УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Завгородньої І.М., Мазур Л.М.,

Коротуна В.М., ПоповичО.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа - ОСОБА_4, про розірвання кредитного договору, за касаційною скаргою представника публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» - ПорчинськогоОлександра Івановича на рішення Славутицького міського суду Київської області 15 лютого 2016 року, ухвалу апеляційного суду Київської області від 13 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2015 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 18 липня 2008 року між банком та

ОСОБА_3 було укладено договір про надання споживчого кредиту

№ 0, за умовам якого ОСОБА_3 отримала кредит в іноземній валюті в розмірі 26 000 дол. США зі сплатою 15 % річних та строком повернення не пізніше 17 липня 2018 року.

08 травня 2009 року між банком та ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду № 2 до договору про надання споживчого кредиту

від 18 липня 2008 року № 0, за умовами якої було змінено строк сплати процентів з 01 до 25 числа (включно) кожного місяця.

28 жовтня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено додаткову угоду № 3, за умовами якої сторони домовились, що в разі виникнення простроченої заборгованості банк має право здійснювати договірне списання коштів з рахунків позичальника, відкритих в ПАТ «УкрСиббанк».

15 листопада 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено додаткову угоду № 4, за умовами якої змінено форму кредитування - кредитна лінія з лімітом у розмірі 281 193 грн 88 коп., погоджено застосування номерів договору, зазначених в системі обліку банку, а саме:

№ 0, № 0, а також що з 15 листопада 2011 року встановлюється процентна ставка в розмірі 15 % річних, а з 15 листопада 2012 року - 17,5 % річних.

На забезпечення виконання зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту 18 липня 2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та

ОСОБА_4 було укладено договір поруки № 218181, за умовами якого поручитель та боржник несуть перед кредитором солідарну відповідальність. 15 листопада 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 укладено додаткову угоду № 1 до договору поруки, за умовами якої поручитель надала свою згоду на зміну основного зобов'язання за кредитним договором.

Внаслідок невиконання ОСОБА_3 своїх зобов'язань за кредитним договором утворилась заборгованість, яка станом на

03 листопада 2015 року становила 87 638 грн 01 коп. та яку ПАТ «УкрСиббанк» просило стягнути в солідарному порядку з боржника та поручителя.

У грудні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з зустрічним позовом до ПАТ «УкрСиббанк» про розірвання кредитного договору на підставі ст. 652 ЦК України, обґрунтовуючи його тим, що у зв'язку з економічною кризою та іншими незалежними від сторін зовнішньоекономічними факторами вона немає можливості сплачувати суми, передбачені договором.

Рішенням Славутицького міського суду Київської області 15 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 13 вересня 2016 року, позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту

№ 0 0) від 18 липня 2008 року в розмірі 9 331 грн

72 коп., яка складається: з заборгованості за кредитом в сумі 5 659 грн

24 коп., заборгованості за процентами - 2 887 грн 77 коп., заборгованості по пені за прострочення повернення кредиту - 784 грн 71 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 18 липня 2008 року № 0 0) на суму

78 306 грн 29 коп., з яких: 68 761 грн 83 коп. - заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість 11 239 грн 99 коп.; 6 175 грн 04 коп. - заборгованість за відсотками; 2 538 грн 88 коп. - пеня за прострочення сплати кредиту; 830 грн 54 коп. - пеня за прострочення сплати процентів.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» відмовлено.

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ПАТ «УкрСиббанк» -

Порчинський О.І., посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить змінити оскаржувані судові рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» про солідарне стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за кредитом у розмірі 9 331 грн

71 коп., стягнути на користь ПАТ «УкрСиббанк» з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в солідарному порядку суму заборгованості за договором про надання споживчого кредиту у розмірі 87 638 грн 01 коп. В іншій частині рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду залишити без змін.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ПАТ «УкрСиббанк» - Мандика В.А., обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи частково позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк», суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що зобов'язання за кредитним договором боржником не виконуються належним чином, заборгованість не погашена. При цьому вимоги ПАТ «УкрСиббанк» до поручителя ОСОБА_4 про стягнення простроченої заборгованості за кредитом, процентами та пені, нарахованої за прострочення повернення кредиту, заявлені частково з пропуском шестимісячного строку, передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що ОСОБА_3 не доведено наявності всіх умов, необхідних для розірвання кредитного договору у зв'язку із істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору.

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками судів першої та апеляційної інстанцій з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 18 липня 2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовам якого

ОСОБА_3 отримала кредит в іноземній валюті на суму 26 000 дол. США зі сплатою 15 % річних та строком повернення не пізніше 17 липня 2018 року.

08 травня 2009 року між ПАТ «УкрСиббанк»та ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду № 2 до договору про надання споживчого кредиту від 18 липня 2008 року № 0, за умовами якої було змінено строк сплати процентів з 01 до 25 числа (включно) кожного місяця, 28 жовтня 2011 року - додаткову угоду № 3, за умовами якої сторони домовились, що в разі виникнення простроченої заборгованості банк має право здійснювати договірне списання коштів з рахунків позичальника, відкритих в ПАТ «УкрСиббанк», а 15 листопада 2011 року - додаткову угоду № 4, за умовами якої змінено форму кредитування - кредитна лінія з лімітом у розмірі 281 193 грн 88 коп., погоджено застосування номерів договору, зазначених в системі обліку банку, а саме № 0, № 0, а також що з 15 листопада 2011 року встановлюється процентна ставка в розмірі 15 % річних, а з 15 листопада 2012 року - 17,5 % річних.

На забезпечення виконання зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту, 18 липня 2008 року між банком та ОСОБА_4 було укладено договір поруки № 218181, а 15 листопада 2011 року - додаткову угоду № 1 до нього, за умовами якої поручитель надала свою згоду на зміну основного зобов'язання за кредитним договором.

Звертаючись до суду із даним позовом, ПАТ «УкрСиббанк» зазначало, що ОСОБА_3 неналежним чином виконувала свої зобов'язання за кредитним договором та станом на 03 листопада 2015 року заборгованість за договором становила 87 638 грн 01 коп., з яких: 74 421 грн 07 коп. - кредитна заборгованість, у тому числі прострочена заборгованість з червня 2014 року у розмірі 16 899 грн 23 коп.; 9 062 грн 81 коп. - заборгованість за процентами; 3 323 грн 59 коп. - пеня за прострочення сплати кредиту; 830 грн 84 коп. - пеня за прострочення сплати процентів.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Боржник (а відтак і поручитель) узяла на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 17 липня 2018 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів.

Отже, сторони встановили не лише строк дії договору, а й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Таким чином, у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначене періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Отже, саме з часу прострочення несплаченої заборгованості відповідно до ст. 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обчислення встановленого ч. 4 ст. 559 цього Кодексу шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя щодо окремих зобов'язань за кредитом.

Тобто банк мав протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання пред'явити вимоги до поручителя.

У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більш ніж через

6 місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Аналогічна правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 29 березня 2017 року у справі № 6-3087цс16.

Враховуючи, що прострочена заборгованість за кредитом нарахована з 26 травня 2014 року, за процентами - з 01 квітня 2015 року, по пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - з 01 квітня 2015 року, при цьому позов був поданий до суду 13 листопада 2015 року, правильним є висновок судів попередніх інстанцій про пропуск встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України строку для пред'явлення вказаних вимог до поручителя

ОСОБА_4, заявлених за період до 12 травня 2015 року.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків судів першої та апеляційної інстанції не спростовують. При цьому безпідставними та такими, що суперечать зазначеним вище положенням закону є доводи касаційної скарги, що часткове погашення зобов'язання шляхом щомісячного погашення кредиту не є встановленням самостійного зобов'язання та не може бути підставою для обрахунку шестимісячного строку пред'явлення вимоги до поручителя з моменту несплати щомісячного платежу.

Суди першої та апеляційної інстанцій вірно визначилися із характером спірних правовідносин, надали їм правову оцінку, правильно застосували норму права, яка підлягає застосуванню, законно та обґрунтовано дійшли висновку про часткове задоволенні позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_4

Доводів щодо порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права при вирішенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 до ПАТ «УкрСиббанк» про розірвання кредитного договору касаційна скарга не містить.

З огляду на наведене колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 343-345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справах

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» - Порчинського Олександра Івановича відхилити.

Рішення Славутицького міського суду Київської області 15 лютого 2016 року, ухвалу апеляційного суду Київської області від 13 вересня

2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: І.М. Завгородня

В.М.Коротун

Л.М.Мазур

О.В. Попович