Справа № 603/490/17
Провадження №2/603/229/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2017 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді: Іванчука В. М.

при секретарі : Швець Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Монастириська справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, в якому просить постановити рішення, яким визнати за ним право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті матері ОСОБА_3, яка померла 29.10.2010 року. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 29.10.2010 року померла мати позивача - ОСОБА_3 Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до якого входять земельні ділянки площею 0,30 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ТР №026898 та 0,48 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ТР №045093. На вказане спадкове майно, спадкодавцем ОСОБА_3 складено заповіт на імя позивача. Після смерті ОСОБА_3, позивач з метою оформлення спадкових прав звернувся з заявою до нотаріальної контори, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовлено, у звязку з відсутністю державних актів на право власності на вищевказані земельні ділянки.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, хоча повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти позову не заперечує.

Дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного:

ОСОБА_3 померла 29.10.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №112193, виданим 01.11.2010 року ОСОБА_2 сільською радою Монастириського району Тернопільської області, актовий запис №25.

Як вбачається із наданих суду правовстановлюючих документів, спадкодавцю ОСОБА_3 за життя на праві приватної власності належали земельні ділянки площею 0,30 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ТР №026898 та 0,48 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ТР №045093.

Належність вищезазначених земельних ділянок спадкодавцю ОСОБА_3 підтверджується витягом про нормативну грошову оцінку земельної ділянки виданим відділом Держгеокадастру у Монастириському районі Тернопільської області №-19-0.31-310/111-17 від 25.07.2017 року, довідкою №743, виданою 14.07.2017 року виконкомом ОСОБА_2 сільської ради Монастирського району Тернопільської області та довідкою відділу Держгеокадастру у Монастириському районі Тернопільської області №-19-0.31-310/111-17 від 25.07.2017 року.

Після смерті спадкодавця ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне їй майно, яку прийняла позивач ОСОБА_1, яка проживала із спадкодавцем на момент його смерті, що підтверджується довідкою №274, виданою 14.07.2017 року виконкомом ОСОБА_2 сільської ради Монастирського району Тернопільської області.

Відповідно до заповіту від 17.08.2001 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, ОСОБА_3 належні їй на праві особистої власності жилий будинок із надвірними будівлями, що знаходиться в с.Міжгіря, Монастириського району Тернопільської області, все майно, що буде належати їй на день смерті, сертифікат на право на земельну частку (пай) ТР №0288511 від 01.04.1999 року, приватизовану земельну ділянку заповіла позивачу ОСОБА_1

Після смерті спадкодавця, позивач ОСОБА_1 звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, що залишилась після смерті ОСОБА_3, проте як вбачається із повідомлення приватного нотаріуса Монастириського районного нотаріального округу №68/02-14 від 13.07.2017 року, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, зокрема, державних актів на право приватної власності на земельні ділянки.

Судом встановлено, що на день розгляду справи державні акти на право власності на земельну ділянку серії ТР №026898 та ТР №045093 втрачені, про що позивачем подано оголошення в районну редакцію газети «Вісті Придністровя».

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст. 1268 ЦК України).

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановленні судом.

Згідно ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи визначені у заповіті.

Враховуючи наведене, оцінюючи всі перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, ст. 328, 392, 1222, 1225, 1233-1357 ЦК України, ст.81 Земельного Кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги задоволити. Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за заповітом, яке залишилось після смерті ОСОБА_3, яка померла 29.10.2010 року, а саме:

- земельну ділянку площею 0,30 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ТР №026898;

- земельну ділянку площею 0,48 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ТР №045093.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_4