Провадження номер 2/741/379/17
Єдиний унікальний номер 741/748/17
РІШЕННЯ

іменем України

19 червня 2017 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Дикого В.М.,

з участю секретаря с/з Герасимчук Н.Ю.,

представника позивачів ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Мринської об'єднаної територіальної громади в особі Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на майно,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, представляючи на підставі довіреності інтереси ОСОБА_3 та ОСОБА_4, звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області з позовною заявою до Мринської об'єднаної територіальної громади в особі Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на майно. Свої вимоги він обґрунтовував тим, що житловий будинок по АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспного двору. На момент ліквідації колгоспних дворів у вищевказаному будинку проживали та були зареєстровані позивач ОСОБА_3 та батьки позивачів ОСОБА_7 та ОСОБА_5. Після ліквідації колгоспних дворів вони не отримали свідоцтв та не зареєстрували право власності на вищевказаний будинок. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивачів ОСОБА_7 Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому 1/3 частини вищевказаного житлового будинку. Позивач ОСОБА_3 як спадкоємець за законом після смерті батька прийняв спадщину, звернувшись із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Дружина покійного ОСОБА_5 прийняла спадщину, адже постійно на день смерті проживала зі спадкодавцем. ІНФОРМАЦІЯ_4 померла мати позивачів ОСОБА_5 Після її смерті залишилася спадщина, яка складається з належної їй 1/3 частини будинку та 1/6 частини будинку, яку вона успадкувала після смерті чоловіка. Позивач ОСОБА_4 як спадкоємець першої черги за законом прийняла спадщину після смерті матері, звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Нотаріус відмовила позивачам у видачі свідоцтв про право спадщину після смерті батьків у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно. Також позивач ОСОБА_3 звертався до Центру надання адміністративних послуг з метою державної реєстрації права власності на належну йому як учаснику ліквідованого колгоспного двору частину будинку. Але також отримав відмову у зв'язку з тим, що державний реєстратор не наділений правом визначення часток у праві власності на нерухоме майно, а саме: у майні колгоспного двору, яке належало його учасникам на праві спільної сумісної власності. Саме тому позивачі й звернулися до суду та просили судовим рішенням визнати за кожним з них право власності на 1/2 частини житлового будинку.

У судове засідання позивачі не з'явилися, представник позивачів ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у змісті позовної заяви, та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача, Мринської ОТГ в особі Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області, у судове засідання не з'явився. Сільський голова направив до суду заяву, у якій не заперечував проти задоволення позову та просив справу розглянути без участі представника відповідача.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд робить нижченаведений висновок.

У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому проживали та були зареєстровані ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_3, що підтверджується довідкою Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 333/3-14 від 18 квітня 2017 року (а. с. 14).

У п. 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» Пленум ВСУ роз'яснює, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Отже, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_3 належало по 1/3 частини житлового будинку АДРЕСА_1 як членам колишнього колгоспного двору.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_7, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 8).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За життя ОСОБА_7 заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 52). А, отже, спадкування після його смерті здійснюється за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, його дружина та батьки.

Позивач ОСОБА_3 є сином померлого, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 10). Отже, він є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_7

Із копії спадкової справи після смерті №137/2014 убачається, що ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті батька, подавши заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Дочка померлого ОСОБА_4 відмовилася від прийняття спадщини (а. с. 45-49).

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Із довідки Мринської сільської ради №334/3-14 від 18 квітня 2017 року вбачається, що дружина ОСОБА_7 ОСОБА_5 постійно на день смерті проживала разом з ним. Отже, вона в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України також прийняла спадщину після смерті ОСОБА_7 (а. с. 15).

ОСОБА_3 та ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_7 успадкували по 1/6 частини житлового будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 9).

За життя ОСОБА_5 заповіту не складала, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 43). А, отже, спадкування після її смерті здійснюється за законом.

Позивач ОСОБА_5 є дочкою померлої, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 10), копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а. с. 12), копією свідоцтва про укладення шлюбу (а. с. 13). Отже, вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_5

Із копії спадкової справи після смерті №293/2014 убачається, що ОСОБА_4 прийняла спадщину після смерті матері, подавши заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Син померлого ОСОБА_3 відмовився від прийняття спадщини. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає (а. с. 34-40).

Отже, ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_5 має право на 1/3 частини житлового будинку, яка належала матері як учаснику колгоспного двору та 1/6 частини будинку, яку мати успадкувала після смерті ОСОБА_7

У судовому засіданні встановлено, що померлі ОСОБА_7, ОСОБА_6 та позивач ОСОБА_3 після ліквідації колгоспних дворів офіційно не оформили та не зареєстрували право власності на будинок.

У судовому засіданні встановлено, що позивачам відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину після смерті батьків, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок, що підтверджується постановою державного нотаріуса Носівської районної ДНК про відмову у вчиненні нотаріальної дії №653/02-31 від 26 квітня 2017 року (а. с. 20).

Також установлено, що позивачеві ОСОБА_3 відмовлено в реєстрації права власності на 1/3 частини житлового будинку, оскільки державний реєстратор не наділений правом визначення часток у праві власності на нерухоме майно, у тому числі й на майно колгоспного двору, яке належало його учасникам на праві спільної сумісної власності, що підтверджується повідомленням Центру надання адміністративних послуг Носівської РДА від 23 травня 2017 року (а. с. 21).

Матеріали справи підтверджують, що на будинок АДРЕСА_1 виготовлена технічна документація (а. с. 17-19).

Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі суб'єкти права власності є рівними перед законом.

Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 174, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд

РІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, як спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, та як учасником ліквідованого колгоспного двору, право власності на 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого у АДРЕСА_1, вартістю 73750 грн., який складається з власне житлового будинку «А», веранди «а», ганку «а-1», сараю «Б», сараю «В», гаража «Г», погреба «П», колодязя «К», загальною площею 54,5 кв. м житловою площею 18,3 кв. м інвентаризаційною вартістю 147500 грн.

Визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, як спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності на 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого у АДРЕСА_1, вартістю 73750 грн., який складається з власне житлового будинку «А», веранди «а», ганку «а-1», сараю «Б», сараю «В», гаража «Г», погреба «П», колодязя «К», загальною площею 54,5 кв. м житловою площею 18,3 кв. м інвентаризаційною вартістю 147500 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя В.М. Дикий