Справа № 202/1801/17
Провадження № 2/202/1290/2017
20 березня 2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді: Мороз В.П.
при секретареві: Овечко А.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності,
У березні 2017 року позивач звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом про визнання права власності.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на обставини, викладені в позовній заяві.
Позивач в судовому засідання не зявилась, суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України.
Вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи позивач бажає оформити право власності на громадський будинок літ. А-1, площею 52,9 кв.м, розташований по вул. Паршина, 16-Б, в м. Дніпро, а також громадський будинок літ. А-1, площею 32,1 кв.м, розташований в районі будинку № 113 по пр. Слобожанському в м. Дніпро.
Однак, не може цього зробити, оскільки вказана будівля збудована в самочинному порядку.
Судом встановлено, що позивачем самочинно без дозволу на виконання будівельних робіт було збудовано магазин, площа якого становить 52,9 кв.м.
За результатами технічного обстеження обєкта громадського будинку по вул. Паршина, 16-Б в м. Дніпро, який належить ОСОБА_1, встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації.
Згідно технічного паспорта вбачається, що громадський будинок № 16-Б по вул. Паршина в м. Дніпро збудований самочинно та належить ОСОБА_1
Даний обєкт нерухомого майна також не порушує права третіх осіб, оскільки з цього приводу до відповідача будь-хто із скаргами не звертався.
Стаття 376 ЦК України передбачає, що право власності на самочинне будівництво може бути за рішенням суду визнано за особою, яка здійснила самочинне будівництво, якщо не порушує право інших осіб і надана земельна ділянка під будівництво.
Згідно ст. 331 ЦК України, право власності на новостворену річ, яка виготовлена особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором, або законом, а право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва.
Згідно ч. 1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.
Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Таким чином, суд приходить до висновку щодо можливості задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання права власності на громадський будинок по вул. Паршина, 16-Б в м. Дніпро.
Що стосується позовної вимоги про визнання права власності позивача на громадський будинок, самочинно збудований в районі будинку № 113 по пр. Слобожанському у м. Дніпро, то суд відмовляє в цій частині, оскільки ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували її право власності на вказаний обєкт нерухомого майна.
Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір.
На підставі ст.ст. 328, 331, 376, 392 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 60, 212-218 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності задовольнити частково.
В решті позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В.П. Мороз