АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 536/608/16-ц Номер провадження 22-ц/786/2212/17Головуючий у 1-й інстанції Колотієвський О. О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Чумак О.В.

суддів: Кривчун Т.О., Дряниці Ю.В.

при секретарі Радько О.М.,Ткаченко Т.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 квітня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Садівничого товариства "Вагоннобудівник-1", треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування рішення про виключення з членів товариства, поновлення в членах товариства.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 25 квітня 2017 року відмовлено в позові ОСОБА_5 до Садівничого товариства "Вагоннобудівник-1", треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування рішення про виключення з членів товариства, поновлення в членах товариства.

З рішенням суду першої інстанції не погодився ОСОБА_5, оскарживши його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, прохає скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення його позову.

Вказує, що між ним та відповідачкою ОСОБА_4 існувало усне зобовязання щодо тимчасового безоплатного користування садовою ділянкою на необмежений строк, сплату за нього членських внесків від його імені та повернення земельної ділянки на його вимогу. На усні звернення про повернення земельної ділянки відповідачка та Правління СТ «Вагонобудівник-1» не реагували. Після того, як йому стало відомо про виключення з членів товариства та оформлення належної йому земельної ділянки на ОСОБА_3, він змушений був звернутися до суду за захистом порушених прав.

Посилається на те, що рішення про виключення його з членів товариства не приймалося, а строк позовної давності ним не пропущено.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_2, його представника ОСОБА_6, представника відповідача ОСОБА_7 та третьої особи ОСОБА_8, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, з підстав, визначених ст. 308 ЦПК України.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 30.06.1988 року ОСОБА_2 за його заявою було прийнято у члени садівничого товариства «Вагонобудівник 1» та виділено земельну ділянку № 125, яка розташована в с. Маламівка Кременчуцького району.

У 1995 році позивач надав дозвіл своїй сестрі ОСОБА_4 на тимчасове користування вказаною садовою ділянкою, передав їй членську книжку садівничого товариства, по якій вона сплачувала членські внески від свого імені (а.с. 83-87,147-148).

30.07.1995 року до СТ «Вагонобудівник-1» надійшла заява від імені ОСОБА_2 з проханням переоформити вказану ділянку на ОСОБА_3, у зв'язку зі зміною місця проживання. Також на зазначеній заяві наявний запис дружини позивача ОСОБА_9 про те, що вона не заперечує проти переоформлення ділянки та стоїть її підпис. На заяві зазначена резолюція голови правління Товариства про виключення з членів товариства (а.с. 80).

Цього ж дня до СТ «Вагонобудівник-1» надійшла заява від ОСОБА_3 з проханням прийняти його до членів товариства, на якій стоїть резолюція голови правління про прийняття до членів товариства (а.с. 81).

В подальшому, на підставі розпорядження голови Кременчуцької районної державної адміністрації від 17 серпня 2009 року за № 381, видано ОСОБА_3 державний акт на право власності на земельну ділянку (а.с. 149).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції встановив, що відповідач не надав належних та допустимих доказів про звернення позивача до СТ «Вагонобудівник-1» з заявою про виключення його з членів товариства та, відповідно, відсутність правових підстав для виключення його з членів вказаного товариства.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим по справі обставинам, узгоджуються з наявними у справі доказами та ґрунтуються на законі, виходячи з наступного.

Як передбачено п. 16 Статуту садово-огороднього товариства «Вагонобудівник» робітників та службовців КВЗ Кременчуцького ПО вагонобудівництва, затвердженого загальними зборами членів садово-огороднього товариства 07.08.1983 року та зареєстрованого у виконкомі Кременчуцької районної ради народних депутатів 14.01.1984 року рішенням № 14 (а.с.152-157), членами садово-огороднього товариства можуть бути працівники та службовці підприємства, що досягли 18 років, працюючі на даному підприємстві КВЗ.

Прийняття в члени товариства проводиться за заявою особи, яка вступає, адміністрацією спільно з комітетом профкому підприємства, при якому організовано товариство. Правління товариства на підставі прийнятого рішення оформляє прийняття.

Згідно п. ж) ст. 17 вказаного Статуту, члени товариства мають право виходити зі складу товариства.

Виключення із садово-огороднього товариства здійснюється у випадках, передбачених ст. 19 Статуту, зокрема п. е) встановлено, що у звязку з самостійною передачею іншим особам ділянки (повністю чи частково), а також побудованих на ній будівель.

Питання про виключення з членів товариства може ставитися за ініціативою садово-огороднього товариства, адміністрації, профспілки та виконкому Кременчуцької районної ради народних депутатів.

