Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: Попович О.В., Завгородньої І.М., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Правекс-Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційними скаргами представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 та представника публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Правекс-Банк» - Маляра Максима Васильовича на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 серпня

2016 року, рішення апеляційного суду Київської області від 27 жовтня

2016 року,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2016 року публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Правекс-Банк» (далі - ПАТ «КБ «Правекс-Банк») звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи тим, що 24 липня 2007 року між ПАТ «КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір

№ 739-040/07Р, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в іноземній валюті в розмірі 9 354 дол. США зі сплатою 11,99 % річних та строком користування до 24 липня 2014 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором,

24 липня 2007 року між ПАТ «КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_5 було укладено договір поруки.

Внаслідок неналежного виконання ОСОБА_4 своїх зобов'язань за кредитним договором утворилась заборгованість, яка станом на 14 липня 2015 року становила 4 015,63 дол. США, що за курсом НБУ станом на

18 січня 2016 року складало 97 912 грн 95 коп., та яку ПАТ «КБ «Правекс-Банк» просило солідарно стягнути з боржника та поручителя.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від

01 серпня 2016 року в задоволенні позовних вимог ПАТ «КБ «Правекс-Банк» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 27 жовтня 2016 року рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від

01 серпня 2016 року скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог ПАТ «КБ «Правекс-Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, ухвалено в цій частині нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» заборгованість за кредитним договором №739-040/07Р за період з 16 лютого 2013 року по 14 липня 2015 року в сумі 2 372,07 дол. США, з яких 1 850 дол. США - тіло кредиту, 552,07 дол. США - проценти за користування кредитом.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У касаційній скарзі представник ПАТ «КБ «Правекс-Банк» -

Маляр М.В., посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 серпня 2016 року, рішення апеляційного суду Київської області від 27 жовтня 2016 року, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційних скарг та матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до положень ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позов ПАТ «КБ «Правекс-Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором подано поза межами строку позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог ПАТ «КБ «Правекс-Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та ухвалюючи в цій частині нове рішення про часткове задоволення позову, суд апеляційної інстанції виходив із того, що строк позовної давності повинен обчислюватись з моменту прострочення кожного щомісячного платежу, а тому вимоги ПАТ «КБ «Правекс-Банк» до ОСОБА_4 підлягають задоволенню в межах трьох календарних років до дати пред'явлення позову. Договір поруки суд апеляційної інстанції вважав припиненим на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Даний висновок суду апеляційної інстанції є законним та обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, наданим сторонами доказам та вимогам закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений законом строк.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Враховуючи, що ОСОБА_4 своїх зобов'язань за кредитним договором № 739-040/07Р від 24 липня 2007 року належним чином не виконував, правильним є висновок судів першої та апеляційної інстанцій про наявність підстав для стягнення заборгованості за вказаним договором.

Водночас, згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Судом апеляційної інстанції взято до уваги те, що вказаним кредитним договором передбачено щомісячне погашення заборгованості, а тому позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу, що узгоджується зі правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду України від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15.

Судами попередніх інстанцій також враховано правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 29 березня 2017 року у справі № 6-3087цс16 та правильно зазначено, що порука є припиненою на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України, оскільки ПАТ «КБ «Правекс-Банк» пропустило шестимісячний строк для пред'явлення вимог до поручителя, який обчислюється з моменту прострочення виконання зобов'язань

(10 грудня 2012 року).

Доводи касаційних скарг зазначених висновків судів попередніх інстанцій не спростовують.

Докази та обставини, на які посилаються представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6, а також представник ПАТ «КБ «Правекс-Банк» -

Маляр М.В. у касаційних скаргах, були предметом розгляду у судах першої та апеляційної інстанцій та при їх дослідженні і встановленні судами було дотримано норми матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті та справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Із врахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційних скарг та зміст оскаржуваних судових рішень, не дають підстав для висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційні скарги представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 та представника публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Правекс-Банк» - Маляра Максима Васильовича відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 серпня 2016 року в незміненій частині після апеляційного перегляду та рішення апеляційного суду Київської області від 27 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.В. Попович

І.М.Завгородня

Т.О.Писана