Справа № 750/1860/17
Провадження № 2/750/1258/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2017 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

судді - Рахманкулової І.П.,

із секретарем - Разумейко К.М.,

за участю відповідача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

в с т а н о в и в:

20 лютого 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором у сумі 35083 грн. 20 коп.

У судове засідання представник позивача не зявився, просив справу розглянути без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує.

Відповідач та його представник у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, посилаючись на безпідставне підвищення процентної ставки та на пропуск позивачем строку позовної давності щодо нарахування процентів та пені.

Заслухавши пояснення відповідача, його представника та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що 24 січня 2008 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 4500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У подальшому процентна ставка була змінена згідно наказів банку.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складають між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

За інформацією Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк», наданої на запит суду, відповідачу було видано наступні кредитні картки:

-№ 079126 від 08 січня 2008 року, строк дії якої по січень 2012 року;

- № 432190 від 13 квітня 2009 року, строк дії якої по січень 2012 року;

-№ 302050 від 27 січня 2012 року, строк дії якої по листопад 2015 року (а/с 129).

Крім того, згідно довідок про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти № 079126, наданих Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приват Банк», вбачається, що на початку січня 2008 року був старт даного карткового рахунку і 24 січня 2008 року встановлено кредитний ліміт 2540 грн. У подальшому кредитний ліміт змінювався. Остання зміна кредитного ліміту відбулася 30 березня 2013 року, встановлено ліміт в сумі 4500 грн. Строк дії картки по листопад 2015 року (а/с 128, 155).

Згідно Умов та Правил надання банківських послуг (пункти 3.2; 3.3), після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карту. Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання цього договору є прямою і безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Відповідно до п. 5.5 «Правил користування платіжною карткою», за користування кредитом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому «Тарифами банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік.

Також, п. 5.3 Умов та Правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невідємних частин договору, а тому розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в пунктах 4.9. Умов та Правил надання банківських послуг і п. 5.8. «Правил користування платіжною карткою».

Надання виписок по картковому рахунку здійснюється через комплекс Приват 24 та через використання функції SMS-повідомлень (в залежності від підключення держателя картки до системи).

У відповідності до пунктів 6.3; 6.4 Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт зобовязаний отримувати виписки про стан картрахунку і про проведені операції по картрахунку. При незгоді зі змінами Правил та/або тарифів банку звернутись в банк для розірвання цього договору та погасити перед банком заборгованість, у тому числі і заборгованість, що утворилася протягом 30 днів з моменту повернення карток, виданих держателю і його довіреним особам.

Повідомлення про підвищення процентної ставки відповідачу було направлено 15 серпня 2014 року та 15 березня 2015 року (а/с 83).

Заяв про дострокове розірвання договору відповідач не подавав, що свідчить про згоду останнього зі змінами тарифів.

Як зазначено позивачем, у разі зміни процентної ставки розрахунок процентів на заборгованість, що виникла до зміни нараховується за діючою процентною ставкою на момент використання цих коштів, якщо частина боргу використана уже після зміни процентної ставки, розрахунок процентів на цю частину заборгованості здійснюється за новою процентною ставкою. Дана умова не діє при нарахуванні процентів на прострочену заборгованість.

Відповідно до наказу № СП-2014-6635230 від 02.04.2014 року, з 05 04.2014 у разі виникнення прострочених зобовязань начисляються подвійні % на всю суму боргу (а/с 156).

Згідно ст. 1056-1 Цивільного кодексу України, відсоткова ставка може бути фіксованою або змінною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Пунктом 28 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог ст.ст. 641-642 ЦК або в порядку, визначеному ч. 6 ст. 1056-1 ЦК України.

Крім того, згідно умов договору, у разі несвоєчасного погашення заборгованості за кредитом, позичальник зобовязаний сплатити банку пеню в розмірі, передбаченому Тарифами банку, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті (а/с 84-88, 89-91).

Відповідно до п. 8.6 Умов та Правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Як зазначено позивачем у позовній заяві, відповідач свої зобовязання по договору належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 31 січня 2017 року утворилася заборгованість в сумі 35083 грн. 20 коп., з якої 4462 грн. 40 коп. заборгованість за кредитом, 25673 грн. 98 коп. заборгованість по процентам, 2800 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина), 1646 грн. 82 коп. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком (а/с 4-6).

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Представником відповідача заявлено про застосування наслідків пропущення строку позовної давності.

Згідно ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 Цивільного кодексу України).

Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність.

Так, п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 Цивільного кодексу України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи, що позивач звернувся до суду з позовом 16 лютого 2017 року, надіславши його поштовим відправленням (а/с 23), а тому з відповідача на користь позивача належить стягнути пеню, яка згідно наданих позивачем пояснень (а/с 106 на звороті) за період з 31.01.2016 по 31.01.2017 складає 1300 грн.

Щодо доводів представника відповідача про пропущення строку позовної давності по вимозі позивача щодо стягнення нарахованих відсотків суд враховує, що кредитний продукт має певні особливості та відмінності від інших кредитних договорів. Безпосередньо в загально прийнятих договорах істотні умови мають чіткий строк виконання та точний щомісячний платіж визначений чітко в грошових одиницях ануїтет, тощо. Відповідно по даному договору відкритий картковий рахунок, встановлений кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обовязкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки.

Відповідач у своєму запереченні на позов визнає, що останній платіж за кредитною карткою ним був здійснений 05.08.2014 на погашення заборгованості, а тому позивачем не пропущено строку позовної давності щодо стягнення тіла кредиту та відсотків.

Оскільки відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складають між ним та банком договір, що підтверджується підписом у його заяві від 24.01.2008, а тому суд вважає такими, що не заслуговують на увагу доводи представника відповідача про те, що відповідача не було ознайомлено з «Умовами та Правилами надання банківських послуг».

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором підлягає частковому задоволенню, а саме суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором станом на 31 січня 2017 року в сумі 33583 грн. 20 коп., з якої 4462 грн. 40 коп. заборгованість за кредитом, 25673 грн. 98 коп. заборгованість по процентам, 1300 грн. заборгованість за пенею, 500 грн. штраф (фіксована частина), 1646 грн. 82 коп. штраф (процентна складова).

Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208-210, 212-215, 292, 294 ЦПК України, ст.ст. 526, 610, 611 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» заборгованість за договором у сумі 33583 грн. 20 коп. (тридцять три тисячі пятсот вісімдесят три грн. 20 коп.).

В іншій частині вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» 1531 грн. 52 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: