Справа № 447/312/17 Головуючий у 1 інстанції: Головатий А.П.
Провадження № 22-ц/783/3211/17 Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О. Ф.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Павлишина О.Ф.,

суддів - Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретар Іванова О.О.,

з участю ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 24 лютого 2017 року у справі за скаргою ОСОБА_4 на дії начальника ГТУЮ у Львівській області Жукровського Я.І., в.о. начальника Миколаївського РВ ДВС Гармадія М.Т.,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою скаргу задоволено частково. Визнано неправомірними дії в.о. начальника Миколаївського РВ ДВС Гармадія М.Т. з приводу нерозгляду заяви про відвід державного виконавця від 28.11.2016 року та зобов'язано начальника Миколаївського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області розглянути заяву про відвід державного виконавця від 28.11.2016 року у відповідності до ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_4

В апеляційній скарзі зазначає, що в описовій частині ухвали неправильно зазначено вимоги скарги, оскільки в повторній скарзі від 09.02.2017 року він не оскаржував дії в.о. начальника Миколаївського РВ ДВС Гармадія М.Т. з приводу вимог у листі від 29.11.2016 року № 09-40/40/6087. Стверджує, що висновок суду про те, що Жукровський Я.І. за посадою не є керівником органу державної виконавчої служби вищого рівня, а отже не уповноважений вирішувати питання про відвід в.о. начальника Миколаївського РВ ДВС Гармадія М.Т. не підтверджений жодними доказами, чим порушено вимоги ст. 60 ЦПК України. Зазначає, що суд відмовив у задоволенні вимоги про визнання незаконними дій державного виконавця Марутяка О.І., оскільки в скарзі не зазначено які саме дії державного виконавця оскаржуються, однак при цьому суд не врахував, що такі були зазначені ним у повторній скарзі від 09.02.2017 року. Не погоджується з відмовою задовольнити вимогу про відвід в.о. начальника Миколаївського РВ ДВС Гармадія М.Т. та державного виконавця Марутяка О.І. з тієї підстави, що суд не уповноважений розглядати вищевказані відводи та посилається на ч. 2 ст. 387 ЦПК України, згідно якої у разі обґрунтованості скарги суд зобов'язує задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи, що, на думку ОСОБА_4, є доводом того, що суд уповноважений розглядати заяви про відвід. Просить ухвалу суду скасувати в частині відмови у задоволенні вимог скарги та постановити нову ухвалу, якою скаргу задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2, ОСОБА_3 про заперечення вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Відповідно до п.12 та п.13 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ (частина друга статті 384 ЦПК), незалежно від місця виконання судового рішення. У зв'язку із цим у разі подання такої скарги з порушенням правил підсудності суддя повертає скаргу заявникові на підставі пункту 4 частини третьої статті 121 ЦПК. Скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону про виконавче провадження, зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги. Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 121 ЦПК. У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання, а саме: стаття 122 ЦПК - про відкриття провадження у справі; статті 26, 27, 45 ЦПК - щодо кола осіб, які беруть участь у справі, їхніх прав та обов'язків; статті 74 - 77 ЦПК - про судові виклики та повідомлення; глави 4 розділу III ЦПК - про судовий розгляд; глав 1, 2 розділу V ЦПК - щодо апеляційного та касаційного оскарження судових рішень тощо.

Згідно з п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК)

Зазначені положення залишились поза увагою суду першої інстанції, і судом не наведено жодного доводу про наявність підстав для розгляду скарги в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України щодо бездіяльності Жукровського Я.І.

Відповідно до ст.126 ЦПК України суддя під час відкриття провадження у справі, підготовки справи до судового розгляду або суд під час її розгляду мають право постановити ухвалу про об'єднання в одне провадження кількох однорідних позовних вимог за позовами одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача чи до різних відповідачів або за позовом різних позивачів до одного й того самого відповідача.

Зазначених положень процесуального закону суд не врахував, і всупереч тому, що розділом VII ЦПК України не передбачено можливості об»єднання в одне провадження скарг на дії державного чи приватного виконавця, оскільки таке застосовується виключно в позовному провадженні, з посиланням на ст.126 ЦПК України помилково постановив ухвалу про присвоєння номера 447/312/17, фактично вирішивши питання про об»єднання трьох скарг.

А відтак, оскільки ухвалу постановлено з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, ухвалу слід скасувати та передати питання розгляду скарг ОСОБА_4 на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись п.3 ч.1 ст.312, ст.ст.313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково. Ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 24 лютого 2017 року скасувати та передати питання розгляду скарг ОСОБА_4 на дії начальника ГТУЮ у Львівській області Жукровського Я.І., в.о. начальника Миколаївського РВ ДВС Гармадія М.Т. на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий : Павлишин О.Ф.

Судді : Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.