АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.

секретар: Пузикова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2012 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Міськжитлобуд» до ОСОБА_3, ОСОБА_2, третя особа: Гаражно-будівельний кооператив «Голос», про визнання договору дарування гаражного боксу недійсним,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/3579/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Новак А.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.
в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2012 року задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Міськжитлобуд» (далі по тексту - ТОВ «БК «Міськжитлобуд») до ОСОБА_3, ОСОБА_2, третя особа: Гаражно-будівельний кооператив «Голос», про визнання договору дарування гаражного боксу недійсним.

Визнано недійсним договір дарування гаражного боксу від 29 квітня 2010 року, посвідчений державним нотаріусом Другої Київської державної нотаріальної контори Кулиничем В.М., зареєстрований в реєстрі за №9-782.

Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 солідарно на користь ТОВ «БК «Міськжитлобуд» судовий збір у розмірі 107,30 грн.

Не погодившись із таким рішенням суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Зазначає, що земельна ділянка, площею 1,5267 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, належить Київській міській раді, а договір оренди вищезазначеної земельної ділянки від 24 березня 2010 року, укладений між Київською міською радою і ТОВ «БК «Міськжитлобуд», у встановленому законом порядку зареєстровано не було, а відтак, на момент ухвалення заочного рішення такий договір був не укладеним.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити з наведених в ній підстав.

ПетечелМ.В. в інтересах ТОВ «БК «Міськжитлобуд» проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вважав, що спір судом вирішений правильно.

В судове засідання ОСОБА_3 та представник ГБК «Голос» не з'явилися, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в суд апеляційної інстанції, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 09 липня 2009 року Київською міською радою прийнято рішення №957/2013 про передачу ТОВ «БК «Міськжитлобуд» земельної ділянки для будівництва, експлуатації та обслуговування житлової забудови з об'єктами інфраструктури для обслуговування населення та паркінгом по АДРЕСА_1

24 березня 2010 року між Київською міською радою та ТОВ «БК «Міськжитлобуд» було укладено договір оренди земельної ділянки строком на п'ять років (кадастровий номер - НОМЕР_1) за адресою: АДРЕСА_1, площею 1,5267 га з цільовим призначенням: «для будівництва, експлуатації та обслуговування житлової забудови з об'єктами інфраструктури для обслуговування населення та паркінгом» (а.с.11-13).

З дати укладення даного договору ТОВ «БК «Міськжитлобуд» не мала можливості користуватись земельною ділянкою, оскільки договір оренди не зареєстрований в Головному управлінні земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської державної адміністрації у зв'язку із тим, що на вищезазначеній земельній ділянці знаходиться гаражний бокс НОМЕР_2, на який ОСОБА_8 отримала право власності на підставі рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 вересня 2009 року та додаткового рішення цього ж суду від 26 листопада 2009 року.

04 березня 2010 року на підставі вищезазначених рішень суду гаражний бокс НОМЕР_2 був зареєстрований Комунальним підприємством Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна та записаний в реєстрову книгу №294-82 за реєстровим №53877.

29 квітня 2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір дарування, посвідчений державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори Кулиничем В.М., відповідно до якого ОСОБА_2 прийняла у дар гаражний бокс НОМЕР_2, площею 40,3 метри квадратних, що знаходиться в АДРЕСА_1 у Гаражно-будівельному кооперативі «Голос» (а.с.6).

У травні 2012 року ТОВ «БК «Міськжитлобуд» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2, третя особа: Гаражно-будівельний кооператив «Голос», в якому просило визнати договір дарування гаражного боксу від 29 квітня 2010 року недійсним.

В обґрунтування заявленого позову ТОВ «БК «Міськжитлобуд» посилалось на те, що ОСОБА_3 отримала право власності на гаражний бокс НОМЕР_2 на підставі підроблених основного та додаткового судових рішень Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 вересня 2009 року та 26 листопада 2009 року відповідно, що підтверджується довідками Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 березня 2011 року та 25 квітня 2012 року, згідно яких судові рішення щодо визнання права власності на гаражний бокс за ОСОБА_3 не ухвалювались, а також постановою про порушення кримінальної справи від 16 травня 2011 року за №01-18073 за фактом підроблення судових рішень.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про законність та обґрунтованість позову ТОВ «БК «Міськжитлобуд».

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Відповідно до вимог, встановлених ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Недодержання вказаних вимог є підставою для визнання правочину недійсним (ч. 1 ст. 203 ЦК України).

В п. 2 оспорюваного договору дарування гаражного боксу від 29 квітня 2010 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Київської державної нотаріальної контори Кулиничем В.М., зазначено, що гаражний бокс за НОМЕР_2, що знаходиться в АДРЕСА_1 належав дарувальнику - ОСОБА_3 на підставі рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 вересня 2009 року та додаткового рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 листопада 2009 року, що були зареєстровані у БТІ м. Києва (а. с. 6).

Разом з тим, відповідно до довідок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 березня 2011 року та 25 квітня 2012 року судові рішення щодо визнання права власності на гаражний бокс за ОСОБА_3 судом не ухвалювались, така справа судом не розглядалася (а. с. 26-27).

Також, як вбачається з матеріалів справи, за фактом підробки зазначених судових рішень дізнавачем ВД Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві 16 травня 2011 року було порушено кримінальну справу (а. с. 32).

Вказані обставини щодо підробки судових рішень, на підставі яких ОСОБА_3 зареєструвала своє право на гаражний бокс, не були спростовані відповідачами. Відповідних доводів не наведено і в апеляційній скарзі.

Таким чином, оскільки ОСОБА_3 не набувала права власності на гаражний бокс за НОМЕР_2, що знаходиться в АДРЕСА_1 суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ТОВ «БК «Міськжитлобуд» до ОСОБА_3, ОСОБА_2, третя особа: ГБК «Голос», про визнання недійсним договору дарування гаражного боксу від 29 квітня 2010 року.

В суді першої інстанції, так само, як і в суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 посилався на те, що ТОВ «БК «Міськжитлобуд» не має права оспорювати вказаний договір дарування, оскільки земельна ділянка, площею 1,5267 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, належить Київській міській раді, а договір оренди вищезазначеної земельної ділянки від 24 березня 2010 року, укладений між Київською міською радою і ТОВ «БК «Міськжитлобуд», у встановленому законом порядку не зареєстрований.

Проте, вказані доводи є безпідставними.

Як було встановлено, земельна ділянка по АДРЕСА_1 була передана у користування ТОВ «БК «Міськжитлобуд» на підставі рішення Київської міської ради від 09 липня 2009 року №957/2013.

На підставі зазначеного рішення 24 березня 2010 року між Київською міською радою та ТОВ «БК «Міськжитлобуд» було укладено договір оренди земельної ділянки строком на п'ять років.

Реєстрація права оренди земельної ділянки є його публічним визнанням, проте, орендар, з метою захисту своїх прав та інтересів вправі звернутися до суду із позовом про захист і до здійснення реєстрації свого права.

Крім того, на спростування доводів апеляційної скарги представник ТОВ «БК «Міськжитлобуд» надав апеляційному суду копію постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2016 року в справі №826/12302/16 та постанови Київського апеляційного господарського суду від 20 січня 2016 року в справі № 910/17982/15, яка була залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 13 квітня 2016 року. Вказаними судовими рішеннями було поновлено договір оренди земельної ділянки від 24 березня 2010 року, укладений між Київською міською радою та ТОВ «БК «Міськжитлобуд», на п'ять років, та встановлено факт наявності у ТОВ «БК «Міськжитлобуд» прав на земельну ділянку.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстави для його зміни або скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: Д.Р. Гаращенко

А.А. Пікуль