом вилучення відповідних записів з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, однак відповідачем не було отримано відомостей від первісного кредитора про виконання зазначеного пункту договору. Також, відповідач зазначає, що ПАТ «КБ «Володимирський» не мало законних підстав для передачі зобовязання ОСОБА_3 в управління ТОВ «Інвест Кредит Капітал» під виглядом непроданих активів, в звязку з тим, що рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11.11.2014 року по справі № 2033/1811/12, яке набрало законної сили, такі зобовязання визнано не доведеними.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував із підстав викладених у наданих до суду запереченнях, та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, та представника відповідача, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 16.08.2007 року між Акціонерним комерційним банком «Європейський» (далі - кредитодавець) та громадянином України ОСОБА_3 (далі-позичальник) укладено договір кредиту № К/017/2009 на надання кредитної лінії з правом відновлення (далі - договір) (а.с. 6-7).

Відповідно до умов пункту 1.1. договору кредитодавець при наявності вільних кредитних ресурсів надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності грошові кошти у сумі 50 000, 00 доларів США на строк з 16.08.2007 р. по 15.08.2011 року, надалі за текстом «кредит», а позичальник приймає його та зобовязується повернути кредит не пізніше встановленого цим пунктом строку, сплати проценти, комісійні, можливі неустойки та інші витрати в порядку та на умовах, що передбачені цим договором. Кредит надається у виді кредитної лінії з правом відновлення із змінами внесеними додатковою угодою № 2 до договору кредиту № К/017/2009 на надання кредитної лінії з правом відновлення від 16.08.2007 року (а.с. 8).

Пунктом 2.5. договору сторони узгодили, що за користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю проценти у розмірі 15 процентів річних у валюті кредиту.

07.10.2008 року між Акціонерним комерційним банком «Європейський» (далі - кредитодавець) та громадянином України ОСОБА_3 (далі-позичальник) укладено додатковий договір № 3 відповідно до умов якого кредитний договір № К/017/2009 від 16.08.2007 року викладено у новій редакції та з 01.11.2008 року процентна ставка за користуванням кредитними коштами встановлена у розмірі 19 процентів річних.

Згідно пункту 9.4. сторони погодили, що з укладання цього договору позичальник надає згоду на те, що банк має право повністю або частково передати (відступити) свої права та зобовязання по цьому договору, а також за договорами, повязаними із забезпеченням виконання зобовязань за даним договором, третій особі без додаткового отримання згоди позичальника (а.с. 13).

Сторони домовились, що строк позовної давності за будь-якими вимогами банку, що випливають з цього договору, встановлюється тривалістю 10 років (пункт 9.11. договору).

24.11.2009 року між Акціонерним комерційним банком «Європейський» та ОСОБА_3 було укладено додатковий договір № 4 до кредитного договору від 16.08.2007 року, згідно якого, пункт 3.1. розділу 3 кредитного договору викладений у новій редакції: «Погашення заборгованості по кредиту та сплаті процентів здійснюється у валюті зобовязання або у гривнях за курсом НБУ на дату оплати. Датою оплати вважається дата надходження коштів на накопичуваний рахунок НБУ 1 або у касу банку ( а.с. 14).

19.08.2009 року між Акціонерним комерційним банком «Європейський» (первісний кредитор) та Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Володимирський» (новий кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги (купівлі-продажу боргових зобовязань) за кредитними договорами (а.с. 17).

Відповідно до витягу з додатку № 1 до договору про відступлення права вимоги Акціонерним комерційним банком «Європейський» відступлено право вимоги Відкритому акціонерному товариству «Комерційний банк «Володимирський» за кредитним договором № К/017/2009 від 16.08.2007 року позичальник ОСОБА_3 (а.с. 18).

20.02.2015 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Володимирський» в особі ліквідатора ОСОБА_4, який діє на підставі постанови Правління Національного банку України від 30.08.2011 року № 301 (далі - установнику управління) та Товариством з обмеженою відповідальністю

«Інвест Кредит Капітал» (далі-управитель), а також Національний банк України в особі першого заступника Голови Національного банку України ОСОБА_5 було укладено договір № 43-Л про передавання в управління непроданих активів (а.с. 20-27).

Відповідно до пункту 2.1. договору, сторони погодили, що установник управління зобовязується протягом 10 робочих днів з дати укладення договору: а) передати управителеві: зокрема активи згідно переліком, наведеним у додатку № 1 до договору.

19.04.2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвест Кредит Капітал», яке є управителем активів, переданих Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Володимирський» в довірче управління згідно договору № 43-Л від 20.02.2015 року про передавання в управління непроданих активів на підставі рішення комісії Національного банку України з питань нагляду та регулювання діяльності банків, нагляду (оверсайта) платіжних систем від 10.02.2015 року № 64 «Про визначення юридичної особи, якій за договором передаватимуться в управління непродані активи Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Володимирський» (далі-продавець) в особі директора гр. ОСОБА_6 та Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародна інноваційна група» (далі покупець) укладено договір № 30/15-2 про відступлення прав вимоги, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 22.04.2016 року та зареєстрований у реєстрі за № 485 (а.с. 30-31).

Відповідно до пункту 1.2. договору, продавець передає, а покупець приймає усі права по вимогам за зобовязаннями, за участю Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Володимирський», які наведені у додатку № 1 до цього договору, у тому числі, але не виключно, за правами, підтвердженими судовими рішеннями, виконавчими документами та рішеннями інших органів та/або осіб.

Згідно пункту 1.3. датою переходу прав вимоги до покупця за цим договором є дата підписання сторонами акта приймання-передачі документів.

