Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1038/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Карпенко О. Л.
РІШЕННЯ

Іменем України

20.06.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого Карпенка О.Л.,

суддів : Гайсюка О.В., Мурашка С.І.,

за участю секретаря Яковлєвої Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Знам`янської районної ради Кіровоградської області про визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Знам`янського міськрайонного районного суду Кіровоградської області від 21 березня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

2 серпня2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом до Знам`янської районної ради Кіровоградської області. Позивач посилався на те, що 7 жовтня 2008 року рішенням сесії Знам'янської районної ради Кіровоградської області його призначено на посаду керівника комунального підприємства Знам'янської районної ради «Районна аптечна мережа» (надалі КП «РАМ»). Того ж дня Знам'янська районна рада, в особі її голови, уклала з ним типовий контракт на строк по 7 жовтня 2009 року з подальшим його продовженням. Згідно п.1.3 контракту, він є строковим трудовим договором. Пунктами 5.2, 5.3 контракту прямо передбачені підстави припинення контракту та звільнення керівника з посади, розірвання контракту з ініціативи Засновника до закінчення строку його дії. 20 липня 2016 у зв'язку із систематичним порушенням п.п. 2.1,2.2,7.2 контракту, невиконанням п.п. 7.4,7.5 статуту КП «РАМ», з ним припинено дію типового договору та звільнено з посади керівника КП «РАМ» за п.8 ст. 36 КЗпП України. Позивач вважає, що дії Знам'янської районної ради з припинення контракту та його звільнення з роботи незаконним. Зокрема, припинення контракту та звільнення з посади відбулося під час його тимчасової непрацездатності, що прямо заборонено ч. 4 ст. 40 КЗпП України, без зазначення конкретних причин звільнення, фатів невиконання ним своїх обовязків без поважних причин. Крім того відповідач, в особі його уповноваженої особи, не видав відповідного наказу про звільнення, а запис у трудовій книжці про звільнення зроблено «заднім» числом.

Посилаючись на вказані обставини, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (а. с. 181, 207), позивач просив суд: визнати незаконними дії відповідача по припиненню дії трудового контракту з керівником КП Знамянської районної ради «Районна аптечна мережа» від 7 жовтня 2008 року та звільнення його з зазначеної посади за п. 8 ст. 36 КЗпП України 20 липня 2016 року за записом № 33 в трудовій книжці; поновити його на посаді керівника КП Знамянської районної ради «Районна аптечна мережа» з 20 липня 2016 року, допустивши негайне виконання рішення; стягнути з відповідача оплату за вимушений прогул з 26 липня 2016 року по 21 березня 2017 року в розмірі 66086,81 грн.

Рішенням Знам`янського міськрайонного районного суду Кіровоградської області від 21 березня 2017 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

У апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги повністю.

Скаргу обґрунтовано тим, що суд не врахував, що підстави розірвання укладеного контракту з ініціативи відповідача прямо передбачені контрактом (п. 5.3.), а отже звільнення відбулося з непередбаченої контрактом підстави, що суперечить п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП. Позивач виконав свої зобовязання перед відповідачем надавши 5 липня 2016 р. звіт про результати своєї роботи. Відповідач не дотримався вимог п. 3 ч. 1 ст. 22 КЗпП щодо письмової форми розірвання контракту - відповідний наказ не видав. Суд не перевірив наявність підстав для звільнення позивача. Не врахував, що звільнення відбулося в період непрацездатності.

У судовому засіданні позивач та його представник адвокат ОСОБА_3 підтримали свої вимоги з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Відповідач надав письмові заперечення на апеляційну скаргу в яких виклав аргументи на спростування доводів апеляційної скарги (т. 1 а.с. 228 232).

Представник відповідача ОСОБА_4 заперечив проти доводів апеляційної скарги, посилався на неефективність роботи позивача, як керівника КП «РАМ», що привело до зниження прибутковості підприємства, систематичне з 2012 року неподання ним засновнику підприємства, тобто Знам`янській районній раді, передбачених контрактом звітів про результати роботи, виключення становить лише звіт за перше півріччя 2013 року, який зареєстровано у вхідній кореспонденції ради. Жоден інший звіт позивачем не подавався.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила суду, що в період з 2012 - 2015 роки вона працювала головою Знам`янської районної ради. Позивач виконував умови контракту, зокрема подавав передбачені контрактом звіти, але за згодою сторін було визнано доцільним їх подання не кожні шість місяців роботи на посаді позивача, а кожні шість місяців календарного року. Це мало більш обєктивно висвітлювати відомості про стан підприємства. Звіт за перше півріччя 2013 року вона прийняла від позивача особисто і підпис на копії представленого суду звіту належить їй. Решту звітів приймав працівник районної ради, відповідальний за кореспонденцію (оператор набору, секретар в обовязки якого це було включено). Претензій до роботи позивача у ради раніше не виникало.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, представників сторін, показання свідка, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив і матеріалами справи підтверджується, що рішенням сесії Знамянської районної ради Кіровоградської області від 7 жовтня 2008 ОСОБА_2 призначено на посаду керівника комунального підприємства Знам'янської районної ради «Районна аптечна мережа (а.с.6).

