Справа № 752/2827/17
Провадження № 2/752/2842/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

14.06.2017 року Голосіївський районний суд міста Києва

у складі головуючого по справі судді - Шкірай М.І.

за участю секретаря - Чечельницького В.С.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою, суд -

Встановив

У лютому 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову позивач вказав, що є власником квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрований та проживає у ній.

Також зазначив, що у вищевказаній квартирі зареєстрований ОСОБА_2, якого він тимчасово зареєстрував у 2006 році та який проживав у квартирі протягом двох місяців.

Вказав, що відповідач з 2006 року у квартирі АДРЕСА_1 не проживає, речей у вказаній квартирі не має, за квартирою не доглядає та не оплачує комунальні послуги.

У зв'язку з чим позивач посилаючись на правові підстави ст. 72 ЖК України просить суд захистити його право власності та визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаною квартирою.

Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просив задовольнити позов та зазначив, що не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату і час судового розгляду повідомлявся належним чином, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, причин неявки суду не повідомив, тому суд, вважає за можливе розглянути справу у заочному порядку.

Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Всебічно і повно з'ясувавши обставини справи та дослідивши відповідні докази, суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки відповідно до вимог до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1, що підтверджується Договором купівлі-продажу від 12.06.2003 року, зареєстрованим у Київському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна за реєстровим № 3055 від 17.06.2003 року (а.с. 9).

З довідки КП «Центр комунального сервісу» № 346 від 04.02.2017 року вбачається, що у вказаній квартирі зареєстровані власник особового рахунку ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 11). Вказане підтверджується також відомостями відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Голосіївської РДА в м. Києві (а.с. 12).

Як вбачається зі змісту позову та не спростовано стороною відповідача, ОСОБА_2 з 2006 року у квартирі АДРЕСА_1 не проживає.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право.

Таким чином, відповідач ОСОБА_2, будучи зареєстрованим у належній позивачу квартирі, порушує його право як власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном, що гарантоване ст. 319 ЦК України.

Встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, якими обґрунтовуються вимоги позивача підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи.

З огляду на вказане, оскільки обставини, на які посилається позивач у позовній заяві, як на підставу своїх вимог, знайшли підтвердження в ході розгляду справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо визнання відповідача ОСОБА_2, таким, що втратив право користування квартирою є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Задовольняючи позов суд враховував вимоги Цивільного та Житлового кодексу України, ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 10-11, 28-29, 57-60, 158, 179, 185, 208-209, 212, 214-215 ЦПК України, суд -

Встановив

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець с. Рукшин Хотинського району Чернівецької області, і.п.н. НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 коп.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів, з дня отримання його копії до Голосіївського районного суду м. Києва.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя