Справа № 159/2138/17
Провадження № 2/159/789/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2017 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Лесика В.О.,

при секретарі - Жукової Ю.В.,

за участю позивачки - ОСОБА_1,

представника позивачки - ОСОБА_2,

представника відповідача - Коваль І.В.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру у Волинській області Міністерства внутрішніх справ про визнання наказу незаконним та поновлення на роботі,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Регіонального сервісного центру у Волинській області Міністерства внутрішніх справ про визнання наказу незаконним та поновлення на роботі.

В обґрунтування позову позивачка зазначила, що з 1991 року вона працювала у МРЕВ ДАІ Ковельського МРВВС. В наступному у зв'язку із зміною підпорядкованості та зміною організаційних форм була неодноразово переведена на інші посади у новостворені установи. Так, передостаннім її місцем роботи де вона являлась постійним працівником була посада фахівця центру з надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів із обслуговування м. Ковель, Ковельського, Турійського, Старовижівського, Маневицького, Любомльського та Шацького районів (на правах відділу м. Ковель) підпорядкованого УДАІ УМВС. Займана нею посада відносилась до посад державного службовця. У зв'язку із черговими організаційними змінами та виведення посади із числа службовців, що відносяться до державної служби 06.11.2015 року її було звільнено із займаної посади через скорочення штатів.

Після зміни організаційної форми установи в якій вона попередньо працювала на правах відділу було утворено Територіальний сервісний центр 0742 регіонального сервісного центру МВС у Волинській області. Відтак, юридичною особою із правом прийняття на роботу працівників та звільнення став Регіональний сервісний центр МВС у Волинській області.

22.12.2016 року між нею, як працівником, та Регіональним сервісним центром МВС V Волинській області, як працедавцем, було укладено строковий трудовий договір №39 за умовами якого її було прийнято на посаду провідного консультанта-адміністратора Територіального сервісного центру 0742 в м. Ковелі на строк із 29.12.2016 року по 31.12.2016 року. В наступному, трудовий договір в період з 03.01.2017 року по 31.05.2017 року з нею переукладався неодноразово. Так, у вказаний період з нею було укладено три строкових трудових договори за умовами яких вона продовжувала працювати на посаді провідного консультанта - адміністратора ТСЦ 0742, зокрема, було укладено строковий трудовий договір № 9 від 03.01.2017 року з періодом дії з 03.01.2017 року по 31.03.2017 року, строковий трудовий договір №34 від 30.03.2017 року з періодом дії з 01.04.2017 року по 29.04.2017 року, строковий трудовий договір № 50 від 27.04.2017 року із строком дії з 03.05.2017 року по 31.05.2017 року. Так як займана нею посада за характером виконуваної роботи є посадою постійною, внесена до штатного розпису як постійна посада, не відноситься ні до сезонних ні до тимчасових робіт, то відповідно передумов для укладення саме строкових трудових договорів не було. З огляду на систематичність та неодноразовість укладенняз нею, як працівником, трудових договорів про право продовження роботи на тій самій посаді провідного консультанта-адміністратора ТСЦ 0742 з підстав, які передбачено нормами статті 39-1 КЗпП України вона вважала себе працівником, з яким укладено трудовий договір на невизначений строк.

30.05.2017 року нею на адресу адміністрації працедавця було направлено заяву в якій вона повідомила про бажання продовжувати працювати на займаній посаді і тому з метою упорядкування приведення їх трудових відносин прохала продовжити строк укладеного строкового договору на невизначений строк. Вказана заява була направлена адміністрації на електронну адресу та отримано в телефонному режимі підтвердження про отримання вказаного листа. Будь-якої відповіді, або заперечень щодо продовження трудових відносин від адміністрації Регіонального сервісного центру МВС у Волинській області вона не отримала і тому 01.06.2017 року о 9 год. 00 хв. з'явилась на своєму робочому місці та приступила до виконання своїх посадових обов'язків про що повідомила керівника територіального сервісного центру 0742 та в письмовому виді, шляхом скерування відповідної заяви на ім'я в.о. директора Регіонального сервісного центру МВС у Волинській області, повідомила адміністрацію працедавця. Підтвердження про отримання вищевказаного повідомлення надала працівник адміністрації РСЦ Кузьмич.

01.06.2017 року вона була допущена до свого робочого місця та цілий день працювала, будь-яких перешкод у здійсненні своєї виробничої діяльності на займаній посаді їй ніхто не чинив.

Підстав для не виходу на робоче місце після закінчення строку укладеного строкового трудового договору у неї не було, адже Регіональним сервісним дентром МВС у Волинській області не було вчинено дій які б свідчили про те, що трудові відносини між ними припинено шляхом звільнення з підстав припинення трудового договору за закінченням строку строкового трудового договору і тому у неї були додаткові підстави вважати, що строковий трудовий договір продовжено на невизначений строк, адже частиною першою статті 39-1 КЗпП України визначено, що якщо після закінчення строку трудового договору (пункти 2 і 3 статті 23) трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія цього договору вважається продовженою на невизначений строк.

Ні вона, як працівник, ні Регіональний сервісний центр МВС України, як працедавець, станом на 31.05.2017 року не вимагав припинення трудових відносин та їх юридично не припинив, то відповідно вказана обставина додатково вказує на те, що укладений між ними строковий трудовий договір є продовженим на невизначений строк.

Вказані доводи ґрунтуються на нормах матеріального права, яке регулює виниклі правовідносини. Зокрема, на підтвердження припинення трудових відносин власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати відповідний наказ на підставі якого в день звільнення вказані відомості внести в трудову книжку працівника.

Однак, відповідач вважає, що трудові відносини між ними припинено та на підтвердження вказаного твердження покликається на наказ № 66о/с від 29.05.2017 року про її звільнення із 31.05.2017 року. Про існування вказаного наказу та його зміст їй стало відомо 01.06.2017 року о 14 год. 40 хв. Із вказаним наказом її ознайомив керівник ТСЦ 0742, який в післяобідню пору ознайомив її в той час коли вона перебувала на своєму робочому місці та виконувала свої посадові обов'язки уже більше половини денного робочого часу. Після ознайомлення із наказом, не погоджуючись із його законністю вона вчинила напис про те, що із наказом ознайомлена вказавши дату та час, з наказом не згідна, адже приступила до роботи о 09 год. 00 хв. і тому у відповідності до статті 39-1 КЗпП України договір продовжено на невизначений строк. В момент ознайомлення із наказом трудова книжка їй видана також не була як не видана на сьогодні. З 01.06.2017 року по 03.06.2017 року вона продовжувала працювати на займаній посаді.

Отже із вищевикладеного слідує, що відповідач видаючи вказаний діяв всупереч нормам статті 39-1 КЗпП України, порушивши при цьому її право на працю, яке гарантовано основоположним законом України - Конституцією.

В ході судового розгляду справи позивачка подала заяву про збільшення позовних вимог, просить стягнути з відповідача на її користь 6565,40 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 01.06.2017 року по 29.06.2017 року.

В судовому засіданні позивачка та її представник заявлені позовні вимоги підтримали підтримали повністю та просили їх задовольнити з підстав, викладених вище.

Представинк відповідача в судовому засіданні позову не визнала, подавши письмове заперечення, в якому зазначила, що між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем РСЦ МВС у Волинській області, був укладений строковий трудовий договір на визначений строк, встановлений за погодженням сторін (підтвердження: заява позивача, написана власноручно; строковий трудовий договір, підписаний позивачем) і підставою припинення трудового договору є закінчення цього строку, про що останній було повідомлено в день підписання строкової трудової угоди та виданий РСЦ МВС у Волинській області наказ про звільнення від 29.05.2017 №66о/с.

Зазначає, що при укладенні строкового трудового договору сторони погодили строк його дії між собою та одна із сторін (РСЦ МВС у Волинській області) зажадала припинення трудових відносин. В даному випадку, роботодавець не зобов'язаний попереджати працівника про звільнення заздалегідь, оскільки сторони ще при укладенні трудового договору домовились про дату його припинення, тобто 31.05.2017 року.

29 травня 2017 року позивача була повідомлена про те, що керівництво РСЦ МВС у Волинській області не має наміру продовжувати трудові відносини.

Вказує, що таке рішення прийняте при проведенні комплексної перевірки службової діяльності територіального сервісного центру 0742 РСЦ МВС у Волинській області (в період роботи позивача). Оскільки, позивачкою за час роботи було допущено ряд суттєвих недоліків, які проявились у недотримані посадової інструкції під час здійснення операцій з реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів, а також порушенні чинного законодавства України. Тому комісією РСЦ МВС у Волинській області, яка проводила вищезазначену перевірку, за результатами висновку рекомендовано не укладати в подальшому строковий трудовий договір.

Окрім того, позивачка відмовлялась ознайомлюватись з наказом про звільнення, а також - від отримання трудової книжки, хоча станом на 06.06.2017 року - трудова книжка позивачу видана.

ОСОБА_1 01.06.2017 року усвідомлювала наслідки, що настали після закінчення строкового трудового договору - припинення правовідносин та самовільно зайшла в приміщення ТСЦ 0742 РСЦ МВС у Волинській області.

Позивачка не виконувала свої посадові обов'язки в період часу з 01.06.2017 року по 03.06.2017 року, оскільки паролі доступу до бази даних «НАІС МВС», були заблоковані ще 31.05.2017 року, а отже було неможливо вчинення жодних дій зі сторони позивача щодо реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів (роздруківка з бази даних «НАІС ДДАІ» додається).

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов задоволення не підлягає.

Судом встановлено, що 22.12.2016 року між ОСОБА_1 та Регіональним сервісним центром МВС у Волинській області було укладено строковий трудовий договір № 39, за умовам якого працівника прийнято на посаду провідного консультанта-адміністратора (п. 1.4 Договору). Договір набуває чинності з 29.12.2016 року на підставі наказу РСЦ та діє до 31.12.2016 року.

Іншими строковими трудовими договорами № 9 від 03.01.2017 року, № 34 від 30.03.2017 року, № 50 від 27.04.2017 року, які відповідно набували чинності та діяли з 03.01.2017 року до 31.03.2017 року, з 01.04.2017 року до 29.04.2017 року, з 03.05.2017 року до 31.05.2017 року.

Після закінчення дії строкового трудового договору видавався відповідний наказ про звільнення ОСОБА_1 з займаної посади.

Зазначене також підтверджено трудовою книжкою ОСОБА_1 НОМЕР_1.

30.05.2017 року позивачка звернулась до в.о. начальника Регіонального сервісного центру МВС у Волинській області з заявою в якій просить продовжити строк дії укладеного строкового трудового договору на невизначений строк.

Наказом Регіонального сервісного центру МВС у Волинській області від 29.05.2017 року звільнено ОСОБА_1, провідного консультанта-адміністратора територіального сервісного центру № 0742 регіонального сервісного центру МВС у Волинській області з 31 травня 2017 року. З даним наказом позивачка ознайомлена 01 червня 2017 року, з наказом не згідна.

Відповідно до ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути безстроковим або - на визначений строк (строковим). По даній справі встановлено, що ОСОБА_1 працювала за строковим договором. Як зазначалося вище, з позивачкою були укладені строковові трудові договори строк дії останнього з яких був з 03.05.2017 року до 31.05.2017 року.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є закінчення строку (п. 2 і 3 ст. 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Враховуючи те, що сторони не приймали рішень про продовження дії договору, чи укладання нового договору, то відповідачем було на законних підставах звільнено ОСОБА_1 за п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Крім того, з поданої позивачкою заяви про прийняття її на роботу на посаду провідного консультанта-адміністратора територіального сервісного центру № 0742 регіонального сервісного центру МВС у Волинській області, вбачається, що остання просила прийняти її на роботу по строковому трудовому договорі з 03.05.2017 року по 31.05.2017 року, тобто відразу усвідомлювала терміни працевлаштування.

Крім того, згідно висновку від 31.05.2017 року за результатами розгляду відомостей, викладених у довідці про результати перевірки службової діяльності регіонального та територіальних сервісних центрів МВС у Волинській області від 20.04.2017 року за порушення п. 8, п. 15, п. 41 Постанови КМУ від 07.09.1998 року № 1399 «Про затвердження Правил державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», провідний консультант-адміністратор ТСЦ 0742 РСЦ МВС у Волинській області ОСОБА_1 заслуговує на притягнення до дисциплінарної відповідальності, однак, враховуючи те, що ОСОБА_1 працює по строковому трудовому договору, комісією рекомендовано розірвати строковий трудовий договір із провідним консультантом-адміністратором ТСЦ 0742 РСЦ МВС у Волинській області ОСОБА_1 Зважаючи на те, що строковий трудовий договір із ОСОБА_1 укладений з 03.05.2017 року по 31.05.2017 року в подальшому не укладати строковий трудовий договір із ОСОБА_1 за порушення виконання посадових інструкцій.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд враховує також наступні докази по справі і зокрема:

- витягом із бази даних сервісного центру про те, що 31.05.2017 року о 18 год. 14 хв. керування правами доступу користувачів заблоковано, про що не заперечувала в судовому засіданні позивачка та свідок ОСОБА_4

- показаннями свідка ОСОБА_5 про те, що ним особисто було попереджено позивачку про звільненні її з посади 01.06.2017 року з чим вона не погодилась та продовжувала знаходитись в робочому кабінеті без використання програмного забезпечення. Ствердив, що в результаті того, що позивачка продовжувала не виконувати його вимоги він змушений був змінити замки на дверях.

- довідкою Регіонального сервісного центру МВСу Волинській області у день звільнення, тобто 31.05.2017 року з позивачкою проведено всі розрахунки по заробітній платі.

Суд вважає правомірним також і неодноразове укладення з позивачкою строкових договорів, оскільки вони укладались на підставі Плану заходів з реалізації стратегії розвитку територіальних органів з надання сервісних послуг МВС, затвердженого наказом ГСЦ МВС від 17.08.2016 року, що не суперечить вимогам трудового законодавства.

На підставі викладеного, безпідставною є і вимога про стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 01.06.2017 року по 29.06.2017 року.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

На підставі ст. 88 ЦПК України, з урахуванням того, що спір є трудовий, та відсутні підстави для задоволення позовних вимог - судові витрати компенсуються за рахунок держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 23, 36 КЗпП України, ст.ст. 60, 88, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру у Волинській області Міністерства внутрішніх справ про визнання незаконним наказу № 66 о/с від 29.05.2017 року, виданий в.о. начальника Регіонального сервісного центру у Волинській області Малашко О.Є. про звільнення з 31.05.2017 року ОСОБА_1 із посади провідного консультанта - адміністратора територіального сервісного центру № 0742 регіонального сервісного центру МВС у Волинській області, про поновлення ОСОБА_1 на посаді провідного консультанта - адміністратора територіального сервісного центру № 0742 регіонального сервісного центру МВС у Волинській області з 01.06.2017 року та стягення з Регіонального сервісного центру у Волинській області Міністерства внутрішніх справ на користь ОСОБА_1 6565,40 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 01.06.2017 року по 29.06.2017 року - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні при його проголошенні - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий:В. О. Лесик