У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді Григоренка М.П.,

суддів : Бондаренко Н.В., Гордійчук С.О.

секретар судового засідання Шептицька С.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02 червня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3 (транспортне) страхове бюро України, ПрАТ СК "Провідна" про відшкодування майнових збитків та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 02 червня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнові збитки, заподіяні внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 59363 грн. 64 коп., моральну шкоду в розмірі 2000 грн., витрати повязані з проведенням експертного автотоварознавчого дослідження в розмірі 700 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 500 грн., судовий збір в розмірі 1100 грн. 65 коп.

Не погодившись із вказаним рішенням в частині вирішення вимог про відшкодування моральної шкоди та витрат, понесених на правову допомогу, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що суд першої інстанції помилково стягнув на його користь лише 2000 грн. моральної шкоди, оскільки весь біль та тривога заподіяні внаслідок ДТП супроводжують його до сьогоднішнього дня і винна особа повинна нести повну відповідальність за скоєне.

Вказує, що завдана моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв»язку із пошкодженням свого майна, у негативних змінах

_____________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/1240/2017 Головуючий у 1 інстанції : Рудика Л.Д. Доповідач : Григоренко М.П.

у житті, а саме: переживаннях, нестійкого настрою, порушеннях сну, емоційній напрузі, пригніченні. Йому, як пенсіонеру, було дуже складно перенести не лише саме зіткнення, але й ту тривогу, що весь час супроводжувала його по дорозі додому в село Камяні Потоки Кременчуцького району Полтавської області, оскільки в будь-який момент після зіткнення, пошкоджений автомобіль міг зупинитися, вийти повністю із ладу, але іншим шляхом добратися додому вони не могли і рухалися на свій страх і ризик. Важко виразити той страх і відчай, який супроводжував його та близьких весь час під час подорожі на пошкодженому автомобілі.

Відповідач жодного разу не зателефонував йому і не поцікавився можливістю допомогти коштами, запасними частинами, необхідними для ремонту автомобіля.

Крім того, він, ОСОБА_1, проживає у сільській місцевості, де після 22:00 години неможливо добратися до міста, якщо немає власного транспортного засобу, тому він фактично є обмеженим у пересуванні.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу зазначає, що 10.11.2016 року між ним та Адвокатським бюро ОСОБА_4 в особі учасника ОСОБА_4 було укладено договір про надання правової допомоги, 06.12.2016 року між ними було підписано акт приймання-передачі виконаних робіт за договором про надання правової допомоги від 10.11.2016 року і загальна вартість наданої правової допомоги складає 15000 грн. Оригінал банківської квитанції про сплату в повному обсязі грошових коштів за надану правову допомогу було надано суду разом з позовною заявою. Тому позовні вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу в сумі 15000 грн. повинні бути задоволені в повному обсязі.

Із цих підстав просить змінити оскаржуване рішення суду, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 50000 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 15000 грн., в іншій частині судове рішення залишити без змін, судові витрати покласти на відповідача.

В ході апеляційного розгляду справи позивач та його представник ОСОБА_4 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Відповідач та його представник ОСОБА_5 просили відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Стягуючи із відповідача на користь позивача 2000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із того, що саме такий розмір відшкодування відповідає характеру та тривалості моральних страждань, які ОСОБА_1 зазнав внаслідок неправомірних дій ОСОБА_2

Відшкодовуючи позивачу судові витрати по оплаті правової допомоги в розмірі 500 грн., суд першої інстанції керувався положеннями частинами 1, 2 ст. 84 ЦПК України, ст. 1 Закону України від 20.12.2011 № 4191 -VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розясненнями, які містяться у пунктах 47, 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», та виходив із того, що вказані витрати підлягають відшкодуванню позивачу саме у такому розмірі, відповідно враховуючи характер спірних правовідносин, незначну ступінь складності справи та тривалість її розгляду, граничний (максимальний) та мінімальний розміри компенсації витрат на правову допомогу у погодинному розмірі, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками оскаржуваного рішення і вважає, що доводи апеляційної скарги також не спростовують правильності цих висновків.

Доводи апеляційної скарги також не спростовують правильність висновків оскаржуваного рішення, оскільки ці доводи зводяться до посилання на ті ж самі обставини та наведення обґрунтувань заявлених вимог, які вказані у позовній заяві позивача, яким суд першої інстанції надав належну оцінку в оскаржуваному рішенні і колегія суддів повністю погоджується із цією оцінкою та прийнятим рішенням у даній цивільній справі.

Твердження сторони позивача про те, що визначений судом першої інстанції розмір відшкодування моральної шкоди не відповідає характеру та тривалості моральних страждань ОСОБА_1, які той зазнав внаслідок неправомірних дій ОСОБА_2, на увагу не заслуговують, оскільки останній завдав механічні ушкодження транспортному засобу позивача не умисно, а з необережності і вимоги про відшкодування майнової шкоди суд першої інстанції задовольнив у повному обсязі, з чим відповідач погодився.

Крім того, колегія суддів зважує на те, що позивач, маючи значний досвід керування транспортними засобами та здійснюючи експлуатацію свого транспортного засобу 29 вересня 2016 року, мав наперед усвідомлювати всі негативні наслідки, які можуть виникати у звязку із експлуатацією любим пересічним громадянином джерела підвищеної небезпеки і в певній мірі бути готовим до їх настання, навіть за умови абсолютного дотримання із свого боку всіх існуючих правил та вимог.

Враховуючи обставини справи та характер і тривалість моральних страждань позивача, колегія суддів вважає, що розмір відшкодовування моральної шкоди судом першої інстанції визначено вірно.

Так само, судом першої інстанції правильно вирішено питання про відшкодування витрат на правову допомогу.

За приписами ст. 84 ч.ч. 1, 2 ЦПК України, сторони несуть витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

На час подачі позову та вирішення справи судом граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу визначався Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», відповідно до ст. 1 якого розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Наполягаючи на відшкодуванні витрат на правову допомогу, сторона позивача надала лише договір про надання правової допомоги, акт приймання-передачі виконаних робіт, банківську квитанцію про сплату в повному обсязі грошових коштів за надану правову допомогу, але будь-який розрахунок, на підставі якого можливо було б перевірити витрачений адвокатом час на надання позивачу правової допомоги, в матеріалах справи відсутній.

Як вбачається із укладеного договору про надання правової допомоги, розмір винагороди вже було визначено ще на стадії укладення цього договору, тобто, без будь-якого врахування фактичного часу, який адвокат мав би витратити на надання правової допомоги.

З акту приймання передачі виконаних робіт від 06 грудня 2016 року (а.с. 45), на який посилається сторона позивача на підтвердження своїх вимог щодо відшкодування судових витрат повязаних із наданням правової допомоги, слідує, що за складання позовної заяви адвокат ОСОБА_4 отримав від позивача винагороду в розмірі 5000 грн. і ще 10000 грн. останній сплатив своєму адвокату за аналіз судової практики та норм чинного законодавства для складання позовної заяви.

Згідно зі ст. ст. 84, 88 ЦПК України та ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що витрачені позивачем кошти на правовому допомогу виходять за межі розумного, виваженого і справедливого, приймаючи характер спірних правовідносин, які виникли між сторонами у даній цивільній справі, а також те, що отримуючи адвокатське посвідчення особа, яка надавала правову допомогу позивачу по даній справі, вже мала мати необхідний базовий рівень знань чинного законодавства та судової практики по даній категорії справ, а не витрачати час на їх здобуття за рахунок свого клієнта.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в звязку із чим рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02 червня 2017 року підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають право оскаржити ухвалу апеляційного суду та рішення суду першої інстанції до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвали апеляційної інстанції.

Головуючий М.П. Григоренко

Судді : Н.В. Бондаренко

ОСОБА_6