Справа № 310/3653/17
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

11 жовтня 2017 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді..........Дністрян О.М.,

при секретарі…………..…Буюклинській К.О.,

за участі позивачки та її представника - ОСОБА_3, представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради - Аліпової І.А., представника органу опіки та піклування Бердянської районної державної адміністрації - Георгінової Н.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, треті особи - орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області, орган опіки та піклування Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області, про позбавлення батьківських прав, -

В с т а н о в и в :

ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_7 про позбавлення його батьківських прав, мотивуючи свої вимоги тим, що неповнолітня ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, є її онукою. Батьками дитини є: ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 року, та відповідач - ОСОБА_7. Оскільки батьки дитини зловживали алкогольними напоями, з 2010 року дівчинка проживала з нею. З тих пір відповідач життям доньки не цікавиться, не спілкується з нею в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не цікавиться справами дитини, не турбується про її стан здоров'я, фізичний та духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги на її утримання. Просить позбавити ОСОБА_7 батьківських прав відносно малолітньої доньки - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила позов задовольнити.

Представник позивачки - ОСОБА_3 (довіреність № НМА961968 від 30.05.2017р.) - в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила, що позивачка є бабусею дитини - ОСОБА_8, дитина проживає з нею. Відповідач з дитиною не спілкується, життям дитини не цікавиться, допомоги не надає, аліменти не сплачує. Просила позов задовольнити.

В судове засідання відповідач ОСОБА_10 не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Тому суд у відповідності до ст. 224 ЦПК України, вважає за можливим провести заочний розгляд справи.

Представник третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради - Аліпова І.А. (довіреність №01-0002/40 від 03.01.2017р.) - не заперечувала проти задоволення позову. Також суду пояснила, що 28.09.2017р. комісією з питань захисту дитини при виконкомі Бердянської міської ради були розглянуті матеріали щодо позбавлення відповідача батьківських прав, де було встановлено, що ОСОБА_7 самоусунувся від виконання батьківських обов'язків по відношенню до доньки - ОСОБА_8 Крім того зазначила, що 25.09.2017 року у службі по справам дітей відповідач надав письмові пояснення, в яких зазначив, що згоден на позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки.

Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Бердянської районної державної адміністрації - Георгінова Н.І.(доручення №01-37/0007 від 03.01.2017р.) - не заперечувала проти задоволення позову, оскільки відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов'язків відносно малолітньої доньки, крім того сам відповідач не заперечує проти позбавлення його батьківських прав.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що позивачка її матір. ОСОБА_8 - її племінниця. Коли ОСОБА_8 виповнилося 5 років її забрали до бабусі, бо дитина не відвідувала дитячий садок, була брудна, голодна. З 2009 року дитина проживає з бабусею. Відповідач дитиною не цікавиться. Півтора роки тому вони бачились з відповідачем, залишила номери всіх своїх телефонів, але він не телефонував.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що позивачка її сусідка. Дитина - ОСОБА_8 проживає з позивачкою приблизно з 2010 року постійно, батько дитини не приїжджав, не допомагав і не допомагає, не телефонує. Про дитину піклується бабуся.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що знає позивачку, вона є матір'ю його цивільної дружини - ОСОБА_11. Знає, що дитина - ОСОБА_8 живе з позивачкою. Батько дівчинки - ОСОБА_7 мешкає в м. Бердянську, не працює, з донькою бачився 1 раз роки два тому. Позивачка намагалась його знайти, але не змогла.

Суд, заслухавши пояснення позивачки та її представника, представників третіх осіб, свідків, та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом було встановлено, що малолітня ОСОБА_8 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року у батьків: мати - ОСОБА_9, батько - ОСОБА_7 (а.с.6).

ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_14 - мати дитини - померла (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 від 23.05.2016 року).

В судовому засіданні встановлено, що з 2010 року дитина проживає разом з бабусею ОСОБА_6, знаходиться на їх утриманні, вона створює для дитини необхідні умови для повноцінного життя та розвитку.

Згідно довідки Бердянського районного центру первинної медико-санітарної допомоги» БРР №146 від 21.02.2017р., ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 та з 18.11.2013р. перебуває на обліку Андріївської АЗПСМ у сімейного лікаря (а.с.14).

Згідно довідок Андріївської спеціалізованої спеціалізованої різнопрофільної школи І-ІІІ ступенів №55 від 21.02.2017р., №130 від 10.04.2017р., ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, є ученицею Андріївської спеціалізованої різнопрофільної школи І-ІІІ ступенів Бердянської районної ради Запорізької області з 01 вересня 2012 року. Батько дитини не бере участі у вихованні ОСОБА_8: не спілкується з нею, не цікавиться успіхами доньки, ніколи не відвідує батьківські збори, не бере участь у шкільному житті дитини, контактна інформація для зв'язку відсутня (а.с.15, 16).

Згідно довідки виконавчого комітету Андріївської селищної ради Бердянського району Запорізької області №1442 від 08.07.2016р., ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, дійсно проживає без реєстрації за адресою своєї бабусі ОСОБА_6: АДРЕСА_1

Як вбачається з довідки вуличного комітету №33 м. Бердянськ, ОСОБА_7 проживає за адресою: АДРЕСА_2. З 2010 року донька ОСОБА_8 з ним не проживає з підстав систематичного зловживанням останнім алкогольними напоями, його небажання займатись вихованням своєї малолітньої дитини, відсутністю в нього не лише фінансових ресурсів на утримання дитини, але й належних для цього умов.

Згідно листа КУ «Бердянський психоневрологічний диспансер» ЗОР №1886 від 21.09.2017р., ОСОБА_7 на теперішній час на обліку у лікаря-нарколога в КУ «БПНД» ЗОР не перебуває. З медичної документації відомо, що неодноразово проходив лікування в наркологічному відділенні КУ «БПНД» ЗОР з діагнозом «Вживання алкоголю зі шкідливими наслідками». Остання госпіталізація з 30.08.2011р. по 07.09.2011 р.

Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до вимог п. 2 ч.1 ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно роз'яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негайно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області надав суду висновок № 001-6299/47 від 06.10.2017р. про доцільність в інтересах малолітньої дитини позбавлення відповідача ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, батьківських прав по відношенню до доньки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки він свідомо усунувся від виконання батьківських обов'язків по відношенню до доньки, не піклується про її виховання, матеріально не утримує, не турбується про всебічний розвиток, здоров'я, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, фактично батько існує лише за документами.

Зазначений висновок повністю узгоджується з іншими матеріалами справи, в тому числі підтверджений дослідженими у судовому засіданні доказами.

Згідно принципу 6 Декларації про права дитини від 20.11.1959 року, яка проголошена Генеральною Асамблеєю ООН, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна зростати, окрім іншого, в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно ч.1 та ч.2 ст. 27 вказаної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отже, позбавлення відповідача батьківських прав на даний момент, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, враховуючи свідоме нехтування батьком своїми батьківськими обов'язками, що знайшло підтвердження у судовому засіданні, на думку суду є єдиним можливим засобом забезпечення дитині спокійного життя та гармонічного виховання, як того вимагає ст. 150 СК України.

Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, що є підставою відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України для позбавлення його батьківських прав.

Зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню в інтересах малолітньої дитини.

При цьому застосовуючи такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав, суд також враховує, що у разі зміни обставин, що стали підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, він має право бути поновленим у батьківських правах відносно своєї доньки відповідно до положень ст.169 СК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) можуть бути присуджені за рішенням суду у частці від доходу особи, зобов'язаної утримувати дитину або у твердій грошовій сумі.

Враховуючи обставини справи суд вважає необхідним прийняти рішення про стягнення з відповідача аліментів на дитину та перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України, зобов'язавши позивачку відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10,11, 60, 88,169, 208, 212-215, 224-228 ЦПК України, ст.ст. 150, 164, 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, суд -

В и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_7 батьківських прав по відношенню до дитини - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_7 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частина всіх видів доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, починаючи з дня подачі позову до суду - з 21 червня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття - до ІНФОРМАЦІЯ_7 року, перераховуючи їх на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України

Зобов'язати ОСОБА_6 у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду відкрити особистий рахунок на ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, у відділенні Державного ощадного банку України.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 понесені судові витрати у розмірі 640, 00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області на протязі десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Бердянський міськрайонний суд Запорізької області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. М. Дністрян