Того ж дня Знам'янська районна рада, в особі голови ради, уклала з ОСОБА_2 типовий контракт (а.с.7-8), як з керівником комунального підприємства Знам'янської районної ради на строк по 7 жовтня 2009 з подальшим його продовженням (п. 6.1 Контракту).

Відповідно до умов контракту керівник підприємства зобов'язується безпосередньо і через адміністрацію підприємства здійснювати поточне управління (керівництво) підприємством, забезпечувати його високоприбуткову діяльність, ефективне використання і зберігання закріпленого за підприємством майна, організовувати виробничо-господарську, соціально-побутову та іншу діяльність виконання завдань, покладених на комунальне підприємство, відповідно до Статуту, інших нормативно- правових документів та умов контракту (пункт 2.1 Контракту).

Відповідно до пункту 2.2 контракту керівник один раз у півроку з моменту призначення подає засновнику підприємства звіт про виконану роботу.

Фома звіту є додатком до контракту (т. 1 а .с. 42).

Відповідно до п. 5.3 контракту керівник може бути звільнений з посади, а контракт розірваний з ініціативи засновника до закінчення строку його дії у випадку систематичного невиконання керівником без поважних причин обовязків, покладених на нього цим контрактом.

10 серпня 2009 року між Знам`янською районною радою і ОСОБА_2 укладено додаткову угоду до Типового контракту з керівником комунального підприємства Знам`янської районної ради від 7 жовтня 2008 року № 1 (т. 1 а. с. 43). Цією додатковою угодою сторони дійшли згоди про зміну п. 6.1 та викладення його змісту в новій редакції: «Цей контракт діє з 07.10.2008 рок по 07.10.2009 року (включно). Якщо після строку дії контракту трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія контракту вважається продовженою відповідно до ст. 39-1 КЗпП України».

16 червня 2014 між замовником та керівником було укладено додаткову угоду до типового контракту, згідно якої умови контракту залишались незмінними, сторони підтверджують по ним свої зобов'язання і вона є невід'ємною частиною контракту (т. 1 а. с. 9).

Рішенням Знам`янської районної ради від 17 грудня 2015 року № 12 затверджено Положення про постійні комісії районної ради сьомого скликання (т. 1 а. с. 57) а рішенням від 17 грудня 2015 року № 11 призначено персональний склад створених постійних комісій районної ради сьомого скликання (т. 1 а. с. 62 65).

12 квітня 2016 року Постійна комісія з питань бюджету, фінансів, соціально-економічного розвитку району, питань промисловості, енергетики, транспорту і звязку, споживчого ринку, сфери послуг та захисту прав споживачів Знам`янської районної ради ухвалила рішення № 80, а постійна комісія з питань освіти, культури, спорту і молоді, з питань соціального захисту та охорони здоровя ухвалила рішення № 83 про перевірку фінансово-господарської діяльності комунальних підприємств районної ради. в тому числі КП «РАМ». Комісія також створила робочу групу для здійснення перевірки (т. 1 а. с. 66 67, 70 - 71).

Робочою групою з перевірки фінансово-господарської діяльності комунальних підприємств районної ради було здійснено вивчення роботи підприємства КП «РАМ» надано висновок від 4 липня 2016 (т. 1 а.с. 73 80), відповідно до якого за час перебування на посаді керівником ОСОБА_2 систематично порушуються пункти 2.2, 7.2 контракту (неподання письмового звіту про виконану роботу за формою, визначеною контрактом). Проведеним аналізом достовірності наданої КП «РАМ» інформації щодо фінансово-господарської діяльності підприємства за 2015 рік та форм річної фінансової звітності встановлено факти її невідповідності. Керівником підприємства органу управління надавалась фінансова звітність, яка не автентична звітності, яка складена за первинними документами підприємства. Прийняття керівником підприємства рішень щодо встановлення працівникам надбавок, доплат та виплат, які не передбачені умовами колективного договору, призводило до щомісячного здійснення додаткових витрат на оплату праці в розмірі понад 4,8 тис. грн. та нарахування на заробітну плату біля 1,8 тис. грн. Встановлено тенденцію зниження фінансових показників діяльності підприємства. Забезпечення координації, виробничої та планово-фінансової діяльності, розвитку матеріально-технічної бази підприємства здійснювалося протягом періоду, що перевірявся, на задовільному рівні (а.с. 73-80).

Результати роботи робочої групи лягли в основу висновків Постійної комісія з питань бюджету, фінансів, соціально-економічного розвитку району, питань промисловості, енергетики, транспорту і звязку, споживчого ринку, сфери послуг та захисту прав споживачів Знам`янської районної ради ід 4 липня 2016 року (т. 1 а. с. 86 89).

Також, судом встановлено, що ОСОБА_2 з 1 по 25 липня 2016 року був непрацездатний (а.с.22).

Знамянською районною радою прийнято рішення від 5 липня 2016 року № 117 «Про підсумки фінансово-господарської діяльності комунальних підприємств районної ради за 2015 рік», відповідно до якого припинено дію контракту та звільнено ОСОБА_2 з посади керівника КП «РАМ» 20 липня 2016 року (а.с.12).

В трудову книжку ОСОБА_2 внесено запис порядковий номер 33 від 20 липня 2016 року згідно якого його звільнено з посади керівника комунального підприємства Знам`янської районної ради «Районна аптечна мережа» у звязку з припиненням дії контракту, п. 8 ст. 36 КЗпП України.

Підставою для розірвання контракту було те, що ОСОБА_2 систематично порушував пункти 2.1, 2.2, 7.2 контракту, не виконував пункти 7.4, 7.5 Статуту КП «РАМ».

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що припинення дії контакту та звільнення позивача відбулося з дотриманням трудового законодавства та положень контракту. Законодавча гарантія про заборону звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності не поширюється на випадки розірвання трудового договору на підставі п. 8 ст. 36 КЗпП України.

Проте повністю погодитися з правильністю висновків суду першої інстанції не можна.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Оскаржуване рішення неповною мірою відповідає цим вимогам закону.

Згідно ч. 3 ст. 21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові.

Згідно з п. 13 тієї ж постанови Пленуму Верховного Суду України, вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 8 ст. 36 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір за наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання.

Суд першої інстанції не врахував вимоги закону та розяснень щодо їх застосування, не перевірив наявність підстав для звільнення відповідача.

Як вбачається із справи ОСОБА_2 з 7 жовтня 2008 року займав посаду керівника КП Знам`янської районної ради «Районна аптечна мережа» згідно укладеного між ним і районною радою контрактом.

Строк цього контракту спливав 8 жовтня 2009 року, але з урахуванням змін, внесених до п. 6.1. контракту, та відсутності вимог жодної із сторін про його припинення і фактичного тривання трудових відносин, дія контакту є продовженою на невизначений строк.

Приймаючи рішення про припинення трудового договору з ОСОБА_2 та його звільнення, відповідач виходив з того, що той допустив систематичне порушення пунктів 2.1, 2.2, 7.2 контракту та не виконав положення пунктів 7.4, 7.5 Статуту КП «РАМ», зокрема:

відповідач вважав, що ОСОБА_2 не забезпечив високоприбуткову діяльність підприємства та ефективного використання і зберігання закріпленого за підприємством майна, тобто не виконав умову п. 2.1. контракту;

позивач систематично не виконував умов п. 2.2., 7.2. контракту і не подавав засновнику у шестимісячний строк з моменту призначення письмові звіти про виконану роботу;

позивач не виконав вимог п. 7.4, п. 7.5 Статуту КП «РАМ»: не передбачив подання засновнику щоквартальної звітності, аналізу фінансово-господарської діяльності підприємства; не забезпечив щомісячне подання балансу підприємства; подання один раз на рік матеріалів інвентаризації основних засобів; не звітував перед сесією ради раз на рік про підсумки фінансово-господарської діяльності за минулий рік; не забезпечив проведення раз на два роки аудиту фінансово-господарської діяльності.

Проте, суд першої інстанції належним чином не перевірив наявності таких обставин.

Погоджуючись з твердженням відповідача, що порушення позивачем умов контракту та пунктів Статуту є підставою для припинення в односторонньому трудового договору з ним, суд не рахував, що порушенням умов договору визнається не лише його невиконання, а й неналежне виконання, тобто виконання з певним відхиленням він визначених умов.

Проте згідно п. п. в) п. 5.2., п. п. а) п. 5.3. укладеного 7 жовтня 2008 року типового контракту з керівником комунального підприємства Знам`янської районної ради цей контракт припиняється з ініціативи засновника до закінчення строку його дії у випадку систематичного невиконання керівником без поважних причин обовязків, покладених на нього цим контрактом.

