Справа № 570/4859/14-ц
Номер провадження 2/570/8/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2017 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

головуючого судді Таргоній М.В.

з участю секретаря Беднарчук Г.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 сільської ради Рівненського районного суду Рівненської області, треті особи без самостійних вимог - ОСОБА_4, приватний нотаріус Рівненського районного нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання недійсним рішення та договору купівлі-продажу,

в с т а н о в и в :

В серпні 2012 р. ОСОБА_2 звернулася в Рівненський районний суд Рівненської області із позовом до ОСОБА_1, третя особа - управління Держкомзему у Рівненському районі Рівненської області про визнання недійсним та скасування Державного акту на земельну ділянку серії ЯК № 035318 від 23.03.2012 року на право власності на земельну ділянку, площею 0,2040 га, кадастровий номер :22:029:0264 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться по вул. Шкільній, 3 в с. Грабів Рівненського району Рівненської області, виданий на імя ОСОБА_1

В грудні 2012 р. ОСОБА_1 подав зустрічну позовну заяву до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу домоволодіння, що знаходиться по вул. Шкільній, 3 в с. Грабів Рівненського р-ну, Рівненської області, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений нотаріально 19.06.2010 року (т. 1 а.с. 11). Третьою особою без самостійних вимог залучена приватний нотаріус Рівненського районного нотаріального округу ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 29, 39).

В подальшому ОСОБА_1 подав заяву про збільшення зустрічних позовних вимог. Вказавши співвідповідачем ОСОБА_3 сільську раду Рівненського районного суду Рівненської області просив скасувати рішення виконавчого комітету ОСОБА_3 сільської ради від 15.04.2010 року № 110, як незаконне (т. 1 а.с. 71).

Справа розглядалася судами.

Ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17.09.2014 р. вказану справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

13.01.2016 року справу передано для розгляду судді Таргоній М.В.

Ухвалою суду від 12.02.2016 року за зустрічним позовом залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4

Ухвалою суду від 24.01.2017 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - управління Держкомзему у Рівненському районі Рівненської області про визнання недійсним та скасування державного акту на земельну ділянку - залишено без розгляду, згідно п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

Цивільну справу в частині зустрічного позову розглянуто в загальному порядку.

В обґрунтування пред'явлених вимог ОСОБА_1 покликався на те, що в 2005 р. купив будинок по вул. Шкільній, 3 в с. Грабів Рівненського р-ну, Рівненської області. З ОСОБА_2 був знайомий раніше. Спільно проживали в м. Рівне. Вказує, що з 2006 року проживали у фактичних шлюбних відносинах. Проживали в квартирі ОСОБА_2 в м. Рівне. через деякий час ОСОБА_2 квартиру продала, і вони переїхали проживати у згаданий будинок вул. Шкільній, 3 в с. Грабів. В серпні 2008 р. за його (ОСОБА_1І.) згодою у вказаному будинку зареєстровано місце проживання ОСОБА_2, її дочки - ОСОБА_6 та сім'ю останньої.

На початку 2010 року ОСОБА_2, вказуючи, що вони спільно проживають, ведуть спільний побут та господарство, запропонувала оформити на неї право власності на 1/4 частину вказаного будинку по вул. Шкільній, 3 в с. Грабів. Влітку 2010 р. ОСОБА_2 знову повернулася до такої розмови та повідомила про можливість нотаріального оформлення договору, на що ОСОБА_1 надав необхідні документи.

В один із днів зранку, коли ОСОБА_1 був після робочої нічної зміни (був втомлений), вони прибули в нотаріальну контору в смт. Квасилів Рівненського р-ну, Рівненської області. Коли він (ОСОБА_1І.) увійшов до контори, всі документи вже були підготовлені. Вважав, що здійснюється оформлення на ОСОБА_2 права власності на 1/4 частину вказаного будинку по вул. Шкільній, 3 в с. Грабів. Не читаючи (оскільки мав вади зору) та довіряючи ОСОБА_2 поставив підписи на документах.

Вказує, що не знав, що згідно згаданого договору продав ОСОБА_2 цілий будинок. Зазначає, що про вказані умови договору йому (ОСОБА_1І.) стало відомо лише після отримання заочного рішення суду про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням у вказаному будинку.

Вважає, що його волевиявлення при укладенні договору не було вільним, оскільки він не мав наміру та бажання продавати будинок. Вважав, що здійснюється відчуження на користь ОСОБА_2 1/4 частини вказаного будинку. Кошти за договором він не отримував. При цьому покликається на ч. 3 та ч. 5 ст. 203 ЦК України, як підстави для визнання договору недійсним згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України.

Також зазначає, що ОСОБА_2 обманним шляхом заволоділа його будинком, оскільки він був введений в оману та помилявся щодо дійсних умов договору та його правових наслідків. Вказує також на положення ч. 1 ст. 216 та ч. 1 ст. 230 ЦК України, як на підстави для визнання договору недійсним.

В обґрунтування вимог в частині щодо скасування рішення виконавчого комітету ОСОБА_3 сільської ради від 15.04.2010 року № 110, ОСОБА_1 покликається на те, що вказаним рішенням надано дозвіл на відчуження згаданого будинку по вул. Шкільній, 3 в с. Грабів, із урахуванням того, що за вказаною адресою було зареєстровано місце проживання неповнолітньої ОСОБА_4 (внучка ОСОБА_2М.). Зазначає, що він не звертався в сільську раду із заявою про надання такого дозволу. Доручень на звернення він нікому не надавав. Вважає, що подання іншою особою від його імені в сільську раду заяви без його згоди - порушує його права, а тому рішення виконкому сільської ради підлягає скасуванню, як незаконне.

В судовому засіданні позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_7 пред'явлені вимоги підтримали повністю, покликаючись на підстави та обгрунтування зазначені в письмових заявах. Просили задовольнити зустрічний позов ОСОБА_1

ОСОБА_1 пояснив, що в нотарільній конторі він не читав договір, поставив підпис вважаючи, що він дарує ОСОБА_2 1/4 частину вказаного будинку по вул. Шкільній, 3 в с. Грабів, наміру продавати цілий будинок він не мав. Заперечив отримання грошей за договором. Зазначив, що в сільську раду про надання дозволу на відчуження будинку він не звертався, довіреності та дозволу на звернення в сільску раду та отримання відповідного рішення він нікому не надавав. При оформленні договору в нотаріальній конторі підписав документи не читаючи їх. Зазначив також що за його згодою із 2008 р. в будинку була зареєстрована дочка ОСОБА_2 - ОСОБА_6 з сім'ю, однак фактично вони проживали в м. Рівне.

Представник ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_7 пояснив, що при оформленні документів в нотарільній конторі ОСОБА_1 не читав договір, оскільки мав вади зору та був втомлений після нічної робочої зміни. Вважає, що договір купівлі-продажу не відповідає волевиявленню ОСОБА_1, оскільки він не мав наміру продавати будинок. Також вказав, що договір укладено під впливом обману, оскільки ОСОБА_1 на той час перебував із ОСОБА_2 у довірливих відносинах та вважав, що дарує останній 1/4 частину будинку. Зазначене рішення виконкому сільської ради вважає незаконним оскільки ОСОБА_1 особисто не звертався в сільську раду із заявою, довіреності нікому не надавав. Вказав про недотримання норм статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», статті 17 Закону України «Про охорону дитинства» та статті 177 СК України, оскільки його укладення відбулося без попереднього дозволу органу опіки та піклування на відчуження будинку, в якому була зареєстрована неповнолітня ОСОБА_4

Відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_2, її представники - ОСОБА_8 та адвокат ОСОБА_9 в судових засіданнях, у яких вони брали участь, не визнали пред'явлені ОСОБА_1 вимоги, вказуючи на їх безпідставність та необгрунтованість, просили відмовити в зустрічному позові.

ОСОБА_2 пояснила, що із ОСОБА_1 почали спільно проживати з літа 2004 р. В грудні 2004 р. за 16 тис. грн. купили в ОСОБА_10 згаданий будинок по вул. Шкільній, 3 в с. Грабів. Право власності на будинок оформили на ОСОБА_1 Здійснили ремонт будинку, на що вона витратила кошти, отримані від продажу іншого нерухомого майна. З 2008 р. у вказаному будинку зареєстровано місце проживання дочки ОСОБА_2 - ОСОБА_6 та сім'ї останньої, в т.ч. неповнолітньої (на той час) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 Фактично ОСОБА_6 з сім'єю проживали в м. Рівне. Внучка ОСОБА_2 - ОСОБА_4 навчалася в ЗОШ № 24 та в музичній школі в м. Рівне. Для оформлення договору купівлі-продажу між ними (ОСОБА_1 та ОСОБА_2М.) зазначеного будинку зверталась в сільську раду про надання дозволу на відчуження, оскільки в будинку була зареєстрована неповнолітня. Заяву підписувала та подавала сама за погодженням із ОСОБА_1 Рішення виконкому сільської ради отримували разом. В нотаріальній конторі ОСОБА_1 ознайомлювався із договором. Сплатила ОСОБА_1 за вказаний будинок 168 тис. грн. В подальшому зареєструвала за собою право власності на зазначений будинок та в травні 2014 р. обміняла його на квартиру в м. Рівне.

Представники ОСОБА_2 - ОСОБА_8 та адвокат ОСОБА_9 вказували, що при оформленні договору купівлі-продажу дотримано вимоги Закону. Внаслідок укладення такого договору майнові права неповнолітньої (на той час) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 не порушено, оскільки вона у вказаному будинку фактично не проживала та ним не користувалася, а проживала з батьками в м. Рівне, де навчалася в загальноосвітній та музичній школах. Зазначили про необгрунтованість вимог та недоведеність підстав позову ОСОБА_1

В подальшому в судові засідання ОСОБА_2 та її представники не з'явилися. Повторна вдруге поспіль їх неявка в судове засідання не дає підстав для ухвалення заочного рішення, оскільки вказані особи брали участь у попередніх засіданнях, висловлювали свою думку і ставлення до позовних вимог, давали пояснення та надавали докази в підтвердження заперечень проти позову ОСОБА_1

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, та відповідно до ст. 74 ЦПК України. До суду подано заяву про розгляд справи у відсутності представника сільської ради, та згідно законодавства (т. 2 а.с. 66).

Третя особа без самостійних вимог - приватний нотаріус Рівненського районного нотаріального округу ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, та відповідно до ст. 74 ЦПК України. До суду подано заяву про розгляд справи у її відсутності та із покликанням на раніше подані пояснення (т. 2 а.с. 69). У письмових поясненнях (т. 1 а.с. 56) нотаріус зазначила, що 19.06.2010 р. нею був нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу домоволодіння по вул. Шкільній, 3 в с. Грабів Рівненського району Рівненської області, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (реєстр. № 848). Для посвідчення даного договору сторони надали всі необхідні документи. Сторони повідомили, що укладають договір купівлі-продажу, та зазначили, що розрахунки між ними проведені до нотаріального посвідчення договору. Про оформлення договору дарування ОСОБА_1 не зазначав, ознайомлювавася з проектом договору (читав). Скарг стосовно вад зору не заявляв. Сторони прочитали текст документу, зміст їм був зрозумілий, жодних заперечень стосовно нього ніхто зі сторін не заявив. Договір був підписаний сторонами та нотаріально посвідчений.

Третя особа без самостійних вимог - ОСОБА_4 в судовому засіданні, у якому вона брала участь, пояснила, що її права при укладенні договору купівлі-продажу не були порушені, оскільки вона фактично проживала з батьками в м. Рівне, де навчалася в школі та відвідувала музичну школу. Про інші обставини укладення договору їй не відомо.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, з'ясувавши обставини, дослідивши представлені докази, показання свідків, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення.

Матеріалами справи встановлено, що 15.06.2010 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу домоволодіння, що знаходиться по вул. Шкільній, 3 в с. Грабів Рівненського р-ну, Рівненської області, посвідчений за реєстр. № 848 приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 58).

Згідно умов договору ОСОБА_1 продав, а ОСОБА_2 купила вказане будинковолодіння. Продаж за домовленістю сторін здійснено за 168 тис. 806 грн., які покупець сплатив продавцю до нотаріального оформлення цього договору. Підписання договору свідчить про те, що розрахунки за цим договором проведені повністю та про відсутність претензій до покупця зі сторони продавця.

Вказано у договорі й про обов'язок покупця, на виконання рішення виконавчого комітету ОСОБА_3 сільської ради від 15.04.2010 р. № 110, збереження права малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на проживання у вказаному будинку.

Згідно рішення виконавчого комітету ОСОБА_3 сільської ради від 15.04.2010 р. № 110 (т. 1 а.с. 63) розглянуто заяву ОСОБА_1 (т. 1 а.с 76) та надано йому дозвіл на відчуження будинку по вул. Шкільній, 3 в с. Грабів Рівненського р-ну, Рівненської області на користь ОСОБА_2 при умові, що за малолітньою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (внучка ОСОБА_2М.) збережеться прова проживати у вказаному будинку

25.06.2010 р., на підставі зазначеного договору купівлі-продажу від 19.06.2010 р., за ОСОБА_2 зареєстровано право приватної власності на згаданий житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Шкільній, 3 в с. Грабів (т. 1 а.с. 5).

Згідно відомостей з будинкової книги житлового будинку по вул. Шкільній, 3 в с. Грабів у вказаному будинку станом на 19.06.2010 року було зареєстровано місце проживання ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_11, ОСОБА_6 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1 а.с. 64-65).

Із показань свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13, допитаних в судовому засіданні, вбачається, що вони є знайомими ОСОБА_1 При укладені договору купівлі-продажу від 19.06.2010 р. вони не були присутні. ОСОБА_1 говорив їм про намір переписати на ОСОБА_2 1/2 частину будинку, що знаходиться по вул. Шкільній, 3 в с. Грабів, оскільки вони (ОСОБА_1 та ОСОБА_2М.) спільно проживали та робили ремонт вказаного будинку. Про намір продати ОСОБА_2 цілий будинок ОСОБА_1 їм не говорив. Свідок ОСОБА_12 вказав також, що дочка ОСОБА_2 ОСОБА_6 з чоловіком та своєю дочкою ОСОБА_14 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 приїжджали в гості, а проживали в м. Рівне.

Свідок ОСОБА_6 (дочка ОСОБА_2М.) пояснила в судовому засіданні, що при укладені договору купівлі-продажу від 19.06.2010 р. вона не була присутня. Про обставини його оформлення їй відомо від ОСОБА_2 В 2008 р. вона із чоловіком та дочкою ОСОБА_4 зареєстрували місце проживання у згаданому будинку по вул. Шкільній, 3 в с. Грабів, оскільки мали намір продати іншу квартиру, в якій раніше були зареєстровані. У вказаному будинку не проживали, іноді приїжджали в гості на вихідні. Фактично проживали в м. Рівне. Дочка - ОСОБА_4 в м. Рівне навчалася в школі, відвідувала музичну школу. Укладення зазначеного договору купівлі-продажу не порушило прав її дочки, оскільки в зазначеному будинку вони не проживали та ним не користувались, були забезпечені іншим житлом в м. Рівне.

В судовому засіданні відтворено звукозапис показань свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16, які вони давали суду під час попереднього розгляду справи. Вказані особи (відповідно дочка та зять ОСОБА_1І.) при укладені договору купівлі-продажу від 19.06.2010 р. не були присутні. Про обставини оформлення договору їм відомо від ОСОБА_1, який підтверджував перебування в нотаріальній конторі та підписання документів, але заперечував отримання коштів від ОСОБА_2, яка в свою чергу вказувала, що передала ОСОБА_1 160 тис. грн. Свідки вважають, що ОСОБА_1, міг підписати договір не читаючи його, оскільки погано бачив. Раніше ОСОБА_1 говорив їм про свій намір переписати на ОСОБА_2 1/4 частину будинку. В подальшому ОСОБА_2 виселила ОСОБА_1 із вказаного будинку і той переїхав проживати до своєї дочки - ОСОБА_15

Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 3 сттті 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

У правочині зовнішнє волевиявлення особи має відповідати його внутрішній волі. Вона має бути спрямована на досягнення відповідного юридичного наслідку, тому не можуть розглядатися як правочини ті фактичні дії особи, які не призводять безпосередньо до виникнення, зміни чи припинення цивільних прав та обовязків. На цих підставах необхідно виділити правочини, вчинені під впливом: помилки (ст. 229 ЦК), обману (ст. 230), ін.

Відповідно до статей 229230 ЦК правочин, здійснений під впливом помилки, обману є оспорюваним та може бути визнаний судом недійсним. Заявлені вимоги можуть бути задоволені, якщо доведені факти обману і наявність їх безпосереднього звязку із волевиявленням сторони вчинити правочин.

Воля особи до вчинення правочину і результат правочину не узгоджуються в разі помилки, якщо вона має істотне значення. Такими є помилки щодо правової природи правочину, його змісту, предмета, ціни, сторони, якості обєкта тощо. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Сторона на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка насправді мала місце, тобто надати докази, які б свідчили про її помилку щодо істотних обставин правочину.

Доводи позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 та його представника про те, що за вказаних обставин воля ОСОБА_1 до вчинення правочину і результат правочину не узгоджуються через помилку останнього - не підтверджено належними та допустими доказами. Доводи про неможливість ОСОБА_1 ознайомитись зі змістом договору через вади зору, суд вважає реалізацією стороною права давти пояснення із огляду на обрану тактику та правову позицію по справі.

Лікарське заключення (т. 1 а.с. 50) про перебування ОСОБА_1 на амбулаторному прийомі в лікаря окуліста із встановленням діагнозу та рекомендацією користуватись окулярами при читанні/писанні дрібного шрифту на близькій відстані видане 14.05.2013 року, тобто майже через три роки після укладення договору. Документів щодо вад зору ОСОБА_1 на період оформлення договору купівлі-продажу в 2010 р. - не надано суду.

Пояснення ОСОБА_1 про те, що він міг поставити підпис на документах без попереднього ознайомлення з ними, вказують на його власне недбальство. Помилка внаслідок власного недбальства чи незнання закону однією із сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Доводи ОСОБА_1 та його представника про те, що за вказаних обставин договір був вчинений під впливом обману зі сторони ОСОБА_2 суд вважає необґрунтованими.

Правочин може бути визнаний вчиненим під впливом обману у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману щодо фактів, які впливають на укладення правочину. Ознакою обману є умисел: особа знає про наявність чи відсутність певних обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї. Обман також має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Правочин, здійснений під впливом обману, на підставі ст. 230 ЦК може бути визнаний судом недійсним. Саме позивач як сторона, яка діяла під впливом обману, повинен довести наявність умислу з боку відповідача, істотність значення обставин, щодо яких її введено в оману, і сам факт обману.

Зазначені обставини, необхідні для застосування ст. 230 ЦК України, ОСОБА_1 не доведено та не підтверджено належними та допустимими доказами.

Доводи ОСОБА_1 та його представника про те, що за вказаних обставин ОСОБА_1 не отримував кошти за вказаним договором, у визначеному ним розмірі за продаж будинку - не доведено та не підтверджено належними та допустими доказами. Суд вважає такі доводи реалізацією стороною права давати пояснення з огляду на обрану тактику та правову позицію по справі.

Письмова форма договору купівлі-продажу внаслідок його реального характеру є доказом факту укладення договору. За своєю суттю нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу, із зазначенням про проведення оплати, є документом, який підтверджує як його укладення, так і умови договору, а також засвідчує отримання продавцем від покупця грошової суми.

Суд вважає помилковими доводи ОСОБА_1 та його представника про недійсність договору купівлі-продажу внаслідок недотримання при оформленні договору норм статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», статті 17 Закону України «Про охорону дитинства» та статті 177 СК України, оскільки його укладення відбулося без попереднього дозволу органу опіки та піклування на відчуження будинку, в якому була зареєстрована неповнолітня (на той час) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

Правочин може бути визнано недійсним, якщо його вчинення без попереднього дозволу органу опіки та піклування призвело до порушення прав, звуження обсягу існуючих майнових прав дитини та/або порушення охоронюваних законом інтересів дитини, зменшення або обмеження прав та інтересів дитини щодо жилого приміщення.

Встановлено, що на час укладення договору купівлі-продажу неповнолітня (на той час) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживала зі своїми батьками в м. Рівне, де навчалася в загальноосвітній та музичній школі (а.с. 88-89, 91-94). В будинку щодо якого укладено договір вона не проживала. ОСОБА_4 вказала про відсутність порушення будь-яких її прав чи законних інтересів внаслідок продажу ОСОБА_1 згаданого будинку по вул. Шкільній, 3 в с. Грабів її бабусі ОСОБА_17

Зазначені положення Закону про необхідність отримання попереднього дозволу органу опіки і піклування на укладення договору щодо майна, право на яке має дитина, спрямоване на захист майнових прав дітей, тому підставою для визнання недійсним договору щодо майна, право на яке має дитина, за позовом її батьків є порушення майнових прав дитини внаслідок укладення такого договору, а не сам по собі факт відсутності попереднього дозволу органу опіки і піклування на укладення такого договору. Тому суд суд вважає необґрунтованими доводи ОСОБА_1 та його представника в цій частині позову.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Із урахуванням зазначених норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Позивачем не доведено порушення його прав при укладенні договору, а тому пред'явлені вимоги не підлягають до задоволення.

Із урахування наведеного, суд вважає, що позивачем (ОСОБА_1І.) не доведено, що при прийнятті рішення виконавчого комітету ОСОБА_3 сільської ради від 15.04.2010 року № 110 про надання йому дозволу на продаж ОСОБА_18 зазначеного будинку порушено його права та законні інтереси, оскільки вказане рішення фактично спрямоване на забезпечення та охорону прав іншої особи - неповнолітньої (на той час) ОСОБА_4, як такої, за якою зберігається право проживати в будинку.

Суд вважає помилковими та безпідставними вимоги про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради, а тому позов в цій частині не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 60 ч.1 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

З огляду на викладене, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1, а тому в його позові слід відмовити.

Керуючись ст. 3, 4, 10-11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 15, 203, 209, 216, 229, 230, 605 ЦК України,

в и р і ш и в :

Відмовити в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 сільської ради Рівненського районного суду Рівненської області, треті особи без самостійних вимог - ОСОБА_4, приватний нотаріус Рівненського районного нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання недійсним рішення та договору купівлі-продажу.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний Рівненської області суд шляхом подачі апеляційної скарги в десяти денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Таргоній М.В.