20.04.2016 року між сторонами біло підписано акт приймання передачі документів до договору № 30/15-2 від 19.04.2016 року про відступлення прав вимог (а.с. 32).

18.08.2016 року листом за № МІГ-18.08.2016/4-Вих. Товариством з обмеженою відповідальністю «Міжнародна інноваційна група» було повідомлено ОСОБА_3 про відступлення права вимоги та запропоновано у добровільному порядку в термін до 01.09.2016 р. погасити існуючу заборгованість за кредитними документами на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна інноваційна група» (а.с. 33).

Проте, станом на дату подачі позову вимога щодо погашення суми заборгованості за кредитним договором від 16.08.2007 р. № К/017/2009 залишилась без задоволення.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародна інноваційна група» зазначає, що набуло право вимоги по кредитному договору, в результаті чого у відповідача станом на 26.12.2016 року утворилась заборгованість у розмірі 30 150, 95 доларів США грн., що за офіційним курсом НБУ складає 791 763, 94 грн.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки (стаття 11 Цивільного кодексу України).

Приписами статей 626 та 627 Цивільного кодексу України унормовано, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу.

За приписами частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 638 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до вимог статті 533 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Виходячи зі змісту статей 1046, 1047 Цивільного кодексу України відповідальність за валютні ризики лежить на позичальнику, відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Відповідно до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (частини 3 статті 1049 Цивільного кодексу України).

Крім того, частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України встановлено, що коли договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку (а.с. 161-163), відповідно до умов кредитного договору № К/017/2009 від 16.08.2007 року позивачем відповідачу нараховувалися проценти. Загалом, станом на 26.12.2016 року за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 30 150, 95 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 791 763, 94 грн., яка складається з наступного: 20 747, 02 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 544 816, 75 грн.- заборгованість за кредитом за період з 04.09.2008 року по 15.08.2011 року; 9 403, 93 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 246 947, 20 грн. - заборгованість за процентами за період з 30.08.2007 року по 13.10.2011 року.

Також, у відповідності до ст. 512 та ст. 513 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням (ст. 516 ЦК України).

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що відповідач порушив умови укладеного кредитного договору та вимоги статті 526 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За таких підстав, суд вважає вимоги позивача про стягнення із відповідача заборгованість за кредитом у розмірі 20 747, 02 доларів США, що за офіційним курсом НБУ, станом на 26.12.2016 р. (а.с. 2), складає 544 816, 75 грн., та заборгованість за процентами у розмірі 9 403, 93 доларів США, що за офіційним курсом НБУ, станом на 26.12.2016р. (а.с. 2), складає 246 947, 20 грн., обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статтями 11, 60 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях.

Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом з тим, частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобовязанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобовязанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Щодо наданих відповідачем заперечень на позовну заяву, а саме, щодо відсутності виконання пункту 4.1. договору про відступлення права вимоги від 19.08.2009 року укладеного між Акціонерним комерційним банком «Європейський» (первісний кредитор) та Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Володимирський», а саме: «договір набирає чинності з моменту зняття податкової застави, а також інших заборон та обтяжень щодо відчуження рухомого майна первісного кредитора шляхом вилучення відповідних записів з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, зазначених в пункті 1.5. цього договору» та неотримання відповідачем відомостей про виконання пункту 4.1. договору, які доводять факт набрання ним чинності не приймаються судом, оскільки відповідачем не надано до суду належних доказів у підтвердження викладених обставин.

Крім того, у матеріалах справи міститься витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 06.02.2017 року № 51403347, з якого вбачається, що з Державного реєстру обтяжень рухомого майна вилучені записи про податкову заставу, а також інші заборони та обтяження щодо відчуження рухомого майна первісного кредетора Акціонерного комерційного банкому «Європейський», які були накладені на час укладання між Акціонерним комерційним банком «Європейський» та Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Володимирський» договору про відступлення права вимоги (купівлі-продажу боргових зобовязань) за кредитними договорами (а.с.133).

Посилання відповідача на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11.11.2014 року у справі № 2033/1811/12 не приймаються до уваги судом, оскільки у відповідному рішенні відповідачу було відмовлено у задоволенні зустрічних позовних вимог щодо припинення правовідносин з ПАТ «КБ «Володимировський» за кредитним договором № К/017/2009 від 16.08.2007 р., укладеним між відповідачем та з АКБ «Європейський». Також, досліджувались інші обставини, які не стосуються предмету розгляду даної справи. Тому такі посилання є необґрунтованими та безпідставними.

Враховуючи вищевикладене, та те, що відповідачем не надано жодних доказів у підтвердження викладених у запереченнях обставин, суд не приймає доводи відповідача. Оскільки останні, спростовуються матеріалами справи.

Доказів врегулювання спірних відносин за взаємною згодою сторін відповідач суду не надав.

Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується частиною 1 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати.

В даному випадку при зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 11 900, 00 грн. (а.с. 2), що підлягає до стягнення із відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 512-514, 516, 526, 530, 626, 638, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, статтями 10, 11, 88, 209, 212, 214-215, 218 Цильвільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна інноваційна група» задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_3 (адреса: вул. Радянська, 46, с. Новий Мерчик, Валківський район, Харківська область, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна інноваційна група» (адреса: пр-т Науки, 50, кім. 1, м. Київ, 303083, ) заборгованість за кредитним договором № К/017/2009 від 16.08.2007 року у розмірі 791763 (сімсот девяносто одна тисяча сімсот шістдесят три) грн. 94 коп., витрати по сплаті судового збору у розмірі 11900 (одинадцять тисяч девятсот) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Валківський районний суд Харківської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_8