У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді Григоренка М.П.,

суддів : Бондаренко Н.В., Шимківа С.С.,

секретар судового засідання Москалик Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 14 березня 2017 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_1, Здолбунівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області про зняття арешту,

В С Т А Н О В И Л А :

19 травня 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в Здолбунівський районний суд з позовом до ОСОБА_1, Здолбунівського РВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області, в якій вказує, що в квітні 2016 року Здолбунівський РВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області наклав арешт на квартиру АДРЕСА_1. Банк вважає, що державний виконавець не мав права накладати арешт на квартиру, оскільки вона перебуває в іпотеці. Із цих підстав просив зняти арешт з квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 14 березня 2017 року в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1, Здолбунівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області про зняття арешту відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

В поданій на рішення суду апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» покликається на його незаконність, через порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду обставинам справи.

_____________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/959/2017 Головуючий у 1 інстанції : Мичка І.М. Доповідач : Григоренко М.П.

Вказує, що рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 10 липня 2013 року, яке вступило в законну силу 20.07.2013 року, задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк», в рахунок стягнення заборгованості за кредитним договором № ROOWGA00000688 від 21.08.2007 року звернуто стягнення на предмет іпотеки: квартиру загальною площею 66 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2.

Під час продажу предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» стало відомо, що 18.04.2016 року відділом ДВС Здолбунівського РУЮ було накладено арешт на майно ОСОБА_1

В звязку з цим Банк звернувся з позовом про звільнення предмету іпотеки з-під арешту, оскільки дана обставина унеможливлює виконання рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 10 липня 2013 року та здійснити реалізацію предмету іпотеки в рахунок погашення заборгованості.

Вважає, що суд помилково відмовив у задоволенні позову.

Із цих підстав просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким позовну заяву задовольнити, судові витрати стягнути з ОСОБА_1

В запереченнях на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_1 вказує, що оскаржуване рішення вважає законним та обґрунтованим, тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

При цьому, ОСОБА_1 також наголошує, що будь-якого судового рішення про стягнення із нього заборгованості за кредитним договором, яке б було чинним на даний час, фактично не існує.

Крім того, в грудні 2016 року він отримав від позивача повідомлення про часткове відступлення останнім права вимоги за кредитним договором від 22 квітня 2005 року ТОВ « ТракСеллігн».

Згідно відомостей із державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який був сформований 22 січня 2017 року, іпотекодержатель квартири АДРЕСА_1, яка належить йому на праві приватної власності, є ТОВ «ТракСеллігн».

В ході апеляційного розгляду справи представник ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Відповідач - ОСОБА_1 просив відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник Здолбунівського РВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області ОСОБА_3 в ході апеляційного розгляду справи пояснив, що арешт на спірну квартиру було накладено на підставі ухвали суду, якою було вирішено питання про вжиття заходів забезпечення позову по іншій справі, а не в межах виконавчого провадження про звернення стягнення на вказану квартиру, тому просив відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив із того, що арешт на квартиру АДРЕСА_1 державним виконавцем накладено на виконання ухвали Здолбунівського районного суду Рівненської області від 14 квітня 2016 року, яка є чинною і позивачем у встановленому порядку не оскаржена, а тому є обовязковою для виконання.

Колегія суддів погоджується із висновками оскаржуваного рішення і вважає, що доводи апеляційної скарги також не спростовують правильності цих висновків.

По справі встановлено, що арешт на спірну квартиру було накладено державним виконавцем з власної ініціативи не в порядку виконання судового рішення щодо стягнення боргу, а в порядку виконання ухвали суду про забезпечення позову, а тому в даному випадку позивач мав би оскаржити ухвалу Здолбунівського районного суду Рівненської області від 14 квітня 2016 року, а не подавити позов про звільнення майна із під арешту, оскільки є чинне судове рішення і воно є обовязковим для виконання на всій території України.

Крім того, позивач не надав будь-яких належних та допустимих доказів з приводу того, що ним вже вирішується питання про звернення стягнення на предмет іпотеки за рахунок спірної квартири і що вартість цієї квартири не перевищує суму заборгованості по кредитному договору № ROOWGA00000688 від 21.08.2007 року, в звязку із чим відсутня можливість задовольнити вимоги інших кредиторів ОСОБА_1, які не є заставодержателями цієї квартири, за рахунок заставного майна.

Позивачем не надано будь-яких доказів, які б свідчили про те, що після відступлення ним права вимоги по кредитному договору № ROOWGA00000688 від 21.08.2007 року ТОВ «ТракСеллігн», як це вбачається із відповідного повідомлення від 12 грудня 2016 року (а.с. 83) та із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 22 січня 2017 року (а.с. 84), до ПАТ КБ «ПриватБанк» знову повернулось право вимоги за вищевказаним кредитним договором, в тому числі право на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна.

Надання представником позивача в апеляційній інстанції лише інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, сформованої станом на 25 червня 2017 року і з якої слідує, що ПАТ КБ «ПриватБанк» знову є іпотекодержателем спірної квартири, без надання інших документів, які б свідчили про повернення до останнього права вимоги по кредитному договору № ROOWGA00000688 від 21.08.2007 року, на переконання колегії суддів, ще не є доказом того, що позивач на даний час є дійсно кредитором ОСОБА_1 по вищевказаному кредитному договору і тому у нього є підстави ставити питання про звільнення спірної квартири із під арешту.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 14 березня 2017 року підлягає залишенню без змін, як ухвалене із додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" відхилити.

Рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 14 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають право оскаржити ухвалу апеляційного суду та рішення суду першої інстанції до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвали апеляційної інстанції.

Головуючий М.П. Григоренко

Судді : Н.В. Бондаренко

ОСОБА_4