РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючої судді Мороз В.О.,

за участю секретаря Козельської Г.В.

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк», ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-колект» про визнання недійсним договору поруки,

встановив :

17 листопада 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом в якому просив визнати недійсним договір поруки №179128 від 12 лютого 2008 року та додаткову угоду №1 від 04 березня 2009 року до договору поруки №179128 від 12 лютого 2008 року, мотивуючи свої вимоги тим, що 10 листопада 2016 року (під час ознайомлення з матеріалами цивільної справи №2218/11711/2012 за позовом ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» до нього та ОСОБА_3 про стягнення в солідарному порядку боргу в сумі 89 168,59 доларів США) йому стало відомо про існування договору поруки №179128 від 12 лютого 2008 року та додаткової угоди №1 від 04 березня 2009 року до договору поруки №179128 від 12 лютого 2008 року, які ніби-то укладені між ним та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк». Вказує, що ні договір поруки №179128 від 12 лютого 2008 року ні додаткової угоди №1 до нього від 04 березня 2009 року він ніколи не укладав та їх не підписував. Його волевиявлення на укладення вказаного договору поруки відсутнє, жодних умов (пунктів) договору поруки №179128 від 12 лютого 2008 року та додаткової угоди №1 до нього від 04 березня 2009 року він не визначав, не погоджував, не укладав та не підписував.

В судовому засіданні позивач та його представник вимоги позову підтримали та просили задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Також вказали, що враховуючи те, що ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» ухиляються від подачі експертам оригіналів договору поруки №179128 від 12.02.2008 року та додаткової угоди №1 від 04.03.2009 року до договору поруки №179128 від 12.02.2008 року, керуючись ст. 146 ЦПК України, просять визнати факт того, що підпис від імені ОСОБА_1 у Договорі поруки №179128 від 12.02.2008 року та додатковій угоді №1 від 04.03.2009 року до договору поруки №179128 від 12.02.2008 року виконаний не тією особою, від імені якої він зазначений, відсутнє волевиявлення ОСОБА_1 на укладення оскаржуваного договору поруки №179128 від 12.02.2008 року та додаткової угоди №1 від 04.03.2009 року до договору поруки №179128 від 12.02.2008 року.

Представники відповідачів ПАТ «Укрсиббанк», ТОВ «Кей-Колект» та ОСОБА_3, будучи належним чином повідомлені, в судове засідання не зявилися. Від представника ТОВ «Кей-Колект» та ОСОБА_3 надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд приходить до висновку про задоволення позову, внаслідок наступного.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Так, судом обєктивно встановлено та як вбачається з матеріалів справа 12 лютого 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_3 (позичальник) укладено договір про надання споживчого кредитування № 0, за умовами якого банк надав останній кредит у розмірі 78 500 дол.США, зі сплатою протягом перших 30 календарних днів 13,90% річних, після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов договору та кінцевим терміном повернення до 09 лютого 2018 року.

Того ж дня між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкСиббанк», та ОСОБА_1 укладено договір поруки №179128, за умовами якого останній поручився нести солідарну відповідальність перед банком у тому ж обсязі, що й боржник.

Аналогічний договір поруки укладено 12.02.2008 року між банком та ОСОБА_4

12 лютого 2008 року між банком та ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору, відповідно до якої, додано до кредитного договору графік платежів, визначено сукупну вартість кредиту. 13 січня 2009 року між банком та ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду №2 до кредитного договору від 12.02.2008 року, відповідно до якої змінено строк сплати платежів по процентам. 10 лютого 2009 року між банком та ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду №3 до кредитного договору від 12.02.2008 року, за якою сторони внесли зміну в схеми погашення кредиту, позичальник зобовязувався повертати кредит та проценти шляхом щомісячної сплати ануїтетних платежів, а саме 898,55 дод.США, день сплати платежу 10 число кожного місяця, та про зміну кінцевого терміну кредиту в повному обсязі до 09 лютого 2028 року.

04 березня 2009 року між банком та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №1 до договору поруки №179128 від 12.02.2008 року згідно з якої ОСОБА_1 дав згоду на встановлення щомісячного ануїтетного платежу 898.55 дол.США. та кінцевого терміну кредитного договору до 09.02.2028 року.

Аналогічна додаткова угода була укладена між банком та ОСОБА_4

12 грудня 2011 року між АКІБ «УкрСиббаик» та ТОВ «Кей-Колект» було укладено договір факторингу №2 та договір відступления прав вимоги за договорами, у відповідності до яких відбувся перехід права вимоги.

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 31.05.2017 р. рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 листопада 2012 року скасовано в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитом в розмірі 89168,59 доларів США та судового збору в розмірі 1073 грн. У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом відмовлено, оскільки з позовом до суду кредитор звернувся лише 30 травня 2012 року, а письмові вимоги про повне дострокове повернення заборгованості за кредитним договором були направлені боржнику 14 травня 2009 року, то у зв'язку з пропущенням шестимісячного строку пред'явлення вимоги до ОСОБА_1 позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом з ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч.1 ст. 554 ЦК України).

Відповідно до ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Умовами ст. 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільству, його моральним засадам.

У силуст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 203 ЦК України встановлено вичерпний перелік підстав, за яких правочин може бути визнаний недійсним. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійним.

Пленум Верховного Суду України в п. п. 2, 12 Постанови від 28.04.1978 № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» роз'яснив, що угода може бути визнана недійсною лише на підставі та з наслідками, передбаченими законом. В кожній справі про визнання угоди недійсною суд має встановити ті обставини, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною, та настання визначених юридичних наслідків.

Згідно з ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їхнього порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Разом з тим, однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно положень ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

У відповідності до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Позивач звертаючись до суду з даним позовом, вказує, що його волевиявлення на укладення вказаного договору поруки відсутнє, жодних умов (пунктів) договору поруки №179128 від 12 лютого 2008 року та додаткової угоди №1 до нього від 04 березня 2009 року він не визначав, не погоджував, не укладав та не підписував, а тому просив у даній справі призначити почеркознавчу експертизу.

26 січня 2017 року ухвалою суду було зобовязано ТОВ «КЕЙ КОЛЕКТ» надати оригінал Договору поруки №179128 від 12.02.2008 року та оригінал додаткової угоди №1 від 04.03.2009 року до договору поруки №179128 від 12.02.2008 року.

03.03.2017 року представник ТОВ «КЕЙ КОЛЕКТ» надав суду заяву про неможливість надання оригіналу Договору поруки №179128 від 12.02.2008 року та оригіналу додаткової угоди №1 від 04.03.2009 року до договору поруки №179128 від 12.02.2008 року, оскільки такі відсутні.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 03 березня 2017 року по справі призначено судову почеркознавчу експертизу та зобовязано ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «КЕЙ КОЛЕКТ» надати експертам оригінал Договору поруки №179128 від 12.02.2008 року та оригінал додаткової угоди №1 від 04.03.2009 року до договору поруки №179128 від 12.02.2008 року.

Проте, відповідачами на неодноразові нагадування, вимоги вказаних ухвал виконано не було.

06.04.2017 року на адресу суду надійшло клопотання експерта про надання оригіналів досліджуваних документів, експериментальних та достовірно вільних зразків підпису ОСОБА_1 Судом були вчинені відповідні дії щодо надання експериментальних та достовірно вільних зразків підпису ОСОБА_1

Цивільна справа була повернута на адресу суду з повідомленням про неможливість надання висновку судово-почеркознавчої експертизи за наявними матеріалами.

Відповідно до листа Хмельницького Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 05.05.2017 року №19/123-8аз проведення судової почеркознавчої експертизи по ксерокопіям документів неможливо.

Відповідно до вимог ч.3 ст.27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Вищевказані обставини дають суду підстави вважати, що сторона відповідача недобросовісно виконує свої процесуальні обов'язки.

Крім того, згідно встановленого ст.11 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

В даному випадку сторона, яка є юридичною особою і має відповідний юридичний відділ, ухилилася від подання витребуваного судом доказу оригіналу Договору поруки №179128 від 12.02.2008 року та оригіналу додаткової угоди №1 від 04.03.2009 року до договору поруки №179128 від 12.02.2008 року, що унеможливило проведення призначеної судом експертизи.

Відповідно до ч. 1 ст. 146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Таким чином, суд вважає встановленим факт того, що ОСОБА_1 не підписував договір поруки №179128 від 12.02.2008 року та додаткову угоду №1 від 04.03.2009 року до договору поруки №179128 від 12.02.2008 року, та не приймав на себе будь-які обов'язки щодо забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором.

Його волевиявлення на укладення вказаного договору поруки відсутнє, жодних умов (пунктів) договору поруки №179128 від 12 лютого 2008 року та додаткової угоди №1 до нього від 04 березня 2009 року він не визначав, не погоджував, не укладав та не підписував.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтований та підлягає до задоволення.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 60, 61, 88, 208-209, 212-215 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір поруки №179128 від 12 лютого 2008 року та додаткову угоду №1 від 04 березня 2009 року до договору поруки №179128 від 12 лютого 2008 року, укладені між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник ПАТ «УкрСиббанк» (ТОВ «КЕЙ КОЛЕКТ»).

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк», ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-колект» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 551,20 грн. (з кожного по 183, 70 грн.).

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів до апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд з дня проголошення рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя