Справа № 186/643/17
Провадження номер № 2/0186/335/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2017 року Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Демиденко С.М.

секретар: Фадєєва Т.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Першотравенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договору купівлі - продажу дійсним,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договору купівлі - продажу дійсним.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 10 листопада 2000 року між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, яка діяла від імені ОСОБА_1 (дівоче прізвище Тонка) ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, був укладений договір купівлі - продажу нерухомого майна № 11/12/НДП, а саме двохкімнатної квартири №25 в житловому будинку №33 по вул.Гагаріна, м.Першотравенськ, Дніпропетровської області, загальною площею 55,6 кв.м., яка належала відповідачам на підставі:

Свідоцтва про право власності на житло №7104 виданого 24 жовтня 2000 року Першотравенським УЖКГ Державної холдингової компанії «Павлоградвугілля», та зареєстрованого Міжміським бюро технічної інвентаризації м.Павлограда від 10 листопада 2000 року за №36-75.

Договір був укладений на Промисловій товарній біржі.

Договір купівлі-продажу зареєстрований 10 листопада 2000 року на Промисловій товарній біржі за №11/12-НДП.

Правочин обома сторонами повністю виконаний: відповідачами були звільнені всі приміщення, передані ключі, вони знялися з реєстрації за вказаною адресою. Ні заперечень, ні зауважень ніхто із сторін по правочину не заявляв.

Квартира знаходиться у власності позивача протягом 16-ти років, використовується для постійного проживання, вона регулярно оплачує комунальні платежі та утримує її в належному санітарно- технічному стані.

На час укладення договору 10 листопада 2000 року, ані мати, ані відповідач не знали, що правочин, в відповідності до ст. 47 ЦК України (1963 року) підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки на той час також був чинним Закон України «Про товарну біржу», відповідно до ст.15 якого, правочини зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягають.

Просить суд визнати дійсним правочин, реальним та виконаним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 10 листопада 2000 року за № 11/12-НДП, який знаходиться за адресою: квартира №25 в житловому будинку №33 по вул.Гагаріна, м.Першотравенськ, Дніпропетровської області, загальною площею 55,6 кв.м., укладений на Промисловій товарній біржі між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, яка діяла від імені ОСОБА_1 (дівоче прізвище Тонка) ОСОБА_5.

Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи своєї відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно копії договору купівлі - продажу нерухомого майна від 10 листопада 2000 року, який був зареєстрований Промисловою товарною біржею за реєстраційним номером 11/12-НДП, підтверджується факт того, що ОСОБА_7 та ОСОБА_3 продали двохкімнатну квартиру №25 в житловому будинку №33 по вулиці Гагаріна, міста Першотравенська, Дніпропетровської області, ОСОБА_4, яка діяла від імені ОСОБА_8.

Реєстраційним посвідченням від 23 листопада 2000 року засвідчено, що квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_8 на праві приватної власності на підставі договору купівлі - продажу посвідченого 10 листопада 2000 року Промисловою товарною біржею за №11/12-НДП і записане в реєстрову книгу за №36-75.

Копією свідоцтва про шлюб серії 1-КИ №006571 від 12 березня 2005 року ОСОБА_8 змінила прізвище на ОСОБА_1.

Стаття 9 Житлового Кодексу України вказує, що громадяни України мають право на придбання будинків і квартир на біржових торгах.

Відповідно до ст. 227 ЦК України, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Згідно ч. 2 ст. 47 ЦК України 1963 року, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі, за вимогою сторони, яка уклала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Відповідно до ст. 224 ЦК України(в редакції 1963 року), яка діяла на час вказаних вище правовідносин, за договором купівлі - продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України "Про товарну біржу" в редакції, чинний станом на 03 лютого 2001 року, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 року №3 «Про судову практику у справах про визнання угод недійсними», зі змінами та доповненнями розяснено, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу, в тому числі при придбанні на біржових торгах) міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини; дарування іншого майна на суму понад 500 крб. і валютних цінностей на суму понад 50 крб. Якщо така угода, яка виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч.2 ст.47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Однак це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження (наприклад, статтями 105, 114, ЦК).

Отже, враховуючи встановлені по справі обставини та аналізуючи наведені норми законодавства, суд вважає доведеним, що 22 серпня 2000 року між сторонами був укладений договір обміну нерухомого майна, а саме спірної квартири, умови якого на час розгляду справи виконані, що підтверджується реєстрацією позивача за вказаною адресою та державною реєстрацією права власності на спірну квартиру за останньою.

Як зазначено вище, спірний договір купівлі - продажу нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_2, позивачем був зареєстрований в БТІ, до теперішнього часу жодна з сторін договору не заявляла про його недійсність, на даний час виконані всі умови цього договору, відповідачі передали усі права на квартиру, знялись з реєстрації та зареєструвались за іншою адресою, однак ухиляються від нотаріального оформлення договору.

Враховуючи, що на цей час позивач позбавлений права реалізувати своє право на розпорядження вказаною вище квартирою, з метою справедливого вирішення справи та захисту невизнаних прав позивача, суд, враховуючи встановлені обставини, вважає за необхідне позов задовольнити та визнати договір обміну нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_2, укладений 10 листопада 2000 року між сторонами та посвідчений на товарній біржі дійсним.

Відповідно до норм Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01 липня 2004 року №1952-ІV державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договору купівлі - продажу дійсним задовольнити.

Визнати договір купівлі - продажу нерухомого майна №11/12-НДП укладений 10 листопада 2000 року на Промисловій товарній біржі між ОСОБА_2 Аркадіхвною, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що діяла від імені неповнолітньої ОСОБА_8 дійсним.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення..

Суддя: С.М.Демиденко