Справа № 316/411/17
Провадження № 2/316/490/17
"23" червня 2017 р. м.Енергодар
Енергодарський міський суд Запорізької області у складі суду:
головуючого судді: Капустинського М.В.;
секретаря судового засідання: Терещенко О.П.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Енергодарі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до Енергодарського міського суду 20 березня 2017 року з позовною заявою про стягнення аліментів з відповідача ОСОБА_2. В обґрунтування позивач зазначила, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 12.09.2015 року. Від шлюбу мають спільну малолітню дитину сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя з відповідачем не склалося та 08.03.2017 року він зібрав свої речі та пішов з сімї, залишивши позивачку та сина без коштів. Позивачка не працює, оскільки знаходиться у соціальній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та єдиним її доходом є соціальна допомога на дитину у розмірі 860,00 грн.. Після того, як відповідач залишив родину, він жодного разу матеріально не допомагав позивача в наслідок чого у позивача склалось тяжке матеріальне становище повязане з виховання дитини та своїм особистим утриманням. Також позивач зазначає, що відповідач має постійне місце роботи та отримує зарплату, інших дітей не має, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться.
Просить суд стягувати з відповідача ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частки з усіх видів доходу відповідача щомісячно, але не манш ніж 30% прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви та до досягнення дитиною повноліття, а також просить суд стягувати з відповідача ОСОБА_2 на свою користь та утримання аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача щомісячно, починаючи з дня подачі заяви та до досягнення дитиною - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 трьохрічного віку, тобто до 26.10.2018 року.
В судове засідання позивач не з'явилась, надала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити (а.с.26).
В судове засідання відповідач не зявився, про причину неявки суд не повідомив, заяв або клопотань про відкладання слухання справи до суду не надав, про час та місце слухання справи був повідомлений вчасно та належним чином, про що свідчить підпис на поштовому рекомендованому листі про вручення поштового відправлення (а.с.21).
Відповідно до ст.ст.74-75 ЦПК України - відповідач повідомлений про час та місце слухання справи за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку.
Враховуючи, що відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи, заяв або клопотань про перенесення розгляду справи до суду від відповідача не надійшло, з урахуванням вимог ст.ст.169, 224 ЦПК України, суд ухвалив: розглянути справу у відсутності відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення.
У звязку з неявкою всіх сторін по справі, на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне:
12.09.2015 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Енергодарського МУЮ у Запорізькій області, актовий запис № 386 (а.с.3). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (а.с.4). Згідно довідки з Енергодарського УПСЗН, позивач знаходиться у соціальній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та отримує щомісячну соціальну допомогу у розмірі 860,00 грн. (а.с.10), що підтверджує посилання позивача на те, що дитина проживає разом з нею та те, що позивач не працює.
Позивач зазначає, що відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги ні їй ні дитині не надає, в матеріалах справи відсутні докази протилежного.
Відповідно до вимог статей 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, зобовязана надати суду усі наявні в неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або на підставу заперечень.
Згідно із ст.179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України, є одним з головних Конституційних обов'язків.
Частиною 8 ст.7 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дітей.
Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення нею повноліття.
Згідно ч.1 ст.141 СК України, мати й батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того чи перебували вони у шлюбі між собою.
У відповідності до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно зі ст.ст. 1, 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.
Відповідно до положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989 року (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Згідно із ст.18 Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Частиною 3 статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Згідно ч.1 статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Згідно ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15 травня 2006 року №3 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України, тобто менший ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.
Пунктом 17 Постанови Пленуму Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідно до ч.3 ст.70 Закону України від 21 квітня 1999 року «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Разом з тим, відповідно до ч.4 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей та відбування боржником покарання у виді виправних робіт. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків.
Згідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
Крім того, згідно ч.2 ст.91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.
Судом встановлено, що відповідач є батьком дитини, тобто відповідач повинен надавати допомогу як дитині так і дружині, з якою, як встановлено, проживає малолітня дитина.
Згідно ч.2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.
Крім того, в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач не має можливості надавати позивачу як на її утримання так ї на утримання неповнолітньої дитини матеріальну допомогу, яку просить позивач, загальний розмір якої становить 1/2 частину доходу відповідача, тобто не перевищує максимальний розмір встановлений законодавством України.
Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.
Виходячи із засад виваженості, розумності і справедливості, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані та є такими, що підлягають задоволенню, оскільки є об'єктивними з огляду на вимоги закону та обов'язку чоловіка - батька дитини утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повнолітнього віку та дружину до досягнення дитиною трирічного віку.
Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Також, згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, у разі, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, суд, з урахуванням вимог п.п.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» та ч.3 ст.88 ЦПК України вважає за необхідним стягнути з відповідача на користь держави розмір судового збору, який становить 640 грн. 00 коп.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 3, 8, 10, 11, 57-60, 88, 197, 208, 209, 212-215, 224-226, 228, 231, 233, 292, 294, 296, 367 ЦПК України, суд -
Вимоги позовної заяви ОСОБА_1 - задовольнити в повному обсязі.
Стягувати щомісячно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН: НОМЕР_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, ІПН: НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітків (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму встановленого на одну дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 20.03.2017 року та до досягнення дитиною повноліття.
Стягувати щомісячно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН: НОМЕР_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_9, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_10, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, ІПН: НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_11, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи стягнення з 20.03.2017 року і до досягнення дитиною - сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьохрічного віку, тобто - до 26.10.2018 року.
Стягнути з ОСОБА_2, ІПН: НОМЕР_1, на користь держави, судовий збір в розмірі 640 гривень 00 копійок.
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення до Апеляційного суду Запорізької області через Енергодарський міський суд Запорізької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого Цивільним процесуальним Кодексом України.
Суддя: М. В. Капустинський