Справа № 453/395/17 Головуючий у 1 інстанції: Микитин В.Я.
Провадження № 22-ц/783/3504/17 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої - судді Копняк С.М.,

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Юзефович Ю.І.,

з участю представника апелянта - ОСОБА_2, представника стягувача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Сколівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області на ухвалу Сколівського районного суду Львівської області від 12 квітня 2017 року у справі за поданням старшого державного виконавця Сколівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про тимчасове обмеження ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа,-

в с т а н о в и л а:

Старший державний виконавець Сколівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Лискова С.Я. 10.04.2017 року звернулася до суду з поданням, погодженим у встановленому законом порядку начальником Сколівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Бабяк Л.В., про тимчасове обмеження ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа.

Подання мотивує тим, що на виконанні у Сколівському РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області перебувають виконавчі листи № 455/785/14-ц., видані 20.01.2016 року Старосамбірським районним судом Львівської області, про стягнення з ТзОВ «Мрія» 7 361 грн. на відшкодування майнової шкоди та 103 456 грн. на відшкодування моральної шкоди, а всього - 110 817 грн., на користь ОСОБА_8, а також 1 560 грн. судового збору на користь держави.

Зазначає, що 09.02.2016 року нею винесено постанови про відкриття виконавчого провадження, копії яких надіслано сторонам виконавчого провадження до відома, а боржнику - для виконання. Однак, боржник ТзОВ «Мрія» у термін, встановлений для добровільного виконання рішення суду таке не виконав, з огляду на що виконавцем були здійснені усі заходи, необхідні для примусового виконання рішення суду, зокрема отримано інформацію щодо майнового стану боржника, накладено арешт на його рахунки.

Оскільки руху коштів на рахунках боржника не виявлено, як і у власності останнього відсутнє будь-яке рухоме та нерухоме майно, виконавцем 06.04.2016 року у встановленому порядку здійснено вихід за зареєстрованим місцем боржника - АДРЕСА_1 де виявлено та описано певне майно, що у подальшому було передано на відповідальне зберігання уповноваженій особі - ОСОБА_9, а, у подальшому, таке, згідно переліку, скероване у ЛФ ДП «Сетам», для подальшої його реалізації. На даний час майно не реалізоване.

Зазначає й те, що 06.04.2017 року нею повторно у встановленому порядку здійснено вихід за вказаним вище місцем знаходження боржника, де було описано та арештовано нове майно, а також виявлено відсутність певної частини майна, котре було виявлене та арештоване раніше.

Вказує, що директором боржника ТзОВ «Мрія» є ОСОБА_4 Такі дані містяться у ЄДР юридичних осіб, ФОП та громадських формувань.

Оскільки усі можливі заходи примусу, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», вичерпані, то вона вважала за доцільне звернутися у суд із даним поданням про тимчасове обмеження керівника юридичної особи боржника у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта.

УхвалоюСколівського районного суду Львівської області від 12 квітня 2017 року в задоволенні подання старшого державного виконавця Сколівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про тимчасове обмеження ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа - відмовлено.

Не погоджуючись з даною ухвалою, Сколівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області оскаржив таку в апеляційному порядку.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, незаконною, ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом не досліджено та не з»ясовано усі обставини справи і прийнято за доведені ті обставини, які фактично є недоведеними.

Просить ухвалу Сколівського районного суду Львівської області від 12 квітня 2017 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою подання задовольнити.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відхилення такої, виходячи з наступного.

В силу ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які проводяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством, а також рішеннями, що підлягають примусовому виконанню.

Державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом, у тому числі і шляхом постановлення судом ухвали про тимчасове обмеження такої особи, яка є боржником, у праві виїзду за межі України.

Між тим, тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх на це підстав, аналіз же перелічених вище норм дає підстави стверджувати, що необхідною умовою для застосування видів тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту умисного ухилення боржника від виконання зобов'язань за рішенням суду.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

При цьому, ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Відмовляючи в задоволенні подання, суд першої інстанції виходив з наступного.

Судом встановлено, що на виконанні у Сколівському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області перебувають виконавчі листи № 455/785/14-ц., видані 20.01.2016 року Старосамбірським районним судом Львівської області, про стягнення з ТзОВ «Мрія» 7 361 грн. на відшкодування майнової шкоди та 103 456 грн. на відшкодування моральної шкоди, а всього - 110 817 грн., на користь гр. ОСОБА_8, а також 1 560 грн. судового збору на користь держави.

Боржником є юридична особа, а саме ТзОВ «Мрія».

Встановлено й те, що рішення суду боржником добровільно не виконано, об'єктів нерухомого майна, а також транспортних засобів у власності боржника немає, рух коштів на рахунках боржника відсутній. Однак, виконавцем виявлено та арештовано ряд майна, належного боржнику, яке у встановленому порядку передане на реалізацію.

У матеріалах подання наявний витяг з ЄДР юридичних осіб, ФОП та громадських формувань, з якого вбачається, що керівником юридичної особи боржника є ОСОБА_4, який же є одним із його співзасновників. Разом з тим, з вказаного витягу вбачається й те, що останні зміни по юридичній особі вносились досить давно, що може свідчити про відсутність у реєстрі найновіших змін, у тому числі і щодо керівника юридичної особи. Відтак, дані про керівника ТзОВ «Мрія» можуть не відповідати дійсності, а інших доказів перебування ОСОБА_4 на такій посаді суду не надано.

Крім того, судом встановлено, що у матеріалах виконавчого провадження відсутні докази про належне отримання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження.

Судом звернуто увагу і на те, що старшим державним виконавцем не вжито усіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів примусу до боржника, зокрема не винесено жодної постанови про накладення штрафу на посадових осіб боржника і встановлення нового строку виконання рішення суду.

Таким чином, старший державний виконавець на підтвердження своїх вимог, що боржнику ТзОВ «Мрія», керівником якого є ОСОБА_4, надсилались вимоги про добровільне виконання зобов'язань та докази одержання ним усіх документів у процесі виконавчого провадження, не подав.

Також суду не надано доказів, що ОСОБА_4 має закордонний паспорт та виїжджає за межі України і, відповідно, може виїхати за межі України з метою ухилитися від виконання покладених на очолювану ним юридичну особу судовим рішенням грошових зобов'язань.

Таких доказів не надано і суду апеляційної інстанції.

Враховуючи положення ст. 2 Протоколу № 2 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання у межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними у демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Таким чином, свобода пересування гарантована громадянам України Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, а обмеження такого права можливе лише на підставі закону та з метою і за умов, які визначені законом. В інших випадках, таке обмеження буде порушувати конституційне право особи на свободу пересування.

В матеріалах подання відсутня достатня та необхідна інформації про перебування ОСОБА_4 на посаді керівника юридичної особи боржника, як і відсутні достатні дані вважати, що останній має намір уникати виконання ввіреним йому товариством рішення суду, шляхом виїзду за межі України.

А відтак, надаючи правову оцінку зібраним у справі доказам та встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно відмовив в задоволенні подання.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки такі є вірними та відповідають нормам як матеріального, так і процесуального права, ґрунтуються на повному та всебічному дослідженні поданих суду доказів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням вимог закону.

З висновками суду слід погодитись, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України. Підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали Сколівського районного суду Львівської області від 12 квітня 2017 року відсутні.

Керуючись ст.ст.209 ч.3, 303, п.1 ч.2 ст. 307, п.1.ч.1. ст. 312, 313, п.4 ч.1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Сколівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області - відхилити.

Ухвалу Сколівського районного суду Львівської області від 12 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і в силу вимог ст. 324 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

Ніткевич А.В.