Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" червня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарі Сиченко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-і особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, 3-ті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5, який є двоюрідним братом позивача, відповідача та третіх осіб. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1, грошових коштів, що знаходяться в ПАТ «Родовідбанк», ПАТ «Банк Аркада» та пенсія в ПАТ «Ощадбанк», а також гараж в гаражному кооперативі АДРЕСА_2. Маючи намір прийняти спадщину, він 12.08.2015 року звернувся з заявою до 16-ої київської державної нотаріальної контори, але у прийняття заяви було відмовлено в зв»язку з пропуском встановленого строку на прийняття спадщини. При цьому було роз»яснено, що питання про визначення додаткового строку для подання заяви може бути вирішено судом. Він проживає в м. Олександрія. З 01.03.2007 року стан його здоров»я значно погіршився, а 09.11.2012 року загострився, що вимагало оперативного лікування з приводу імплантації штучного аортального клапану. Так, згідно медичної картки, в період з 09.11.2012 року на протязі 11-ти місяців він був дезорієнтований в часі і просторі, не міг адекватно сприймати інформацію і приймати будь-яке рішення, не міг читати і писати, була обмежена мова, також не міг критично оцінювати будь-яку ситуацію. Про те, що ОСОБА_5 помер і залишилась спадщина, він дізнався 27.07.2015 року, коли відповідач ОСОБА_2 запросила мене до себе до дому для вирішення питань, пов2язаних з витратами на поховання, які вона понесла самостійно. Дані обставини свідчать проте, що позивач не тільки хворів на тяжку хворобу, а і не знав до певного часу про смерть спадкодавця, при цьому не міг виїжджати з місця проживання, що є поважною причиною, пов»язаною з об»єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій, щодо оформлення спадщини в м. Києві.

В судовому засіданні представники позивача позов підтримали та просять суд, визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на три місяці, після набрання рішення суду законної сили.

В судовому засіданні представник відповідача заперечує проти задоволення позову та просить суд в задоволенні позову відмовити.

3-ті особи в судове засідання не з»явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Суд, вислухавши пояснення представників позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.14).

Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1, грошові кошти, що знаходяться в ПАТ «Родовідбанк», ПАТ «Банк Аркада» та пенсію в ПАТ «Ощадбанк», а також гараж в гаражному кооперативі АДРЕСА_2.

Позивач по справі є двоюрідним братом померлого, що підтверджується копіями архівних довідок та копією свідоцтва про народження позивача (а.с.5,6,10).

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

12.08.2015 року позивач звернувся до 16-той київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (а.с.31). Листом від 13.08.2015 року було ро»яснено, що враховуючи, що ним було пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини, тому він має право звернутись до суду з заявою про визначення йому додаткового строк для прийняття спадщини (а.с.8).

Звертаючись до суду з позовом позивач обґрунтовуючи свої вимоги тим, що по-перше, позивач не зміг вчасно прийняти спадщину, оскільки хворів на тяжку хворобу, а по-друге, що про смерть двоюрідного брата він дізнався лише 27.07.2015 року.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 2005 року хворіє та знаходиться на диспансерному обліку у лікаря кардіолога. З 01.03.2007 року стан його здоров»я значно погіршився, а 09.11.2012 року загострився, що вимагало оперативного лікування з приводу імплантації штучного аортального клапану. Так, згідно медичної картки, в період з 09.11.2012 року на протязі 11-ти місяців він був дезорієнтований в часі і просторі, не міг адекватно сприймати інформацію і приймати будь-яке рішення, не міг читати і писати, була обмежена мова, також не міг критично оцінювати будь-яку ситуацію, що підтверджується копіями довідок та копією епікризу (а.с.11,12,13,15).

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживає постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За змістом ч.1 ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, що встановлений ст.1270 ЦК України не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити спадкоємцеві додатковий строк для прийняття спадщини лише в тому випадку, коли такий строк пропущено з поважних причин.

Обов'язок доведення поважності пропуску строку для прийняття спадщини покладається на спадкоємця.

Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи спір про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

У постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 4 листопада 2015 року (справа № 6-1486цс15) викладено наступну правову позицію.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви, і ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід задовольнити позов або в позові відмовити (ст.214 ЦПК України)

При цьому саме сторони повинні довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог чи заперечень (ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України

З врахуванням позиції Верховного суду України, суд приходить до наступного висновку. Наявність тяжкої хвороби у позивача судом визнається поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Але, про смерть спадкодавця позивач дізнався лише 27.07.2015 року. Необізнаність про смерть спадкодавця судом мне визнається як поважна причина. Тому наявність тяжкої хвороби ніяким чином не впливає на поважність причин пропуску на прийняття спадщини, оскільки позивачу до 2017 року взагалі не було відомо про смерть спадкодавця.

Зазначені позивачем підстави, наведені судом вище, не є такими, які можуть вважатися труднощами в написанні відповідної заяви і прийнятті спадщини.

Слід зазначити, що рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва від 22.03.2016 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17.12.2015 року було скасовано та відмовлено позивачу в задоволенні позову про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Підставою відмови в задоволенні позову стала та обставина, що судом не визнано поважною причину неприйняття спадщини, а саме незнання про смерть спадкодавця (а.с.36-38).

Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність поважних причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, а тому в задоволенні позову щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини слід відмовити.

Відповідно до ч.4 ст. 88 ЦПК України, питання розподілу судових витрат судом не вирішується.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1259, 1260, 1272 166 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-і особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

До суду може бути подана апеляційна скарга на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні при його проголошенні протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Н.О.Яровенко