Справа № 201/2698/17
Провадження № 2/201/1271/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого: судді - Ткаченко Н.В.

при секретарі - Кірієнко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

21.02.2017р. ПрАТ «СК «Брокбізнес» звернулось до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування в порядку регрессу (а.с. № 3).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 18.10.2014р. між ОСОБА_2 та ПрАТ «СК «Брокбізнес» був укладений поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/0953370. Забезпечений транспортний засіб за полісом ВАЗ 21083, державний номер НОМЕР_1. 12.10.2015р. в м. Дніпропетровську по пр. Героїв, 3-д, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів ВАЗ 21083, державний номер НОМЕР_1 (водій ОСОБА_1В.) та Mitsubishi, державний номер НОМЕР_2 (водій ОСОБА_3О.). Після ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження в результаті чого завдано матеріальних збитків. 13.11.2015р. Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська відповідача визнано винним в ДТП. Також, згідно постанови апеляційного суду Дніпропетровської області від 09.12.2015р. до адміністративної відповідальності за вчинення ДТП притягнено і іншого учасника ДТП ОСОБА_3 Отже, в даному випадку є вина обох учасників ДТП, що мала місце 12.10.2015р. Відповідно до листа № 37/22-452сп поліції в Дніпропетровській області та згідно витягу з бази ОВС, що наданий до листа, під час вищезазначеної ДТП, відповідач керував автомобілем ВАЗ 21083, державний номер НОМЕР_1 без права на керування транспортними засобами, так як був позбавлений такого права 27.05.2015р. Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська строк на 12 місяців. Отже, враховуючи те, що відповідач, є одним із винуватців в ДТП, і враховуючи те, що його цивільно-правова відповідальність, як водія забезпеченого транспортного засобу, застрахована у позивача, то в позивача виник обовязок по відшкодуванню завданих збитків в результаті ДТП іншому учаснику ДТП. В подальшому, власник автомобіля іншого учасника звернувся до позивача із заявою на виплату страхового відшкодування за подію, яка мала місце 12.10.2015р., з метою отримання відшкодування. Оскільки, даний випадок є страховим, за полісом страхування № АІ/0953370, позивачем вищевказана заява була прийнята та були здійснені дії по встановленню всіх обставин події, визначенню розміру збитку та виплаті страхового відшкодування. Так, позивач, на підставі зібраних документів по справі, враховуючи умови страхування та враховуючи те, що в даному випадку винним в ДТП є обоє водії, здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 50% від вартості збитку, завданого власнику автомобіля Mitsubishi, державний номер НОМЕР_2, що становить 21636 грн. 39 коп., що підтверджується страховим актом № 57678/1 та платіжним дорученням № 22455. Отже, як зазначає позивач, в даному випадку є підстава для звернення до відповідача регресним позовом про відшкодування завданої шкоди, оскільки він є водієм забезпеченого транспортного засобу і на момент ДТП керував без права на керування автомобілем та по даному полісу здійснено виплату страхового відшкодування.

05.04.2017р. до суду надійшло клопотання представника позивача - ОСОБА_4 (діє на підставі довіреності від 14.12.2016р. а.с. № 33), в якому останній позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, справу розглянути без участі представника страхової компанії, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с. № 33).

Відповідач - ОСОБА_1 в судові засідання 20.04.2017р. та 14.06.2017р. двічі поспіль не зявився, про дату та час слухання справи кожного разу був повідомлений належним чином за адресою, наданою адресно-довідковим підрозділом ГУДМС, УДМС України в Дніпропетровській області від 26.02.2017р. (а.с. № 26). Про судове засідання на 20.04.2017р. відповідач був повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою про відкладення розгляду справи на іншу дату, оскільки потребує часу для підготовки до судового засідання та написання заперечень на позов (а.с. № 35). Вказане клопотання відповідача було задоволено судом, справу перенесено на 14.06.2017р., про що повідомлено відповідача особисто під підпис (а.с. № 38).

14.06.2017р. відповідач в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суду не сповістив, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звернувся.

Отже, належним чином повідомлений про розгляд справи судом відповідач в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, з клопотанням про відкладення розряду справи до суду не звернувся, а також не скористався правом надання заперечень проти позову.

З урахуванням цих обставин, суд розглянув справу за відсутності відповідача. Між тим, оскільки з заяви відповідача від 20.04.2017р. (а.с. № 35) вбачається, що останній заперечував проти задоволення позову, отже позиція сторони відповідача суду відома, суд вважає за можливе винести рішення на загальних засадах цивільного судочинства відповідно до положень глави 7 розділу III ЦПК України.

Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

18.10.2014р. між ОСОБА_2 та ПрАТ «СК «Брокбізнес» був укладений поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/0953370. Забезпечений транспортний засіб за полісом ВАЗ 21083, державний номер НОМЕР_1 (а.с. № 4).

12.10.2015р. в м. Дніпропетровську по пр. Героїв, 3-д, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів ВАЗ 21083, державний номер НОМЕР_1 (водій ОСОБА_1В.) та Mitsubishi, державний номер НОМЕР_2 (водій ОСОБА_3О.) (а.с. № 4 зворот 7).

Після ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження в результаті чого завдано матеріальних збитків.

13.11.2015р. Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська відповідача визнано винним в ДТП та накладено штраф в розмірі 340 грн. (а.с. № 8).

Також, згідно постанови апеляційного суду Дніпропетровської області від 09.12.2015р. до адміністративної відповідальності за вчинення ДТП притягнено і іншого учасника ДТП ОСОБА_3 та накладено штраф в розмірі 340 грн.(а.с. № 8 зворот 9).

Отже, в даному випадку встановлена вина обох учасників ДТП, що мала місце 12.10.2015р.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до листа № 37/22-452сп поліції в Дніпропетровській області та згідно витягу з бази ОВС, що наданий до листа, під час вищезазначеної ДТП, відповідач керував автомобілем ВАЗ 21083, державний номер НОМЕР_1 без права на керування транспортними засобами, так як був позбавлений такого права 27.05.2015р. Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська строк на 12 місяців (а.с. № 7 зворот).

Отже, враховуючи те, що відповідач, є одним із винуватців в ДТП, і враховуючи те, що його цивільно-правова відповідальність, як водія забезпеченого транспортного засобу, застрахована у позивача, то в позивача виник обовязок по відшкодуванню завданих збитків в результаті ДТП іншому учаснику ДТП.

В подальшому, власник автомобіля іншого учасника ДТП звернувся до позивача із заявою на виплату страхового відшкодування за подію, яка мала місце 12.10.2015р., з метою отримання відшкодування.

Оскільки, даний випадок є страховим, за полісом страхування № АІ/0953370, позивачем вищевказана заява була прийнята та були здійснені дії по встановленню всіх обставин події, визначенню розміру збитку та виплаті страхового відшкодування.

Так, позивач, на підставі зібраних документів по справі, враховуючи умови страхування та враховуючи те, що в даному випадку винним в ДТП є обоє водії, здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 50% від вартості збитку, завданого власнику автомобіля Mitsubishi, державний номер НОМЕР_2, що становить 21636 грн. 39 коп., що підтверджується страховим актом № 57678/1 від 02.03.2016р. та платіжним дорученням № 22455 від 16.03.2016р. (а.с. № 10 21, 22 23).

Згідно ст. 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно до п. «а» ч. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Згідно ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов'язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Така оцінка проводиться в порядку, передбаченому «Методикою товарознавчою експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів», затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003р. №142/5/2092.

Тому, для вирішення питання щодо розміру фактично заподіяної позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди, суд приймає до уваги висновок № 3319 експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку, нанесеного власнику колісного транспортного засобу, складеного судовим експертом автотоварознавцем ОСОБА_5 від 10.11.2015р., проведений у відповідності до чинного законодавства (а.с. № 10 - 21).

В добровільному порядку відповідач сплатити грошові кошти на користь позивача відмовляється, що, зокрема, вбачається з того, що відповідач просив у суду час на підготовку письмових заперечень на позов.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є, зокрема, діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі, володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Як вказує ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування», страховик має право вимагати компенсацію здійснених виплат від особи, відповідальної за заподіяний збиток в повному обсязі.

Відповідно п. 1 ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Так, позивач, ПрАТ «СК «Брокбізнес», на підставі зібраних документів по справі, враховуючи умови страхування та враховуючи те, що в даному випадку винним в ДТП є обоє водії, здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 50% від вартості збитку, завданого власнику автомобіля Mitsubishi, державний номер НОМЕР_2, що становить 21636 грн. 39 коп., що підтверджується страховим актом № 57678/1 та платіжним дорученням № 22455 (а.с. № 10 21, 22 23).

Відповідно до ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону після проведення виплати потерпілій особі у позивача виникло право зворотньої вимоги до відповідача в розмірі понесених витрат, що складають 21636 грн. 39 коп.

Таким чином, до позивача, перейшло право вимоги, яке ОСОБА_3, на підставі ст.ст. 1187, 1188 ЦК України, мав до відповідача, а відтак позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При розгляді цієї справи, суд виходить з того, що строки позовної давності позивач не пропустив (позов датовано 16.02.2017р., надійшов до суду 21.02.2017р., а сума страхового відшкодування у розмірі 21636 грн. 39 коп., була перерахована на користь ОСОБА_3 платіжним дорученням № 22455 від 16.03.2016р. (а.с. № 23).

Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті наведених вище норм цивільного законодавства, суд приходить до висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог ПрАТ «СК «Брокбізнес» до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування в порядку регрессу.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з урахуванням задоволення позовних вимог у повному обсязі, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 1600грн., що підтверджується платіжним дорученням від 30.01.2017р. (а.с. № 2).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 35, 38, 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 993, 1166, 1187, 1188, 1191 ЦК України, ст. ст. 8, 10, 11, 57-60, 61, 74 - 76, 88, 169, ч. 2 ст. 197, ст.ст. 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування в порядку регрессу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» суму страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 21636 грн. 39 коп. (двадцять одна тисяча шістсот тридцять шість грн. 36 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 грн.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів.

Суддя : Ткаченко Н,В.