Справа № 464/1874/17 Головуючий у 1 інстанції: Теслюк Д.Ю.
Провадження № 22-ц/783/3316/17 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Приколоти Т.І.

суддів Бойко С.М., Мікуш Ю.Р.

з участю секретаря Іванової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Фермерського господарства «Бурка В.В.» на ухвалу судді Сихівського районного суду м.Львова від 20 березня 2017 року у справі за позовом Фермерського господарства «Бурка В.В.» до Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства у Львівській області про відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

17 березня 2017 року позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача 1 000 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої протиправними діями посадових осіб Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства у Львівській області при розгляді звернення Фермерського господарства «Бурка В.В.». В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на порушення відповідачем вимог Конституції України, Законів України «Про звернення громадян», «Про інформацію», «Про доступ до публічної інформації», «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», що призвело до приниження ділової репутації фермерського господарства та підриву довіри до діяльності такого.

Ухвалою судді Сихівського районного суду м.Львова від 20 березня 2017 року відмовлено у відкритті провадження у цій справі. Роз'яснено позивачу право звернення до суду в порядку господарського судочинства.

Ухвалу оскаржує Фермерське господарство «Бурка В.В.», посилаючись на її незаконність, необґрунтованість, неправильне і неповне встановлення обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суддя вважає встановленими. Зазначає, що в ухвалі має місце порушення та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права. Вважає, що даний спір повинен розглядатися судом загальної юрисдикції, а не в порядку господарського судочинства; тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Сторони належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи Апеляційним судом Львівської області, що стверджується розписками про одержання направлених рекомендованими листами судових повісток. В судове засідання представники сторін не з'явилися. Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України неявка належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Згідно зі ст.ст.3,4 ЦПК України, ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних чи оспорюваних прав, свобод та інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових, відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно з п.3 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі. Відшкодування збитків є одним із способів захисту цивільних прав (п.8 ч.2 ст. 16 ЦК України). Держава в особі уповноважених органів також може бути учасником цивільних відносин (ч.2 ст.2 ЦК України), в тому числі відносин відшкодування шкоди. Хоч в тексті апеляційної скарги наявні посилання на відшкодування шкоди за рахунок держави, позивач не визначив державу стороною у цій справі, позовні вимоги до держави не заявлено.

Таким чином, предмет спору свідчить про те, що між сторонами по справі виникли господарські відносини щодо відшкодування шкоди.

Згідно з ч.2 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єкта публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Питання підвідомчості та підсудності справ господарським судам визначені ст.ст. 12, 13 ГПК України.

Відповідно до положень ст.ст. 1 і 12 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно зі встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 3 постанови № 3 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз'яснив, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12), Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. У зв'язку з наведеним, суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Спільним листом Верховного Суду України та Вищого господарського суду України від 20 липня 1995 р. № 01-8/518а роз'яснено, що за загальним правилом підвідомчість спорів визначається законодавчими актами України. Однак, коли в законодавчих актах підвідомчість визначена нечітко, слід виходити із суб'єктного складу учасників спору. Отже, якщо сторонами у справі є юридичні особи, спір підлягає вирішенню господарським судом.

У п. 3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 24 жовтня 2011 року «Про деякі питання підвідомчості справ господарським судам» зазначено, що господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб'єктами господарської діяльності, а також спори, пов'язані, зокрема, з вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктом публічно-правових відносин,- за умови, що такі вимоги не об'єднуються з вимогою вирішити публічно-правовий спір і за своїм суб'єктним складом підпадають під дію ст. 1 ГПК України.

Є встановленим, що вимога позивача про відшкодування моральної шкоди не об'єднана з вимогами вирішити публічно-правовий спір. Тому, з врахуванням суб'єктного складу сторін у цьому спорі, відповідно до ст. 1, ст. 12 ГПК України, така вимога повинна розглядатися господарським судом в порядку господарського судочинства.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства з повідомленням заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з додержанням вимог закону. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України у такому випадку апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін.

Керуючись ст. 303. п.1 ч.2 ст.307, п. 1. ч.1 ст.312, ст. 313, п.4 ч.1 ст. 314, ст.ст. 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Бурка В.В.» відхилити.

Ухвалу судді Сихівського районного суду м.Львова від 20 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді