Справа №487/5794/16-ц 13.10.2017 13.10.2017 13.10.2017
Провадження №22-ц/784/1654/17
Справа № 487/5794/16-ц Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Провадження № 22-ц/784/1654/17 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13 жовтня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Галущенка О.І. та Самчишиної Н.В.,

із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

з участю:

представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4,

відповідача ОСОБА_5,

його представника ОСОБА_6,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_3 рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 23 травня 2017 року, ухваленого у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третіх осіб виконавчого комітету Миколаївської міської ради, Управління містобудування та архітектури Миколаївської міської ради, Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області про заборону здійснення будівництва та вчинення певних дій - ,

у с т а н о в и л а:

14 листопада 2016 року ОСОБА_3 предявила до ОСОБА_5 зазначений позов, який обґрунтовувала наступним.

Сторони є власниками відокремлених частин домоволодіння за адресою: м. Миколаїв, вул. Адмірала Макарова, 15.

Позивач зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, а відповідач є власником житлового будинку у цьому ж домоволодінні по вул. Адмірала Макарова, 15/2.

Ці будинки знаходяться на земельній ділянці, що перебуває у комунальній власності Миколаївської міської ради в межах квартальної забудови житлових будинків та надана у довгострокову оренду за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд.

В 2016 році відповідач без узгодження з власником землі та затвердженої проектної документації на земельній ділянці, подав до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області декларацію про реконструкцію сараю літ. Л під літню кухню по вул. Адмірала Макарова, 15/2 у м. Миколаєві.

Посилаючись на те, що подальшою забудовою своєї літньої кухні, фундамент якою знаходиться на відстані 60 см від стіни її будинку, відповідач спричинить порушення її прав як власника будинку, будуть порушуватися вимоги будівельних норм до забудов та до їх розміщення; санітарні, технічні та протипожежні норми та правила; вона не зможе обслуговувати свій будинок і він буде приходити в непридатний для використання стан, позивач просила, після уточнення позовних вимог, заборонити відповідачу здійснювати подальшу реконструкцію сараю в літню кухню та зобовязати його ліквідувати фундамент розпочатого будівництва.

В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав та пояснив, що виходом на місце інспектором, після ознайомлення з правовстановлюючими документами та зробленими замірами, складено акт, відповідно до якого з боку відповідача відсутні будь-які порушення вимог містобудівного законодавства. Посилання позивача про те, що реконструкція сараю є новим будівництвом та порушення розміру сараю є безпідставними, оскільки не підтверджено ніякими доказами, а твердження про порушення майнових прав позивача - припущенням, оскільки на даний час такі порушення відсутні.

Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 23 травня 2017 року в задоволені позову відмовлено.

ОСОБА_3 подала на це рішення апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги.

Скаргу обґрунтовувала невідповідністю висновків суду обставинам справи, невірним застосуванням норм матеріального та порушеннями норм процесуального права.

Апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржене рішення суду І інстанції скасувати, оскільки воно ухвалене без додержання норм матеріального й процесуального права і ухвалити у справі нове рішення про часткове задоволення позову.

Відмовляючи у задоволені позову ОСОБА_3, районний суд вважав, що позивачем не надано доказів про порушення її майнових прав у разі подальшої забудови відповідачем літньої кухні, а тому її вимоги є необґрунтованими.

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області, не погоджується з обставинами та правовідносинами, встановленими судом І інстанції, його висновки щодо них та результату вирішення справи, вважає помилковими, необґрунтованими і незаконними.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

При цьому, згідно зі ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Зазначене у повній мірі стосується і спорів співвласників нерухомого майна, яке розташоване земельній ділянці, що знаходиться у їх спільному користуванні.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦК України обєкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї з наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; немає належного дозволу на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил.

Згідно із частиною другою цієї статті право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Одночасно за положеннями частини сьомої статті 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану

Крім того, відповідно до положень статті 38 Закону України від 17 лютого 2011 року № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованих об'єктів містобудування належить також відповідним інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю. Такий позов може бути пред'явлено до суду у разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимог, установлених у приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису, та/або якщо перебудова об'єкта є неможливою.

Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва) право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК).

Отже, системний аналіз зазначених положень дає підстави для висновків про те, що самочинне будівництво підлягає безумовному знесенню, якщо: власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності за особою, яка здійснила таке будівництво; власник земельної ділянки не заперечує проти визнання права власності на самочинну забудову, однак така забудова порушує права інших осіб на зазначену земельну ділянку; самочинна забудова зведена на наданій земельній ділянці але з відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, з істотним порушенням будівельних норм і правил, що порушує права інших осіб, за умови, що особа, яка здійснила самочинне будівництво, відмовилась від здійснення перебудови.

Відповідно до вимог статті 376 ЦК України, статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають органи державної влади, органи місцевого самоврядування і інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю.

У разі порушення прав інших осіб право на звернення до суду мають такі особи за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК України), а також власник (користувач) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 цього Кодексу).

Розглядаючи даний позов відповідно до вимог вказаних норм та положень частини сьомої статті 376, ст.ст. 386, 391 ЦК України, апеляційний суд дійшов висновку про те, що відповідач самочинно здійснює будівництво літньої кухні, по вул. Адмірала Макарова, 152/2 в м. Миколаєві, завуалювавши це під реконструкцію належного йому сараю під літ. «Л». Початок самочинної забудови він здійснює на земельній ділянці, яка не була відведена йому для цієї мети і без проекту, та ще й з порушенням будівельних норм і правил, щодо відстані між стаціонарними сусідніми спорудами, тобто порушуючи законні інтереси інших осіб.

Так, позивач наполягає, що забудова проводиться на відстані 60 см від стіни її будинку, що у разі доведеності будівництва до завершення, буде перешкоджати їй у догляді за будинком та його ремонті, викличе підтоплення житла.

Відповідач, не заперечує вказану відстань між спорудами, проте вважає, що позивач сама вина в такому, оскільки при спорудженні будинку збільшила його площу, що і призвело до зменшення відстані.

Проте назване пояснення не може братися до уваги, оскільки будинок позивачем зведено у розмірах, узгоджених з сусідами, в тому числі і з відповідачем; у такому розмірі його прийнято в експлуатацію, а значить таким він і підлягає захисту державою.

Крім того, відповідач наполягав, що реконструює належний йому сарай літ. «Л», проте не тільки не зміг надати правоустановчих документів на названу річ, але й, взагалі, не зміг зазначити в досліджених в апеляційному суді інвентарних справах місце знаходження названого сараю.

З названих же інвентарних справ вбачається, що біля квартир названого будинку були деревяні сарайчики для дров та вугілля, які не мали фундаменту і вже давно демонтовані.

За такого, вимоги позивача, щодо заборони будівництва та приведення території в належний стан, підлягали задоволенню.

Оскільки районний суд був іншої думки, то названий висновок слід привести в силу рішенням апеляційної інстанції.

В силу ст.. 88 ЦПК з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати останньої в обох судових інстанціях.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 23 травня 2017 року скасувати і ухвалити у справі нове рішення, яким позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_5 до отримання земельної ділянки під будівництво та оформлення проектної документації на будівництво обєкту, задекларованого як реконструкція сараю, під літню кухню, по вул. Адмірала Макарова, 15/2, в м. Миколаєві виконувати будівельні роботи та зобовязати його демонтувати фундамент обєкту, вже самовільно розпочатої реконструкції.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 1 258 гривень 21 копійку судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий П.П. Лисенко

Судді: О.І. Галущенко

ОСОБА_7