Згідно п. 20 Статуту, рішення про виключення з членів товариства приймається радою товариства та набирає чинності після затвердження його загальними зборами членів товариства, яке може бути оскаржено в місячний термін до профспілки КВЗ, а рішення останнього до Полтавського обласного комітету профспілки, яке є остаточним.

П. 21 Статуту передбачено, що робітники та службовці, у випадку вибуття в іншу місцевість на постійне місце проживання, вибувають з членів товариства.

Згідно п. 22 Статуту, особам, які вибули чи виключені з членів товариства повертаються через правління та за його оцінкою вартість насаджень, будівель та громадських споруд, приміщень, мереж водойм та електропостачання, влаштування доріг та огорож території після отримання відповідної суми коштів від прийнятого нового члена товариства.

Відповідно до п. 24 Статуту, замість осіб, які вибули чи виключені з членів товариства, за рекомендацією адміністрації та профкому в члени товариства приймаються робітники та службовці заводу.

За п. 26 Статуту, цивільно-правові спори, що виникли між садово-огороднім товариством та його членами, між останніми та членами їх сімей та іншими особами, вирішуються в судовому порядку, крім випадків, коли вирішення питань даним статутом віднесено до компетенції загальних зборів.

Розділом ІІІ Статуту встановлено, що вищим органом управління садово-огороднього товариства є загальні збори членів товариства, яке відповідно до п. в) п. 29 Статуту затверджує рішення правління про приймання та виключення з членів товариства.

Відповідач у суді першої інстанції послався на те, що виключення позивача з членів товариства та включення ОСОБА_3 до членів СТ «Вагонобудівник-1» було здійснене на підставі заяви позивача, що відповідає п. «ж» ч. 17 Статуту товариства (т. 1 а.с.154 на звороті).

Позивач заперечував написання вказаної заяви, у звязку з чим районним судом була призначена експертиза, яка знята з виробництва експертною установою, оскільки не задоволено клопотання експерта про надання додаткових матеріалів, у тому числі оригіналу вказаної заяви.

Відповідно до ст.ст. 58,60 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що вказана заява від 30.07.1995 року, на яку посилався як на доказ відповідач та написання якої заперечував позивач, не є належним та допустимим доказом на підтвердження того, що саме ОСОБА_5 звертався до правління товариства про виключення його з членів товариства та відсутність правових підстав для виключення позивача з його членів.

Також судом першої інстанції було встановлено та не заперечувалося сторонами, що позивач звертався до правління СТ «Вагонобудівник-1» зі скаргами щодо незаконного володіння ОСОБА_3 земельною ділянкою № 125 у 1996 році .

У судовому засіданні від 11.01.2017 р. допитаний в якості свідка колишній голова правління СТ «Вагоннобудівник-1» ОСОБА_10 також підтвердив, що ОСОБА_5 звертався до нього зі скаргою щодо незаконного заволодіння його сестрою ОСОБА_4 вказаною земельною ділянкою № 125.

Представник позивача в ході судового засідання від 23.01.2017 року також повідомила, що вони з позивачем у 2010 році звертались до правління СТ «Вагонобудівник - 1» та з заявою до органів міліції (ВДСБС) з приводу вказаних обставин.

Зазначена обставина була підтверджена в суді апеляційної інстанції самим позивачем, який пояснив, що в 2010 році він звернувся до органів внутрішніх справ щодо незаконного зайняття третіми особами його земельної ділянки. Проте відповіді він не отримав.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Як розяснено в п. 10 Постанови Пленуму ВСУ «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 14, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

На підставі встановлених по справі обставин та зазначених правових норм суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивачу стало відомо про порушення своїх прав у 1996 році з часу звернення до правління СТ «Вагонобудівник-1» зі скаргою на незаконне володіння вказаною земельною ділянкою, та з заявою до органів внутрішніх справ у 2010 році.

Оскільки до суду з даною позовною заявою позивач звернувся 18 квітня 2016 року, з пропуском строку позовної давності, районний суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову саме з цих підстав, що узгоджується з наведеними розясненнями у п. 10 Постанови Пленуму ВСУ від 18.12.2009 № 14.

З огляду на вищенаведене, доводи апеляційної скарги вірних висновків суду не спростовують, дублюють переважно вимоги позовної заяви, зводяться до переоцінки доказів та не впливають на правомірність ухваленого рішення про відмову позивачу у задоволенні позову саме за пропуском строку позовної давності.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді /підпис/ ОСОБА_1

/підпис/ ОСОБА_11

/підпис/ ОСОБА_12

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного

суду Полтавської області ОСОБА_1