УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Євтушенко О.І.,Євграфової Є.П.,
Кадєтової О.В.,Карпенко С.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом обслуговуючого кооперативу «МЖСТ ДОМ» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 травня 2015 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 02 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року позивач звернувся до суду з указаними позовними вимогами, посилаючись на те, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1, який знаходиться на його балансі та утриманні, однак експлуатаційні витрати за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, опалення та водопостачання вона не сплачує, в зв'язку з чим утворилась заборгованість з 01 листопада 2012 року по 27 березня 2015 року в сумі 11 185,76 грн.

З огляду на викладене, та з урахуванням уточнень, просив суд стягнути з відповідача заборгованість за комунальні послуги: за утримання будинку та споруд прибудинкової території з 01 листопада 2012 року по 27 березня 2015 року в розмірі 3 962,66 грн; заборгованість з опалення з 01 листопада 2012 року по 27 березня 2015 року в розмірі 6 749,47 грн; заборгованість за послуги гарячого водопостачання та водовідведення станом на 07 лютого 2012 року в розмірі 419,03 грн.

Одночасно позивач просив суд стягнути в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційні витрати за весь час прострочення заборгованості 8,60 грн та 3 % річних 46,00 грн та понесені судові витрати.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 05 травня 2015 року позовні вимоги ОК «МЖСТ ДОМ» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОК «МЖСТ ДОМ» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги в розмірі 11 185,76 грн, з якої: заборгованість за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території з 01 листопада 2012 року по 27 березня 2015 року у розмірі 3 962,66 грн, заборгованість за послуги з опалення з 01 листопада 2012 року по 27 березня 2015 року у розмірі 6 749,47 грн, заборгованість за послуги з гарячого водопостачання та водовідведення станом на 07 лютого 2012 року у розмірі 419,03 грн та інфляційні втрати за весь час невиплати заборгованості 8,60 грн, 3 % річних за весь час невиплати заборгованості - 46,00 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 02 листопада 2015 року рішення районного суду змінено в частині стягнення комунальних платежів та стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОК «МЖСТ ДОМ» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги в розмірі 9 771 грн з якої: заборгованість за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території з 01 листопада 2012 року по 27 березня 2015 року у розмірі 3 484,01 грн, заборгованість за послуги з опалення з 01 листопада 2012 року по 27 березня 2015 року у розмірі 6 287,25 грн. В іншій частині рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, із ухваленням нового рішення, яким стягнути з неї заборгованість за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 6 268,19 грн.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами склалися фактично договірні правовідносини, відповідно до яких позивач надавав відповідачу послуги, які остання сплачувала не в повному обсязі.

Змінюючи рішення районного суду, апеляційний суд виходив з того, що розрахунок заборгованості проведено із урахуванням того, що площа квартири, яка належить на праві власності відповідачу, складає 61,7 кв. м, тоді як дійсна площа становить 56,7 кв. м.

Залишаючи в іншій частині рішення суду першої інстанції без змін, апеляційний суд виходив з їх доведеності.

З матеріалів справи вбачається, що 10-типоверховий 118-ти квартирний житловий будинок за АДРЕСА_1 належав на праві власності Молодіжному житлово-будівельному товариству (далі МЖБТ) «Дом».

10 січня 2011 року між МЖБТ «Дом» та ОК «МЖСТ ДОМ» було укладено договір про спільну діяльність, у відповідності з яким сторони договору зобов'язалися шляхом об'єднання своїх зусиль спільно діяти для досягнення спільної господарської цілі з експлуатації будинків АДРЕСА_1, та надання житлово-комунальних послуг мешканцям цих будинків.

Згідно з протоколом загальних зборів учасників (засновників) № 1 від 24 січня 2011 року засновники прийняли рішення передати обслуговуючому кооперативу «МЖСТ ДОМ» на управління та обслуговування будинки МЖБТ «ДОМ» а саме: задля надання споживачам житлово-комунальних та інших послуг пов'язаних з експлуатацією вказаних будинків, розташованих за адресою: АДРЕСА_1.

За протоколом загальних зборів учасників (засновників) ОК «МЖСТ ДОМ» № 2 від 24 січня 2011 року засновниками було прийнято рішення прийняти на управління та обслуговування будинки МЖБТ «ДОМ», а саме: задля надання споживачам житлово-комунальних та інших послуг, пов'язаних з експлуатацією вказаних будинків, розташованих за адресою: АДРЕСА_1. На виконання прийнятих засновниками рішень було складено акт приймання-передачі від 25 січня 2011 року.

Акт було підписано головами правління МЖБТ «Дом» та ОК «МЖСТ ДОМ». Даний договір та рішення зборів засновників є чинними і у судовому порядку недійсними не визнані.

Відповідно до свідоцтва про право власності від 30 червня 2004 року відповідач є власником зазначеної вище квартири, яка складається з двох житлових кімнат, загальною площею 56,7 кв. м, житловою площею 30,5 кв. м.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

В силу вимог п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного та як встановлено судами, ОК «МЖСТ ДОМ» на законних підставах надає житлово-комунальні послуги багатоквартирному будинку АДРЕСА_1, в той час як ОСОБА_6 є споживачем житлово-комунальних послуг, проте не оплачує їх у повному обсязі.

Доводи касаційної скарги, що розрахунок позивача складено на підставі тарифів, які не діяли на момент надання послуг не можуть бути підставою для скасування судових рішень, оскільки, як вбачається з такого розрахунку, його складено на підставі рішень Виконавчого комітету Одеської міської ради № 189 від 21 червня 2012 року та № 160 від 25 квітня 2013 року, які були чинними та діяли в період, за який проводиться стягнення, а саме з 01 листопада 2012 року по 27 березня 2015 року.

Крім того, свого розрахунку заборгованості по житлово-комунальним послугам ОСОБА_6 суду першої інстанції не надала.

Разом з цим, зазначені послуги фактично відповідачем отримувались та витрати на їх надання позивачем понесені, а тому повинні бути відшкодовані останньому.

Інші доводи касаційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваних судових рішень, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Згідно ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 1 ст. 336, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

РішенняКиївського районного суду м. Одеси від 05 травня 2015 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 02 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов Є.П. Євграфова О.І. Євтушенко О.В. Кадєтова С.О. Карпенко