Отже сам по собі факт виконання позивачем умов контракту, зокрема подання передбачених п. 2.2., 7.2. письмових звітів, але з порушенням встановленого строку є порушенням умов контракту (неналежне виконання), але не являється його невиконанням, а тому не може бути самостійною підставою для припинення контракту (п.п. а п. 5.2. контракту).

Позивач надав суду копії звітів ефективності використання комунального майна і прибутку по КП «РАМ» за 6 місяців 2013 року (т. 2 а. с. 2), за 2013 рік (т. 2 а. с. 3), за перше півріччя 2014 року (т. 2 а. с. 4), за 2014 рік (т. 2 а. с. 5), за перше півріччя 2015 року (т. 2 а. с. 6)та за 2015 рік (т. 2 а. с. 7).

Відповідач визнає факт отримання ним 17 липня 2013 року звіту за перше півріччя 2013 року, 30 серпня 2015 року - звіту за перше півріччя 2015 року, 25 квітня 2016 року - звіту за весь 2015 рік.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_5, яка в період 2012 2015 років працювала головою Знам`янської районної ради, підтвердила належність їй підпису про отримання від позивача звіту за шість місяців 2013 року. Вона також пояснила суду, що позивач і надалі подавав такі звіти, які приймалися працівником ради і чий підпис виконано на наданих позивачем копіях звітів. Вона також пояснила, що звіти формувалися і подавалися позивачем за результатами роботи підприємства на кожні півроку, це було зроблено за взаємною згодою сторін.

Суд першої інстанції не дотримався приписів ст.ст. 10, 5760, 131132, 137, 177, 179, 185, 194, 212215 ЦПК України щодо обовязковості установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, сприяння всебічному і повному зясуванню обставин справи.

Як вбачається з журналу судового засідання за 17 жовтня 2016 року 9т. 1 а. с. 127),суд задовольнив письмове клопотання позивача про допит свідка ОСОБА_5 (т. 1 а. с. 124 125), але фактично не забезпечив явку свідка в суд та не допитав її.

Колегія суддів вважає, що факт подання ОСОБА_6 звітів, передбачених п. 2.2., 7.2. трудового контракту, є підтвердженим.

Недотримання відповідачем внутрішніх актів щодо реєстрації вхідної кореспонденції не може бути беззаперечним доказом неотримання ним такої кореспонденції.

Проте колегія суддів вбачає, що ОСОБА_2 не дотримувався визначених п. 2.2. контракту строків подачі звітів, а саме протягом півроку з моменту його призначення, тобто протягом кожних шести місяців починаючи з 7 жовтня 2008 року.

За правилами обчислення строку, який визначається місяцями, позивач мав подати районній раді звіти за кожні минулі шість місяців його роботи до 1травня та до 1 листопада кожного року.

Натомість позивач подавав звіти 17 липня 2013 року. 19 лютого 2014 року, ще один звіт у 2014 році (день та місяць нечитабельні), 5 березня 2015 року, 31 серпня 2015 року та 25 квітня 2016 року.

Таким чином позивач допускав порушення строків надання звіту, що свідчить по неналежне виконання ним умови контракту, але не про її систематичне невиконання.

Щодо невиконання ОСОБА_2 обовязку забезпечити високу прибутковість підприємства та ефективне використання і збереження закріпленого за підприємством майна (п. 2.2. контракту), то колегія суддів враховує те, що робоча група і Постійна комісія районної ради встановивши факт зниження прибутковості підприємства у 2015 році, не встановили дійсні причини цього явища. Зокрема не було встановлено, що зниження прибутковості перебуває у безпосередньому звязку з конкретними рішення, діями або бездіяльністю позивача.

Крім того, зниження прибутковості підприємства зафіксовано лише за 2015 рік, що не свідчить про систематичність такого явища.

Водночас робоча група прийшла до висновку про забезпечення координації, виробничої та планово-фінансової діяльності, розвитку матеріально-технічної бази підприємства здійснювалося протягом періоду, що перевірявся, на задовільному рівні.

Робочою групою було також встановлено факт витрачання коштів підприємства на ремонт приміщення молочної кухні, що вказує на вжиття позивачем заходів на збереження закріпленого за підприємством майна.

Щодо збільшення позивачем витрат на оплату власної праці, то висновки робочої групи та Постійної комісії не містять посилань на порушення конкретних пунктів розділу 3 трудового контракту, яким врегульовано матеріальне забезпечення керівника, що унеможливлює перевірку правильності таких висновків. Крім того, комісія рекомендувала районній раді привести контракт з керівником підприємства у відповідність до вимог Постанови КМУ від 19 травня 1999 року № 859 «Про умови і розміри оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній, комунальній власності та обєднань державних підприємств», що саме по собі вказує на невідповідність умов контракту вимогам нормативного акту.

Отже твердження відповідача про систематичне невиконання без поважних ОСОБА_2 обовязку забезпечити високу прибутковість підприємства та збереження майна підприємства є безпідставним.

Щодо невиконання ОСОБА_2 положень п. 7.4., 7.5. Статуту КП «РАМ», як підстави для припинення укладеного трудового контракту, то колегія суддів дійшла висновку, що за змістом п. 2.1. контракту керівник зобовязаний забезпечити виконання завдань покладених на підприємство відповідно до Статуту.

Згідно п. 2.1. Статуту КП «РАМ» головною метою діяльності підприємства є повне задоволення потреб населення переважно території Знам`янського району, установ охорони здоровя та інших закладів, підприємств, організацій медико-фармациптичною продукцією, хімічними реактивами та іншим.

Ця мета досягається у способи, передбачені п. 2.2. Статуту.

Так, як фактів невиконання статутної діяльності підприємства не встановлено, то підстави для припинення трудового контракту з позивачем у звязку невиконанням покладених на підприємство завдань відсутні.

Таким чином колегія суддів встановила, що обставини, з якими Знам`янська районна рада повязувала припинення трудового контракту з позивачем, не відповідають змісту пунктів 2.1, 2.2, підпункту в) пункту 5.3., підпункту а) пункту 5.3. контракту, а отже припинення контракту з ОСОБА_7 здійснено всупереч п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

Суд першої інстанції не дав належної оцінки доказам у справі. не встановив всіх обставин справи і тим самим позбавив себе можливості дійти правильних висновків та вирішити спір відповідно до закону, що є підставою для скасування апеляційним судом оскаржуваного рішення і ухвалення нового рішення у справі.

При цьому суд першої інстанції правильно витлумачив положення п. 8 ст. 36, ч. 3 ст. 40 КЗпП України, з урахуванням правової позицій Верховного Суду України, викладеної у постанові від 26 грудня 2012 року № 6-156цс12, вважав до висновку, що між сторонами виник спір стосовно припинення трудового договору з підстав, передбачених контрактом (п. 8 ст. 36 КЗпП України), а не у зв'язку із звільненням працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, і дійшов обґрунтованого висновку, що норми ч. 3 ст. 40 КЗпП України на ці правовідносини не поширюється.

Проте у звязку з тим, що трудовий контракт з позивачем був розірваний і він звільнений без законних підстав, відповідно до ч 1 ст. 235 КЗпП України, позивач підлягає поновленню на попередній роботі.

Вимоги позивача про стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу (ч. 2 ст. 235 КЗпП України) задоволенню не підлягають так, як за змістом п. 3.3. контракту матеріальне забезпечення керівника здійснюється за рахунок доходу комунального підприємства від його господарської діяльності, а не Знам`янською районною радою.

Водночас позивач не предявляв вимог до КП Знам`янської районної ради «Районна аптечна мережа», а суд першої інстанції не залучав це підприємство до участі у справі. У звязку з такими обставинами та з урахуванням принципів цивільного судочинства суд позбавлений можливості ухвалити рішення відносно особи, яка не бере участь у справі.

У звязку з ухваленням рішення на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати (т. 1 а. с. 25) підлягають присудженню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 березня 2017 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до Знам`янської районної ради Кіровоградської області задовольнити частково.

Визнати незаконними пункти 3 і 4 рішення Знам`янської районної ради Кіровоградської області від 5 липня 2016 року № 117 щодо припинення трудового контракту та звільнення ОСОБА_2 з посади керівника Комунального підприємства Знам`янської районної ради «Районна аптечна мережа» за п. 8 ст. 36 КЗпП України з 20 липня 2016 року з урахуванням гарантій, встановлених законодавством і контрактом.

Поновити ОСОБА_2 на посади керівника Комунального підприємства Знам`янської районної ради «Районна аптечна мережа» з 20 липня 2016 року.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Знам`янської районної ради Кіровоградської області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Стягнути із Знам`янської районної ради Кіровоградської області на користь ОСОБА_2 3000 (три тисячі) грн.. компенсації судових витрат.

Стягнути із Знам`янської районної ради Кіровоградської області в дохід держави судовий збір 2315 (дві тисячі триста п'ятнадцять) грн. 04 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: