РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2017 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва в складі

головуючого суді - ОСОБА_1.,

із секретарем судового засідання Баришніковою І.М.,

за участю позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3,

представників відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6, головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, про відновлення становища, яке існувало до порушення, зобов'язання вчинити певні дії, треті особи ОСОБА_7, ОСОБА_8,

ВСТАНОВИВ:

13 травня 2015 року позивач звернувся до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовом до ОСОБА_6 В подальшому позивач неодноразово вимоги позову уточнював, та згідно редакції позовної заяви від 19.05.2017 року, останній просив суд: відновити межі земельних ділянок між домоволодіння № 150 та 152 шляхом виправлення помилки у відомостях Державного земельного кадастру в частині спільної межі земельних ділянок домоволодіння № 150 та 152 по вул. Привільна в м. Миколаєві; визнати, що межа між домоволодіннями № 150 та 152 по вул. Привільна в м. Миколаєві проходить на відстані 0,54 м від житлового будинку № 150 по вул. Привільна в м. Миколаєві; зобовязати Управління Держземагенства у Миколаївському районі Миколаївської області внести зміни до відомостей Державного земельного кадастру, зі зміною площі земельних ділянок домоволодіння № 150 та домоволодіння № 152 відповідно до висновків судової будівельно-технічної експертизи № 949-950-951 від 28.12.2016 року та стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом належить 1/2 частка земельної ділянки за адресою: м.Миколаїв, вул.Привільна 150. Як йому стало відомо, у 2013 році на сусідній ділянці за адресою: м.Миколаїв, вул.Привільна 152, ОСОБА_6 завершила оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку. З цього моменту між власниками земельних ділянок № 150 та № 152 виникла суперечка стосовно межі між земельними ділянками, оскільки відповідач почала зводити паркан по стіні житлового дому № 150. Такими діями порушуються права співвласників земельної ділянки № 150, по-перше, неправомірним зайняттям належної позивачу на законних підставах земельної ділянки (частина земельної ділянки вздовж житлової та нежитлової будівлі шириною приблизно 75 см), а відтак, по-друге, неможливістю доступу до стін житлової та нежитлової будівель для їх обслуговування. Таким чином, в даному випадку має місце спір щодо користування земельними ділянками, які перебувають у власності громадян, а також відсутня можливість вирішити питання про внесення змін до відомостей Державного земельного кадастру в добровільному порядку, то єдиним способом захисту та відновлення порушених прав є звернення до суду. Враховуючи вищевикладене позивач просив суд позов задовольнити. В судовому засідання 18 червня 2015 року до у часті у справі в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спора залучено ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Ухвалою суду від 19 травня 2017 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено Управління Держземагенства у Миколаївському районі Миколаївської області. В судовому засіданні позивач та його представник вимоги уточненого позову підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити.

Представники відповідача ОСОБА_6 проти задоволення позову заперечували, вказали, що позивачем не доведено факту порушення відповідачем прав позивача. Вперше на спірних ділянках були визначені координати поворотних точок у 2005 році при оформленні правовстановлюючих документів на землю позивачем, в подальшому при оформленні документів відповідачем на свою земельну ділянку, до уваги брались раніше встановлені координати та була встановлена межа, яка була узгоджена із сусідами. Вважають, що експертом безпідставно взято до уваги 0,96 см, про які не йде мова у документах. Крім того, зазначення експертом про наявність межі через 0,54м суперечить вимогам ДБН, згідно яких відстань до межі від будинку має бути не менше 1м. Тому встановити іншу межу неможливо, так як це призведе до позбавлення права власності на землю відповідача.

Представник головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області в судове засідання не зявився, надав до суду пояснення, в яких вказав, що згідно із даними державного земельного кадастру вказані спірні земельні ділянки дійсно мають спільну межу. Для внесення змін до відомостей державного земельного кадастру в частині зміни спільної межі зареєстрованих земельних ділянок до Державного кадастрового реєстру управління Держгеокадастру у Миколаївському районі Миколаївській області необхідно надати заяви від кожного власника земельних ділянок разом із документами, які є підставою для внесення таких змін. Також можливо виправлення помилок у відомостях державного земельного кадастру на підставі рішення суду.

Треті особи ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судове засідання не зявились надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, вимоги позову підтримала та просили їх задовольнити. Суд, вислухавши пояснення позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3, представників відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5, оглянувши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, згідно державного акту на право приватної власності на землю, серії МК від 21.12.1994 року ОСОБА_9 передано у приватну власність земельну ділянку площею 471 кв.м. /т.1 а.с.16/.

16 січня 2005 року ОСОБА_9 помер, що підтверджується витягом №1510321 від 30.09.2005 року про реєстрацію в спадковому реєстрі / т.1 а.с.20/.

Після смерті ОСОБА_9 його дочка ОСОБА_10 та син ОСОБА_2 успадкували по 1/2 частці кожний, земельну ділянку площею 471 кв.м, яка розташована за адресою: м.Миколаїв, вул.Привільна 150, та по 1/2 частці житлового будинку, озташованого на цій земельній ділянці, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину /т.1 а.с.19,21, 36, 39/. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, житловий будинок № 150, який розташований по вулиці Привільній в місті Миколаєві є спільною частковою власністю позивача та ОСОБА_10 та кожному з них належить по 1/2 частини будинку /т.1 а.с.38, 41/.

З технічного паспорту та технічної документації на землю, слідує, що за будинком № 150, що розташований по вулиці Привільній в місті Миколаєві, закріплена земля площею 471 кв.м, а фактично площа землі становить 470,39 кв.м. /т.1 а.с.42-54/. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯБ № 838805 від 18.04.2006 року, ОСОБА_2 є співвласником 1/2 частки земельної ділянки площею 470 кв.м., що розташована за адресою: м.Миколаїв, вул.Привільна 150 /т.1 а.с.56/. 21 квітня 2006 року згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки ОСОБА_10 передала, а ОСОБА_7 та ОСОБА_8 прийняли у власність в рівних частинах кожний 1/2 частину земельної ділянки, яка в цілому має площу 470 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Миколаїв, вул.Привільна 150 /т.1 а.с.113/. Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 6773432 від 24.07.2013 року ОСОБА_6 належить земельна ділянка площею 0,0497 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд /т.1 а.с.147/.

Як вказує позивач, відповідач почала зводити паркан по стіні житлового будинку № 150, що розташований по вулиці Привільній в місті Миколаєві, що в свою чергу унеможливлює доступ до стін житлової та нежитлової будівлі позивача для їх обслуговування.

Висновком судової будівельно-технічної експертизи № 949-950-951 від 28.12.2016 року, яка була проведена МВ ОНДІСЕ встановлено, що згідно Державного акту, виданого ОСОБА_9 на підставі рішення Миколаївської міської ради від 12.02.1995 року №16/11, відстань від житлового будинку по вул.Привільній, 150 до межі між земельними ділянками № 150 та №152 по вул.Привільній, м.Миколаїв передбачена, виходячи з фактичних промірів земельної ділянки №150 та враховуючи визначений на вказаному державному акті промір між точками "А" та "В" 17,40м., відстань від житлового будинку по вул.Привільна №150 до межі між земельними ділянками 3150 та №152 по вул.Привільній у м.Миколаєві складає 0,95м.

Згідно технічного паспорту на садибний будинок по вул.Привільній №150, виготовленого станом а 22.08.2013 року, відстань від житлового будинку №150 до межі між домоволодіннями №150 та №152 по вул.Привільній становить 0,95 м., згідно Генплану земельної ділянки №118 (нині №150) відстань між житловим будинком та межею з земельною ділянкою №120 (нині №152) по вул.Привільній у м.Миколаєві повинна складати 1м.

Відстань від житлового будинку по вул.Привільній, 150 до межі між земельними ділянками № 150 та №152 по вул.Привільній, м.Миколаїв відповідно до Державного акту серії ЯБ №838805, виданого ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.09.2005 року, передбачена частково. Згідно державного акту від 30.09.2005 року, розмір земельної ділянки №150 по вул.Привільній у м.Миколаєві складає 17,01м. Згідно фактичних промірів розмір вказаної земельної ділянки складає 17,42м. За такого, відстань від капітальної житлової забудови до межі між домоволодіннями №150 та №152 по вул.Привільній у м.Миколаєві складає 0,54м./т.1 а.с. 213-231/.

Відповідно до ч.2 ст.152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно з ч.1 ст.106 Земельного кодексу України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Статтею 107 Земельного кодексу України передбачено, що основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин.

Отже, з матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що межі земельної ділянки № 150, співвласником якої є позивач, змінились після отримання ним державного акту у 2005 році, та після отримання у 2012-2013 роках правовстановлюючих документів на земельну ділянку відповідачем, зменшилась відстань від капітальної житлової забудови (житловий будинок) №150 до межі між земельними ділянками, наразі така межа проходить по стіні будинку №150.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 28.12.2016 року, відповідно до Державного акту від 360.09.2005 року, відстань від капітальної житлової забудови №150 до межі між домоволодіннями №150 та №152 по вул.Привільній у м.Миколаєві складає 0,54м.

За правилами ч.2 ст.95 Земельного кодексу України порушені права землекористувачів підлягають відновленню, в порядку встановленому законом.

Відповідно до ч.1 ст.96 Земельного кодексу України землекористувачі зобовязані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства. Згідно ч.1, 2 ст.319 Цивільного Кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (ч.2 ст.386 Цивільного Кодексу України). Згідно ст.391 Цивільного Кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Між тим, згідно до п. 3.25 ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» (зі змінами та доповненнями) визначено, що для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м.

Враховуючи те, що наведеними матеріалами справи підтверджується порушення меж земельної ділянки позивача з боку відповідача, то враховуючи вимоги ДБН 360-92«Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, на усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, розташованою по вул. Привільній, 150 в м. Миколаєві необхідно відновити суміжну межу земельних ділянок, а саме: перенести існуючу межу між земельною ділянкою по вул. Привільній, 150 в м. Миколаєві, що перебуває у власності ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8, та земельною ділянкою по вул. Привільній, 152 в м. Миколаєві, що перебуває у власності ОСОБА_6, на відстань 1 м від житлового будинку № 150 в бік земельної ділянки № 152 по вул.Привільній у м. Миколаєві.

Позовні вимоги, заявлені до головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області про зобов'язання внести зміни до Державного земельного кадастру на підставі даного рішенням суду, є передчасними, оскільки наразі позивачем не надано доказів на підтвердження тих обставин, що зазначеним відповідачем порушені права, свободи чи інтереси позивача, які підлягають захисту в судовому порядку.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати сплачені позивачем при подачі позову у розмірі 243,60 грн., а також витрати на проведення судової експертизи (акт здачі-приймання висновку експерта № 949-951 від 28.12.2016 року у розмірі 4888,44 грн.), що разом становить 5132,04 грн. (243,60 грн. + 4888,44 грн. = 5132,04 грн.) підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_6

Керуючись ст. ст.3, 4, 10, 11, 14, 60, 61, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити частково.

Усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, розташованою по вул. Привільній, 150 в м. Миколаєві шляхом відновлення суміжної межі земельних ділянок, а саме: перенесення існуючої межі між земельною ділянкою по вул. Привільній, 150 в м. Миколаєві, що перебуває у власності ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8, та земельною ділянкою по вул. Привільній, 152 в м. Миколаєві, що перебуває у власності ОСОБА_6, на відстані 1 м від житлового будинку № 150 в бік земельної ділянки № 152 по вул.Привільній у м. Миколаєві.

В задоволенні решти частини позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 5132,04 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя: О.В.Мамаєва