Справа № 303/1548/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

20 червня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого Собослоя Г.Г.,

суддів Бисаги Т.Ю., Мацунича М.В.,

секретарі Шукаль О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 18 квітня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про стягнення із своєї дружини ОСОБА_2 та доньки ОСОБА_3 аліментів на своє утримання в сумі 5000 грн. на місяць, мотивуючи тим, що він є інвалідом ІІ групи і отримує лише пенсію у розмірі 999 грн., якої недостатньо для проживання, оплати комунальних послуг та придбання ліків.

Вважає, що відповідачі в змозі і зобовязані в порядку ст.ст. 75, 202 СК України сплачувати на його утримання аліменти в розмірі 5000 грн. і у звязку з наведеним, просив задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 18.04.2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким його позов задовольнити, оскільки підстав для відмови у позові відсутні.

Сторони в судове засідання не зявилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, однак відповідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи не перешкоджає розглядові справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.01.1989 року та рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 24.02.2016 року шлюб між сторонами розірвано.

Від вказаного шлюбу в сторін є донька ОСОБА_3, що стверджується свідоцтвом про народження серії ІУ-ФМ №300473.

Відповідно до ч. 2 ст. 75 СК України право на утримання (аліменти) має той з подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надати допомогу.

Частиною 4 вказаної статті передбачено, що один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно до ст. 202 СК ч. 1 СК України повнолітні дочка, син зобовязані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, що є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Потреба в матеріальній допомозі має визначатися залежно від наявності чи відсутності прожиткового мінімуму.

Відповідно до ст. 7 абз. 5 Закону України «Про державний бюджет на 2016 рік» встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2016 року - 1074 грн.

Як слідує з довідки Мукачівського обєднаного УПФУ Закарпатської області від 24.03.2017 року, ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності і така на березень 2016 року (на момент звернення позивача до суду) становить 1124 грн.

З наведеного слідує, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що отримувана ОСОБА_1 пенсія, на момент звернення до суду, перевищувала встановлений законом прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, а тому відсутні підстави для призначення утримання.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 75 СК України права на утримання не має той із подружжя, хто негідно поводився у шлюбних відносинах, а також той, хто став непрацездатним у зв'язку із вчиненням ним умисного злочину, якщо це встановлено судом.

Як слідує з наявних в матеріалах справи постанов суду та характеристик наданих ст. інспектором Мукачівського відділу ГУНП в Закарпатські області від 29.04.2015 року та03.04.2016 року, ОСОБА_1 неодноразово вчиняв насильство відносно своєї дружини та доньки, що свідчить про його негативну поведінку в сімї.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що ОСОБА_1 не має права на утримання від колишньої дружини та доньки.

При розгляді справи, суд першої інстанції обргунтовано вважав, що ОСОБА_1, в силу ст. 60 ЦПК України, не довів належними та допустимими доказами заявлені ним позовні вимоги.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування не має.

Доводи апеляційної скарги судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 307, 313-315, 319 ЦПК України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення мукачівського міськрайонного суду від 18 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: