Справа № 579/493/17
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

30 червня 2017 року Кролевецький районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді - Моргуна О.В.,

за участі секретаря судового засідання - Сергієнко Ж.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кролевець цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк, далі ПАТ КБ ПриватБанк, звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що між ПАТ КБ ПриватБанк та відповідачем було укладено кредитний договір від 11 квітня 2011 року у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Станом на 31 січня 2017 року заборгованість відповідача по кредитному договору становить 21033 грн. 13 коп., яка складається з заборгованості за кредитом - 3984 грн. 06 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 12912 грн. 42 коп., заборгованості за пенею та комісією - 2658 грн. 88 коп., штраф (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) - 977 грн. 77 коп.

Позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 21033 грн. 13 коп.

В судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі (а.с. 3).

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що з червня 2012 року перебуває в місцях позбавлення волі і у звязку з цим не міг сплачувати кредитні кошти, згоден з сумою заборгованості по кредиту, заборгованості за пенею та комісією, штрафом, не згоден з сумою заборгованості по процентам за користування кредитом; в подальшому заявив клопотання про розгляд справи без його участі.

Згідно ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання сторін суд вирішив можливим розглянути справу у їх відсутність.

Суд, заслухавши у судовому засіданні 06 червня 2017 року пояснення відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлено, що між ПАТ КБПриватБанк та ОСОБА_1 було укладено договір від 11 квітня 2011 року у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, який складається з анкети - заяви, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів банку, що становлять кредитний договір (а.с.8, 10-33).

Відповідач своїм підписом підтвердив згоду на те, що підписана анкета - заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір (а.с. 8).

Згідно п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку ні одна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той же строк (а.с.21).

Відповідно до п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком (а.с. 26).

Відповідач зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. У випадку невиконання зобовязань по Договору, на вимогу Банка виконати зобовязання по поверненню Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку (п. 2.1.1.5.5 та п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг) (а.с. 28).

За умовами договору при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову (п.2.1.1.7.6). Крім того, у випадку виникнення прострочення зобовязання на суму від 100 грн., включаючи прострочення зобовязань, передбачених п.п. 2.1.1.12.6.2, 2.1.1.12.8.1 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник сплачує банку пеню, яка нараховується в день нарахування процентів за кредитом (п. 2.1.1.12.6.1) (а.с. 29, 31).

Згідно п.2.1.1.12.11 Умов та правил надання банківських послуг банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим договором (а.с. 32).

При укладанні Договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Судом встановлено, що сторони не ставили питання про розірвання договору від 11 квітня 2011 року. Таким чином між позивачем та відповідачем виникли цивільні права та обовязки, які вони врегулювали договором від 11 квітня 2011 року.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1054, ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором від 11 квітня 2011 року, укладеного між ПАТ КБ ПриватБанк та ОСОБА_1, заборгованість станом на 31 січня 2017 року становить 21033 грн. 13 коп., яка складається з заборгованості за кредитом - 3984 грн. 06 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 12912 грн. 42 коп., заборгованості за пенею та комісією - 2658 грн. 88 коп., штраф (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) - 977 грн. 77 коп. (а.с. 6-7).

При цьому відповідачем не надано доказів щодо спростування розрахунку заборгованості.

За змістом ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором.

Відповідно до ст. 1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Відповідач ОСОБА_1 не оспорював договір позики, укладений між ПАТ КБ ПриватБанк та ним, не надав суду доказів, що кредитний договір укладений ним проти його справжньої волі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідачем ОСОБА_1 в судове засідання не були надані докази, на які він посилається як на підставу своїх заперечень в частині позову про невизнання заборгованості по процентам за користування кредитом.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що відповідач не погасив узятий ним кредит, не сплатив відсотків, а тому відповідно до зазначених вище норм цивільного законодавства ці суми підлягають стягненню з відповідача на користь ПАТ КБ ПриватБанк.

Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст.551 ЦК України).

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Судом встановлено, що в даному випадку наявні обставини, які мають істотне значення і які суд враховує при визначенні розміру неустойки, яка підлягає стягненню з відповідача. З 19.06.2012 року і до теперішнього часу відповідач перебуває в умовах ізоляції від суспільства, що обєктивно ускладнювало виконання ним у повному обсязі та належним чином зобовязання за кредитним договором.

Визначаючи цю обставину, як таку, що має істотне значення, суд вважає за можливе не стягувати з відповідача штраф у розмірі 500 грн. 00 коп. (фіксована частина) та 977 грн. 77 коп. (процентна складова).

Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 11 квітня 2011 року у розмірі 19555 грн. 36 коп., яка складається з заборгованості за кредитом - 3984 грн. 06 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 12912 грн. 42 коп., заборгованості за пенею та комісією - 2658 грн. 88 коп., що виникла станом на 31 січня 2017 року, з урахуванням зменшеного судом розміру штрафу відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України.

В іншій частині позову слід відмовити.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, які позивач зазначає у розмірі 1600 гривень як витрат на сплату судового збору, які підтверджуються квитанцією (а.с. 39), суд виходить з того, що згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ст. ст. 6, 526, 530, 533, 549, 551, 612, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 14, 57, 60, 74, 88, 158, 197, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

позовну заяву публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк заборгованість за кредитним договором від 11 квітня 2011 року у розмірі 19555 (девятнадцять тисяч пятсот пятдесят пять) грн. 36 коп., яка складається з заборгованості за кредитом - 3984 грн. 06 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 12912 грн. 42 коп., заборгованості за пенею та комісією - 2658 грн. 88 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк витрати за сплату судового збору у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Кролевецький районний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня отримання копії рішення - апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст.223 ЦПК України.

Рішення виконано суддею на компютері в нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_2