Ухвала

іменем україни

29 червня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Фаловської І.М., Карпенко С.О., Кафідової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Миргородської міської ради Полтавської області, виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області, управління Держземагенства у Миргородському районі Полтавської області, державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, реєстраційної служби Миргородського міськрайонного управління юстиції, Першої миргородської нотаріальної контори, третя особа - приватне підприємство «Земсервіс-плюс», про визнання недійсними державних актів про право власності на земельні ділянки та скасування їх державної реєстрації, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 16 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 04 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є спадкоємцем майна ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. До складу спадщини увійшла земельна ділянка, площею 0,1211 га, що знаходиться АДРЕСА_1. 23 червня 2014 року позивач дізналася, що на частину земельної ділянки, яку вона успадкувала, видано державний акт про право приватної власності ОСОБА_5, а тому не можливо виготовити обмінний файл та провести державну реєстрацію права власності.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 16 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 04 серпня 2016 року, позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області № 220 від 12 березня 2003 року «Про затвердження проекту відведення земельних ділянок для безоплатної приватизації» в частині, що стосується затвердження проекту відведення земельної ділянки для безоплатної приватизації ОСОБА_7 та ОСОБА_5, площею 1 000 кв. м, АДРЕСА_2 для ведення особистого селянського господарства, а також визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області від 10 грудня 2003 року № 1380 «Про внесення часткових змін у рішення виконкому № 220 від 12 березня 2003 року» в частині, що стосується надання у спільну сумісну власність ОСОБА_7 та ОСОБА_5 земельної ділянки, площею 1 000 кв. м, АДРЕСА_2 для ведення особистого селянського господарства. Визнано незаконним та скасовано з моменту державної реєстрації державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, який виданий ОСОБА_7 та ОСОБА_5 Миргородською міською радою Полтавської області 10 грудня 2003 року, загальною площею 0,10 га, для ведення особистого селянського господарства АДРЕСА_2, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю НОМЕР_1. Скасовано державну реєстрацію в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за НОМЕР_1 державного акта на право приватної власності на землю серія НОМЕР_2 АДРЕСА_2. Визнано недійсним та скасовано з моменту державної реєстрації свідоцтво про право на спадщину за законом НОМЕР_3 від 18 квітня 2012 року, посвідчене державним нотаріусом Першої Миргородської державної нотаріальної контори ОСОБА_8, зареєстроване у реєстрі за № 7-471, відповідно до якого спадкоємцем Ѕ частки земельної ділянки, площею 0,10 га, АДРЕСА_2 для ведення особистого селянського господарства, яка належала померлому 15 червня 2011 року ОСОБА_7 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії Р2 № НОМЕР_4 від 10 грудня 2003 року, є його син ОСОБА_5 Визнано недійсним та скасовано з моменту державної реєстрації державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5 від 14 листопада 2012 року, загальною площею 441 кв. м, для ведення особистого селянського господарства АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_5 Скасовано державну реєстрацію земельної ділянки в Державному земельному кадастрі та державну реєстрацію права власності на земельну ділянку АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_5 Скасовано в Національній кадастровій системі України державну реєстрацію земельної ділянки та державну реєстрацію права власності на земельну ділянку АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_5 Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року (далі - ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 08 січня 1998 року ОСОБА_6 набув право власності на земельну ділянку АДРЕСА_1, загальною площею 0,1211 га, на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_6, виданого Миргородською міською радою народних депутатів на підставі рішення виконавчого комітету Миргородської міської ради від 20 серпня 1997 року.

На момент набуття права власності на спірну земельну ділянку ОСОБА_6 по межі від точки «Д» до точки «А» дана земельна ділянка межувала з землями, які перебували у постійному користуванні ДП «Миргородський грензавод».

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 11 грудня 2012 року, земельну ділянку АДРЕСА_1 після померлого ОСОБА_6 успадкувала його донька - ОСОБА_4

Згідно з листом ПП «Земсервіс - плюс» № 22 від 27 листопада 2014 року в ході проведеної геодезичної зйомки земельної ділянки АДРЕСА_1 було виявлено накладення суміжної ділянки, що належить ОСОБА_5 на підставі Державного акта, виданого 14 листопада 2012 року.

Відповідно до висновку судової земельно-технічної експертизи від 10 травня 2015 року, згідно збірного кадастрового плану виконаного Держземагенством у Миргородському районі Полтавської області земельна ділянка була передана у власність ОСОБА_5 за рахунок частини земельної ділянки ОСОБА_4 Площа накладення земельних ділянок складає 237 кв. м..

Доказів правомірного вилучення частини земельної ділянки АДРЕСА_3 в ОСОБА_6 чи у його спадкоємця - ОСОБА_4 не надано.

Про порушення своїх прав позивачу стало відомо у червні 2014 року, коли остання намагалась оформити технічну документацію на належну їй земельну ділянку.

Згідно зі статтями 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, дійшов вірного висновку, що наявність чинних державних актів на право власності ОСОБА_7 та ОСОБА_5 на спірну земельну ділянку є порушенням прав позивача, яке підлягає захисту шляхом визнання державних актів на право власності на земельні ділянки недійсними та скасування державної реєстрації в Державному земельному кадастрі та в Національній кадастровій системі України.

Судом першої інстанції, повно і всебічно з'ясовано обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, надані сторонами докази, які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, були досліджені в судовому засіданні.

Рішення місцевого суду містить вичерпні висновки, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи, та обґрунтування щодо кожного доводу сторін по суті позову, що є складовою вимогою ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд перевірив законність і обґрунтованість встановлених місцевим судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини.

Отже, місцевий суд всебічно та повно дослідив обставини справи та дійшов вірного висновку про задоволення позову. Крім того, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, та обґрунтовано залишив вказане рішення без змін.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій і при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 16 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 04 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.М. Фаловська

С.О.Карпенко

О.В.Кафідова