Справа №718/1618/17
Провадження №2/718/606/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2017 року

Кіцманський районний суд Чернівецької області

у складі: головуючого - судді Олексюк Т.І.

секретаря - Пітак О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно укладеного 15.07.2010 року договору № б/н відповідачу ОСОБА_1 надано кредит у виді встановленого кредитного ліміту в сумі 500 гривень на платіжну картку на умовах плати 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач порушила зобов`язання за кредитним договором і станом на 30.06.2017 року загальна сума заборгованості становить 12024,50 гривень, з яких: 124,61 гривень заборгованість за кредитом, 7751,10 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3100,00 гривень - заборгованість за пенею та комісією, а також: 500,00 гривень штраф (фіксована частина), 548,79 гривень штраф (процентна складова), які просив стягнути з відповідача.

Представник позивача у позовній заяві виклав письмове клопотання про підтримання позову, розгляд справи у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1, яка змінила прізвище на Марчук, подала письмову заяву, в якій просила врахувати подану нею виписку по картковому рахунку та просила не стягувати пеню.

Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити частково з таких підстав.

Встановлено, що 15.07.2010 року ПАТ КБ «Приватбанк» видав відповідачу платіжну кредитну картку, що підтверджується копією анкети-заяви.

Згідно анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 15.07.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір без номера, згідно умов якого відповідач отримала кредит в сумі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36% річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитним договором з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно з Умовами та Правилами надання банківських послуг відповідач ОСОБА_1 набула можливість знімати грошові кошти та розраховуватись ними, та зобов'язалась повертати Приватбанку зняті або витрачені нею грошові кошти протягом 55 днів з дня здійснення кожної трансакції та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 36%. У випадку неналежного виконання цих грошових зобов'язань ОСОБА_1 зобов'язалась сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити пеню та штраф в розмірі 500 гривень та 5% від суми заборгованості.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Як передбачено статтею 530 ЦК України, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором.

Згідно ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку станом на 30.06.2017 року загальна сума заборгованості становить 12024,50 гривень, з яких: 124,61 гривень заборгованість за кредитом, 7751,10 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3100,00 гривень - заборгованість за пенею та комісією, а також: 500,00 гривень штраф (фіксована частина), 548,79 гривень штраф (процентна складова).

Відповідач ОСОБА_1, яка 22.09.2016 року змінила прізвище на Марчук, заявила про не застосування пені.

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Застосування зазначеного положення можливе за наявності хоча б однієї з підстав передбаченої даною статтею: значне перевищення суми неустойки розміру збитків, інші обставин, які мають істотне значення.

У пункті 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» надано роз'яснення, що положення ч.3 ст.551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з ч.2 ст.625 ЦК України, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями ст.ст.1054, 1056-1 ЦК України, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу.

Як вбачається з розрахунку заборгованості загальний розмір пені становить 3100 гривень, що значно перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту, яка складає 124,61 гривень.

Суд вважає, що, оскільки розмір неустойки (пані) є більшим від розміру збитків, його належить зменшити до 125 гривень.

Стосовно заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача неустойки за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобовязань у вигляді штрафу (фіксованої частини) у розмірі 500,00 гривень та штрафу (процентної складової) у розмірі 548,79 гривень, суд виходить з наступного.

У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків, як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).

За змістом статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих прострочених відсотків та комісії.

Як передбачено п.2.1.1.12.6.1 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено нарахування пені у разі виникнення простроченої заборгованості за кредитом.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної 21.10.2015 року при розгляді справи № 6-2003цс15, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Відповідно до абз.2 ч.1 ст.360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Позивачем в порушення передбачених статтею 61 Конституції України вимог, неправомірно застосовано подвійний вид відповідальності за порушення умов кредитного договору у виді пені та штрафів, а тому вимога в частині стягнення з відповідача штрафу (фіксованої частини) у розмірі 500,00 гривень та штрафу (процентної складової) у розмірі 548,79 гривень задоволенню не підлягає.

У відповідності до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 1600 гривень. Позовні вимоги підлягають задоволенню на 66,5%, тому з відповідача належить стягнути на відшкодування понесених позивачем витрат по сплаті судового збору в сумі 1064 гривень.

На підставі ст.ст.2, 15, 526, 530, 536, 546, 549, 551, 611, 612, 625, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст.10, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, 05.02.1987р.н., ІПН НОМЕР_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 15.07.2010 року у розмірі 8000,71 гривень, з яких: 124,61 гривень заборгованість за кредитом, 7751,10 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, 125,00 гривень - заборгованість за пенею та комісією.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 1064 гривень у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

У задоволенні заявлених вимог про стягнення штрафу (фіксованої частини) та штрафу (процентної складової) - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: