Провадження № 2/225/1960/2017
Справа № 225/4179/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2017 року м.Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Мигалевича В.В.

за участю

секретаря - Голубової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства «Торецьквугілля» про відшкодування моральної шкоди, спричиненої умовами виробництва, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги наступним: з 04.05.1998 р. по 12.09.2013 року він перебував у трудових відносинах з «Шахтою «Центральна»» на даний момент ДП «Торецьквугілля». За час роботи на шахті у нього виникло професійне захворювання, що підтверджується медичними висновками і актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання. Згідно довідки 10 ААА № 244464 від 01.12.2016 року йому встановлено 40% втрати професійної працездатності, у зв'язку із зазначеним професійним захворюванням. Згідно акту огляду МСЕК йому встановлена 3 група інвалідності по професійному захворюванню. Позивач зазначає, що у зв'язку із професійним захворюванням йому спричинено моральну шкоду, яка полягає у порушенні ритму його життя. Професійне захворювання позбавило його можливості займатися улюбленою справою, реалізувати свої звички і бажання. У зв'язку із професійним захворюванням погіршився стан його здоров'я, лікування дає слабкі результати. Він спричиняє незручності рідним та близьким людям. Все це спричинило порушення звичайного укладу життя і потребує від позивача додаткових зусиль для організації його життя, якість якого в нього значно погіршилася.

Зазначену моральну шкоду позивачем оцінено у 50000,00 грн. Позивач вважає законним та обґрунтованим стягнути з відповідача на його користь 50000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди, про що й просить у позові.

У судове засідання позивач не з'явився. Подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача подав до суду письмові заперечення проти позову в яких зазначив, що відповідач вимоги визнає частково. А саме, з урахуванням судової практики не заперечує проти часткового задоволення позовних вимог. Просить задовольнити позов у розмірі 12000.00 грн.

У судове засідання представник відповідача не з'явився. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню з таких підстав:

Судом встановлено, що позивач з 04.05.1998 р. по 12.09.2013 року перебував у трудових відносинах з «Шахтою «Центральна»» на даний момент ДП «Торецьквугілля», що підтверджується копією трудової книжки позивача (а.с. 7).

Згідно медичних висновків № 1387/1265 від 10 липня 2013 року, № 35/923 від 25 жовтня 2016 року (а. с. 10, 11) акту № 74 від 15.08.2013 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (а. с. 12), у позивача виникло професійне захворювання.

У відповідності до акту № 71 від 15.08.2013 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, таке захворювання у позивача виникло з вини відповідача.

Згідно довідки МСЕК від 10 ААА № 244464 від 01.12.2016 року позивачу встановлено 40% втрати професійної працездатності, у зв'язку із зазначеним професійним захворюванням (а. с. 9).

Згідно акту огляду МСЕК позивач є людиною з інвалідністю третьої групи з причини професійного захворювання, що підтверджується висновком МСЕК від 01.12.2016 року АВ № 0871017 (а. с. 9).

Зазначені обставини сторонами не оспорюються.

Спірним по справі є розмір відшкодування моральної шкоди, спричиненої професійним захворюванням.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 Кодексу законів про працю України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 Кодексу законів про працю України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про охорону праці» відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я здійснюється Фондом соціального страхування України відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Проте із Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» виключена частина 3 статті 34 відповідно до положень Закону України від 23 лютого 2007 року «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», яка передбачала право потерпілого на відшкодування моральної шкоди.

Конституційний Суд України в своєму Рішенні від 08 жовтня 2008 року у справі № 1-32/2008 зазначені зміни до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» визнав такими, що відповідають Конституції України (є конституційними) з огляду на те, що право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Так, відповідно до ч. 8 ст. 36 чинного Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України.

Суд враховує те, що відповідно до роз'яснень, які містяться в п. п. 1-1.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами), відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням його здоров'я від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, провадиться згідно із законодавством про страхування від нещасного випадку. Це законодавство складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, Закону України від 23вересня 1999року № 1105-XIV «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (далі - Закон № 1105-XIV), Закону від 14 жовтня 1992 року №2694-XII «Про охорону праці» (у редакції Закону від 21 листопада 2002 року №229-IV), КЗпП України, а також законодавчих та інших нормативно-правових актів. Спори про відшкодування шкоди повинні вирішуватися за законодавством, яке було чинним на момент виникнення у потерпілого права на відшкодування шкоди. Право на відшкодування шкоди настає з дня встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

Конституційний Суд України в п. 4.1. Рішення від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 зазначив, що ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань та з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача й інших обставин.

Суд враховує вину відповідача у виникненні у позивача професійного захворювання, тяжкість професійного захворювання та відповідні ускладнення для здоров'я позивача, ступінь втрати професійної працездатності, глибину і тривалість моральних і фізичних страждань позивача, необхідність проводити медикаментозне лікування і підтримувати стан здоров'я на оптимально можливому рівні, докладати додаткові зусилля для організації свого життя. При цьому, суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди 50000,00 грн., який позивач визначає у позові є завищеним і необґрунтованим. Тому, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд частково погоджується з доводами позивача і приймає до уваги доводи представника відповідача про завдану моральну шкоду позивачеві в еквіваленті 12000,00 грн.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача грошовий еквівалент завданої моральної шкоди, що є достатньою сатисфакцією за ушкодження здоров'я внаслідок професійного захворювання.

Згідно ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивача звільнено від сплати судового збору. Позов підлягає частковому задоволенню. Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача в дохід держави судового збору у розмірі 153,60 грн.( (12000/50000)Х640).

Керуючись ст.ст. 88, 214, 215-218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Торецьквугілля» на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію у відшкодування моральної шкоди, завданої умовами виробництва в розмірі 12000 (дванадцять тисяч ) грн. 00 коп.

Стягнути з Державного підприємства «Торецьквугілля» на користь держави судовий збір у розмірі 153,60 грн.

Рішення суду вступає в законну силу після спливу строків на його апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя :