УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі :

Ізмайлової Т.Л., Кузнєцова В.О., Мостової Г.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Служба у справах дітей Вінницької міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі батьків у вихованні дитини; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - Служба у справах дітей Вінницької міської ради, про позбавлення батьківських прав, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 24 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

В лютому 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа - Служба у справах дітей Вінницької міської ради, у якому просив суд зобов'язати ОСОБА_5 не чинити йому перешкоди у спілкуванні з сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також визначити спосіб участі позивача у вихованні сина шляхом призначення зустрічей, які будуть відбуватися за наступним графіком, до досягнення дитиною шестирічного віку: 13, 15, 19, 21, 23, 25 лютого щороку з 10-00 год. до 18-00 год., з перервою на денний сон і обід та у присутності матері дитини; 2, 4, 6, 8, 10, 12, 14 вересня кожного року з 10-00 год. до 18-00 год., з перервою на денний сон і обід та у присутності матері дитини; будь-який один тиждень у рік за вибором батька та за погодженням з матір'ю дитини з 10-00 год. до 18-00 год., з перервою на денний сон і обід та у присутності матері дитини.

Свої вимоги ОСОБА_4 обґрунтував тим, що він є батьком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Мати хлопчика ОСОБА_5 не дозволяє йому бачитись з сином, переховує сина, не пускає позивача до помешкання та погрожує правоохоронними органами.

В позасудовому порядку сторони вирішити даний спір не можуть, а тому позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав щодо виховання дитини та забезпечення можливості виконувати свої батьківські обов'язки.

ОСОБА_5 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4 та просила суд позбавити останнього батьківських прав по відношенню до їх сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Свої зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5 обґрунтувала тим, що відповідач постійного заробітку не має, вживає наркотики, дитиною не цікавився, матеріальної допомоги не надає, всі обов'язки по вихованню та утриманню сина виконує мати, матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я сина, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Крім того, без згоди батька вона не може виїхати на відпочинок з дитиною, в побутових питаннях по відношенню до дитини часто необхідний дозвіл батька, якого відповідач не надає, що порушує права дитини на відпочинок та інше.

На підставі наведеного ОСОБА_5 просила суд задовольнити її зустрічні позовні вимоги.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14 вересня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 24 жовтня 2016 року, первісний позов задоволено, в задоволенні зустрічних позовних вимог відмовлено.

Зобов'язано ОСОБА_5 не чинити ОСОБА_4 перешкод у спілкуванні з його сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визначено спосіб участі ОСОБА_4 у вихованні сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом зустрічей, які будуть відбуватися за наступним графіком,

до досягнення дитиною шестирічного віку:

- 13, 15, 19, 21, 23, 25 лютого щороку з 10-00 год. до 18-00 год., з перервою на денний сон і обід та у присутності матері дитини;

- 2, 4, 6, 8, 10, 12, 14 вересня кожного року з 10-00 год. до 18-00 год., з перервою на денний сон і обід та у присутності матері дитини;

- будь-який один тиждень у рік за вибором батька та за погодженням з матір'ю дитини з 10-00 год. до 18-00 год., з перервою на денний сон і обід та у присутності матері дитини.

Рекомендовано батькам попереджати один одного про свої дії щодо дитини, узгоджувати їх з урахуванням режиму дня, харчування, стану здоров'я та інтересів дитини.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 24 жовтня 2016 року і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши в межах касаційної скарги правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального і матеріального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції під час розгляду справи в касаційному порядку перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права.

Задовольняючи первісний позов про усунення перешкод та встановлення способу участі у вихованні дитини, суд першої інстанції виходив з його доведеності та обґрунтованості.

Посилаючись на норми ст. ст. 141, 157, 159 СК України, ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», міський суд дійшов висновків, що батько дитини повинен і має право брати участь у її вихованні. При цьому, судом правомірно було взято до уваги висновок Органу опіки та піклування Вінницької міської ради, який вважав за доцільне визначати спосіб участі первісного позивача у вихованні його сина.

Суд першої інстанції, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім засобом впливу, беручи до уваги висновок Органу опіки та піклування, який вважав недоцільним позбавлення батьківських прав батька дитини, норми ст. 164 СК України, прийшов до висновку про відмову в задоволенні зустрічного позову. При цьому, міським судом було встановлено, що факт ухиляння батька від виконання батьківських обов'язків, а також твердження про вживання наркотичних засобів батьком дитини, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками міського суду погодилася та обґрунтовано залишила таке рішення суду без змін.

Доводи касаційної скарги та наявні у матеріалах справи документи не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, а тому колегія суддів касаційного суду вважає, що ухвалені у справі судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними та обґрунтованими і касаційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 332, 335, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 24 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Т.Л. Ізмайлова

В.О.Кузнєцов

Г.І. Мостова