Справа № 303/4437/17
Ряд стат звіту № 41
Р І Ш Е Н Н Я

09 жовтня 2017 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі: головуючого - судді Морозової Н. Л.

секретар судового засідання Галас Л. В.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мукачеві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та виселення,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача та просить усунути перешкоди у користуванні належною їй власністю - квартирою АДРЕСА_1, шляхом виселення відповідача ОСОБА_3.

Вимоги позову мотивує тим, що квартира АДРЕСА_1, належить їй на праві приватної власності, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом її матері - ОСОБА_4, посвідченого державним нотаріусом Мукачівської державної нотаріальної контори - Плеша А. М., від 17.11.2016 року зареєстрованому в реєстрі під № 638. У належній їй квартирі, зареєстрований та проживає відповідач - ОСОБА_3, який доводився їй вітчимом, і після смерті її матері ОСОБА_6 залишився проживати у квартирі, яку мати заповіла їй. За час проживання у квартирі, відповідач постійно вчиняв сварки з її матір'ю та знущався над ними, а після її смерті перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння постійно погрожує їй розправою та виганяє з квартири. Крім того, відповідач притягався до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.121 КК України, бо накинувся з ножем на одного з її гостей та спричинив останньому тілесні ушкодження. Після цього випадку, вона побоюючись за своє життя та здоров'я, змушена була переїхати жити до знайомих. Так, маючи у власності житло, вона на даний час, позбавлена можливості користуватися належним їй житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1. Відповідач ОСОБА_3 зареєстрований та періодично проживає у даній квартирі, що унеможливлює її перебування там через острах за своє життя і здоров'я. Просить позов задоволити шляхом виселення відповідача з квартири, оскільки жодних договорів про користування житловим приміщенням з відповідачем не укладала.

Позивач у судовому засіданні позов підтримала просила задоволити з підстав, викладених у позовній заяві, посилаючись на те, що відповідач продовжує всупереч її волі проживати у зазначеній квартирі.

Представник позивача також просив позов задоволити, оскільки його довіритель маючи у власності житлову квартиру не може нею користуватися для проживання.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлялися у відповідності до вимог ст. 74 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомили, заперечення на позов не подали, заяви про розгляд справи у їх відсутності також.

Зі згоди позивача, суд знаходить можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно вимог ст. 169 ч.4 ЦПК України, на підставі наявних у справі даних та доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши надані докази у їх сукупності та перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку:

Судом встановлено, що власником квартири АДРЕСА_1, була ОСОБА_4 - матір ОСОБА_1. 17 листопада 2016 року ОСОБА_4 склала заповіт, яким заповіла своїй доньці - ОСОБА_1 спадкове майно - квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до ОСОБА_2 з державного реєстру речових прав на нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1, належить ОСОБА_7 на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом її матері - ОСОБА_4, посвідченого державним нотаріусом Мукачівської державної нотаріальної контори - Плеша А. М., від 17.11.2016 року зареєстрованому в реєстрі під № 638.

Відповідач ОСОБА_3 був вселений та зареєстрований в спірній квартирі за згодою колишньої власниці ОСОБА_4, - як член її сім'ї.

Судом установлено, що після смерті власниці будинку ОСОБА_4, відповідач ОСОБА_3 продовжує проживати у АДРЕСА_1 - як наймач житла.

Правова позиція ВСУ у справі № 6-709цс16: Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не є членом сім'ї нового власника квартири - ОСОБА_1, договору про порядок користування квартирою АДРЕСА_1 між новим власником квартири та відповідачем не укладалося.

Аналіз статті 391 ЦК України дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відтак за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім'ї.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3, користується квартирою, належною позивачу без будь-яких правових підстав. Проживання відповідача у квартирі, створює для власника квартири перешкоди у користуванні належною їй власністю - тобто використання квартири для власного проживання, а тому позовна заява підлягає до задоволення.

Керуючись: ст. ст.10, 60, 208, 209, 212-218, 224-228 ЦПК України, ст.ст. 16,316-319, 321, 383, 391 ЦК України, ст. 64 ЖК України, Правова позиція ВСУ у справі № 6-709цс16, суд заочно -

У Х В А Л И В:

Позов задоволити повністю.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні належною їй власністю - квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_3.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий Морозова Н. Л.