Ухвала

Іменем України

28 серпня 2017 року смт. Слобожанське

Суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Шабанов А.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення коштів та визнання договору недійсним,

встановив:

У провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення коштів та визнання договору недійсним.

Позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на спірну квартиру.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов може бути забезпечений шляхом заборони вчиняти певні дії.

Згідно абз. 2 п. 1 Постанови Пленуму Верховною суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року за №9, яким передбачено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

П. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.06 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», зазначає, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що невжиття заходів по забезпеченню позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду, вид забезпечення позову співмірний із заявленими позивачем вимогами, а тому вважає за необхідне заборонити вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо спірної квартири, шляхом накладення арешту та задовольнити клопотання позивача.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення коштів та визнання договору недійсним - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред'явлення до виконання 3 (три) роки.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя А.М. Шабанов