АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 756/6006/16-ц Головуючий у 1-ій інстанції - Яценко Н.О.
Апеляційне провадження Доповідач - Іванченко М.М.
№22-ц/796/9968/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Іванченка М.М.

суддів: Рубан С.М., Желепи О.В.

при секретарі: Дука В.В.

за участю:

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача: ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_6 про стягнення боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа: ОСОБА_6 про визнання договору позики недійсним

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 19 липня 2017 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 19 липня 2017 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_6 про стягнення боргу - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 суму позики в розмірі 10000 грн, інфляційні втрати у розмірі 9523 грн 63 к., 3 % річних у розмірі 1124 грн та судовий збір у розмірі 551 грн 20 к.

У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа: ОСОБА_6 про визнання договору позики недійсним - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 направила апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 у повному обсязі.

У поданій апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для розгляду справи. Зокрема зазначає, що позивачем не доведено обставин передачі грошових коштів відповідачу.

Відповідач та її представник у суді апеляційної інстанції підтримали апеляційну скаргу.

Позивач та третя особа у судове засідання не з'явились про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Тому відповідно до ст.305 ЦПК України колегія суддів вирішила розглядати справу за відсутності осіб, що не з'явились.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Рішення суду оскаржується в задоволення позовних вимог ОСОБА_5, тому в частині відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог апеляційним судом не переглядається.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, згідно з розпискою від 02 квітня 2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 укладено договір позики, за умовами, якої ОСОБА_7 зобов'язалась повернути 10000 грн, які вона отримала у борг у ОСОБА_5 до 01 червня 2013 року.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики, та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, змінуабоприпинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договірпозикиє одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, якийвидається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Такий самий правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду України, висловлений у справах за № 6-63цс13 від 18 вересня 2013 року, №6-50цс16 від 24 лютого 2016 року, №6-2789цс16 від 18 січня 2017 року, які у відповідності до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковими для застосування.

Крім того, ч.1 ст.1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов'язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Отже, досліджуючи розписку від 02 квітня 2013 року колегія суддів дійшла висновку, що вона містить всі необхідні умови для того аби вважати, що відповідач отримала від позивача грошові кошти у сумі 10000 грн з кінцевим терміном повернення 01 червня 2013 року.

А тому, доводи апелянта про те, що нею неотримувались грошові кошти від позивача є необґрунтованими. Крім того, необхідно зауважити, що апелянтом не надано доказів на підтвердження вказаних обставин.

Перевіривши всі наявні в матеріалах справи докази колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що не заслуговують на увагу посилання апелянта про те, що у справі про розірвання шлюбу встановлено, що причиною розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 стало те, що колишній чоловік примусив позивача скласти дану розписку проте судом першої інстанції по даній справі не надано належної оцінку вказаним вище обставинам, оскільки досліджуючи рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24 вересня 2014 року про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 судом встановлено, що сімейні стосунки між сторонами не склались, сім'я розпалась через втрату взаєморозуміння та різні погляди на життя, сторони шлюбно-сімейних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть (а.с.60).

А наявні в матеріалах справи заперечення відповідача по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, в яких вона вказує про те, що ОСОБА_6 під тиском отримав від неї розписку про отримання грошових коштів, як компенсацію витрат, пов'язаних із народження їх спільної дочки (а.с. 61) в силу ч.3 ст.61 ЦПК України не можуть свідчити про те, що дані обставини встановлені судовим рішенням.

Посилання ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції про те, що ОСОБА_6 під тиском отримав від неї розписку про отримання грошових коштів можуть підтвердити свідки колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки в суді першої інстанції такого клопотання відповідачем не заявлялось. Також необхідно зауважити, що ОСОБА_3 до правоохоронних органів щодо вищевказаних обставин не зверталась.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду і на законність оскаржуваного рішення не впливають.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка зібраним доказам по справі зокрема наявному в матеріалах справи розрахунку заборгованості, який також перевірено колегією суддів, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 19 липня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: