Справа № 236/893/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2017 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Шаньшиної М.В.

при секретарі Журавльовій І.О.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Лиман цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління національної поліції в Донецькій області про стягнення моральної шкоди завданої незаконними діяннями органів досудового розслідування,

ВСТАНОВИВ:

29.03.2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 12 грудня 2015 року вона була затримана в м. Дружківка Донецької області, куди приїздила по своїм справам на автомобілі "Mazda- 3" д.н. АН

5333 EI та поміщена в ізолятор тимчасового утримання Дружківського

відділу поліції. 13 грудня 2015 року їй була пред'явлена підозра у вчиненні

низки злочинів, які вона не скоювала. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 15.12.2015 року задоволено подання СВ Дружківського ВП Артемівського ВП ГУНП в Донецькій області у кримінальному провадженні №0001759 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_1. Постанова передбачала можливість внесення застави в розмірі 27000,00 грн. Окрім цього на майно позивачки ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 15.12.2015 року, а саме автомобіль "Mazda- З" д.н. АН 5333 EI, талон БКЕ №336009 серії ВАА №294339 та ключ від автомобіля із сигналізацією був накладений арешт. 15.12.2015 року застава була внесена батьком позивачки ОСОБА_4 на спеціальний рахунок. Звільнена з під варти вона була 17.12.2015 року під заставу. В цей же день позивачка направила на ім'я прокурора заяву про повернення їй особистих речей, які були вилучені у неї, але не відображені в протоколі обшуку. ОСОБА_1 в цьому було відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Донецької області 11.01.2016 року була задоволена апеляційна скарга захисника, скасована ухвала слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_1 і був обраний запобіжний захід у вигляді особистого зобов'язання з обов'язком: прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження, із встановленою ним періодичністю; не відлучатися з населеного пункту, в якому вона проживає, а саме м. Красний Лиман вул. Свободи, буд.45 без дозволу слідчого прокурора або суду. Про повернення застави в ухвалі апеляційного суду Донецької області не йшлося. 19 січня 2016 року Апеляційний суд Донецької області, розглянувши апеляційну скаргу захисника позивачки ОСОБА_2 про скасування арешту на майно, своєю ухвалою відмовив у її задоволенні. 08 лютого 2016 року Дружківський міський суд Донецької області задовольнив клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді особистого зобов'язання до 13 квітня 2016 року. Під час розслідування були проведені обшуки на орендованій квартирі позивачки в м. Краматорськ та по місцю проживання матері позивачки в м. Красний Лиман. На теперішній час кримінальне переслідування ОСОБА_1 припинено за постановою прокурора від 09.03.2016 року по реабілітуючим обставинам. Автомобіль позивачці повернули 17 травня 2016 року. Таким чином під слідством позивачка перебувала з 12.12.2015 року по 09.03.2016 року, а всі негативні наслідки незаконного притягнення її до кримінальної відповідальності скінчилися лише у грудні 2016 року, тобто на протязі 9 місяців після закриття кримінального провадження. Також позивачка вказує, що незаконними діями відносно неї органом досудового розслідування їй причинена моральна шкода, яку вона оцінює в 500 тисяч гривен.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Суду пояснила, що незаконним перебуванням під слідством їй було завдано моральної шкоди. Так, 12.12.2015 року у другій половині дня її було затримано, працівники поліції з нею грубо поводилися, погрожували, що відвезуть в поле, розстріляють. Потім проводилися обшуки у квартирі позивачки та квартирі її матері. 09.03.2017 року було закрито провадження щодо неї, проте машину повернули лише в травні. З 17 грудня 2015 року після звільнення позивачки з-під варти вона залишилася без зимових чобіт, які залишилися в арештованому автомобілі, та проходила в осінніх чоботах всю зиму, без свого автомобіля, з обов'язком не залишати свого місця проживання та не відлучатися з м. Красний Лиман. Змушена була регулярно зявлятися до м. Дружківка Донецької області за викликом слідчого. Внаслідок цих обмежень вона не могла знайти собі роботу за своєю спеціальністю, залишилася без заробітку, а її батько без 27 тисяч гривень, внесених ним в якості застави, які було йому повернуто лише в грудні 2016 року. Вказані обставини змусили позивачку повністю змінити свій звичний спосіб життя, відсутність автомобіля унеможливила переміщення позивачки. Крім того, знайомі позивачки та родичі, які дізналися про досудове розслідування відносно неї по вказаним статтям кримінального кодексу змінили своє ставлення до неї, почали її підозрювати у нескоєних нею діях. Коли позивачці повертали автомобіль, який простояв біля відділу поліції більше п'яти місяців виявилося, що акумулятор був розряджений, і позивачці довелося викликати електрика та зламувати авто, зовнішній вигляд автомобіля значно погіршився, бо зберігали його під відкритим небом. Відношення до позивачки працівників поліції, як до злочинця принижувало її людську гідність та дуже її ображало. Суду повідомила, що до вказаних подій вона мала постійне місце роботи в м. Краматорськ на приватному підприємстві, мала стабільний заробіток, розмір якого назвати не змогла, винаймала квартиру та гараж.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити, зазначивши, що внаслідок незаконних дій працівників органу досудового розслідування зіпсовано репутацію ОСОБА_1 Стверджував, що не існує методики розрахунку моральних страждань, в кожному випадку вони є індивідуальними, тому вважає посилання відповідача на відсутність такого розрахунку безпідставним. Також зазначив, що працівниками поліції в даному випадку було грубо порушено ст. 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Представник Головного управління Національної поліції України в Донецькій області у наданому суду запереченні вказував, що у задоволенні позову слід відмовити, у звязку із тим, що ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові некзаконними діяннями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» передбачено, що питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина України вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі, що приймається згідно з частиною першою статті 12 зазначеного Закону. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Таким чином, відповідачем вбачається, що чинним законодавством передбачено певну процедуру розрахунку моральної шкоди особі, яка перебувала під слідством; оскільки позивач перебувала під слідством з 13.12.2015 по 09.03.2016, тобто 87 діб, то відповідно до даних Міністерства Фінансів України з 1 січня по 30 квітня 2016 року, а мінімальна заробітна плата складала 1378 грн. 00 коп., то керуючись ст. 13 Закону розрахунок правомірної моральної шкоди складає: 1378/31х87=3867 грн. В судовому засіданні підтримав вказані доводи.

Представника відповідача Державної казначейської служби України, було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи, однак представник відповідача для участі в судовому засіданні не прибув, заперечень проти позову до суду відповідачем не надано(а.с.29,51,66,88,92,104). Враховуючи думку учасників провадження, розгляд справи було вирішено проводити за відсутності представника Державної казначейської служби України.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства.

Судом встановлено, що відповідно до матеріалів кримінального провадження № 0000245, 12 грудня 2015 року, співробітниками Дружківського ВП, з метою відшукування речових доказів, а також інших речей, за допомогою яких могли вчинятися кримінальні правопорушення, було проведено невідкладний огляд: транспортного засобу ОСОБА_1, а саме автомобіль "Mazda- З" д.н. АН 5333 EI; квартири АДРЕСА_1, де мешкає ОСОБА_1; квартири по пров. Сверлова, 22а/12 м. Лиман Донецької області, де мешкають батьки ОСОБА_1, що підтверджується протоколом огляду, протоколом огляду місця події від 12.12.2015 року.

13.12.2015 року ОСОБА_1 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України у кримінальному провадженні №0001759 (а.с.8-9). Цього ж дня її було затримано слідчим Дружківського ВП ГУНП в Донецькій області(а.с. 6- 7).

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 15.12.2015 року у справі №229/4614/15-к клопотання слідчого СВ Дружківського ВП Артемівського ВП ГУНІІ в Донецькій області задоволено, застосовано щодо підозрюваної ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з моменту затримання до 10 лютого 2016 року (а.с.12-13).

15.12.2015 на спеціальний рахунок було внесено заставу в розмірі 27000,00 грн.(а.с.14). У зв'язку з чим, 17.12.2015 позивач була звільнена з під варти.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 11.01.2016 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 задоволено частково, скасовано ухвалу суду І інстанції та обрано відносно підозрюваної запобіжний захід у вигляді особистого зобовязання з обов'язком: прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження, із встановленою ним періодичністю; не відлучатися з населеного пункту, в якому вона проживає, а саме м. Красний Лиман вул. Свободи, буд.45 без дозволу слідчого прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання; докласти зусиль до пошуку роботи(а.с.16).

Таким чином, вбачається, що позивач перебувала під вартою з 13 грудня 2015 року по 17 грудня 2015 року. Тобто 5 діб.

Ухвалою суду І інстанції від 15.12.2015 року накладено арешт на майно позивача, і саме на транспортній засіб «Mazda 3» д/н А11 5333 ЕІ(а.с.10-11).

Постановою Краматорської місцевої прокуратури Донецької області від 09.03.2016 року з матеріалів досудового розслідування № 60001759 виділено матеріали досудового розслідування відносно підозрюваної ОСОБА_1 Цього ж дня постановою Краматорської місцевої прокуратури Донецької області закрито кримінальне провадження №0000245 за підозрою ОСОБА_1(а.с.19-20).

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» (далі - Закон) підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові, зокрема, внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Згідно з ч. 2 ст. 1 Закону у випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 2 Закону встановлено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Відповідно до ст. 4 Закону встановлено, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Суд виходить з того, що позивачка незаконно перебувала під слідством 90 діб( 2 місяці 9 днів) у період з 12.12.2015 року (дата початку проведення процесуальних дій за участю позивачки та внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР) по 09.03.2016 року (дата постанови про закриття кримінального провадження № 0000245 у звязку з не встановленням доказів для доведення її винуватості в суді та вичерпанням можливості їх отримання).

Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним факт спричинення позивачці моральних страждань, які підтверджуються поясненнями позивача в судовому засіданні, матеріалами кримінального провадження № 0000245 оглянутими в судовому засіданні про вчинення відносно позивача процесуальних дій під час перебування під слідством, що негативно вплинуло на психологічний стан позивачки та її соціальне функціонування як особистості. Така ситуація на думку суду мала психотравмуючий характер, у зв'язку із чим позивачу було спричинено моральну шкоду, яка полягає у спричиненні моральних втрат і страждань внаслідок обмеження її конституційних прав внаслідок незаконного перебуванням під слідством та незаконним застосуванням запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою та особистого зобовязання, порушення нормальних життєвих зв'язків у зв'язку з необхідністю брати участь в слідчих діях, звертатись для отримання правової допомоги для реалізації права на захист, також перебування під слідством за обвинуваченням у злочині негативно вплинуло на її репутацію, ускладнились відносини між знайомими, відношення працівників поліції до позивачки як до злочинця принижувало її людську гідність.

Завдана позивачу моральна шкода підлягає відшкодуванню на підставі п.12 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» за рахунок держави.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 13 Закону розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Отже, межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування.

Розміри мінімальної заробітної плати на 2017 рік було установлено Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 № 1801-VIII у місячному розмірі: з 1 січня - 3200 гривень.

Виходячи з вищенаведеного, суд дійшов висновку, що розмір відшкодування моральної шкоди позивачці за один місяць перебування під слідством не може бути меншим ніж 3200 грн. З урахуванням вищевказаних норм чинного законодавства мінімальний розмір відшкодування позивачки моральної шкоди підлягає обчисленню як: 3200х2 міс. = 6400,00 грн.

Визначаючи розмір відшкодування, суд враховує, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Також суд враховує негативні наслідки, які продовжувалися для позивачки після закриття кримінального провадження відносно неї, а саме перебування її автомобіля під арештом та тривала неможливість повернення внесеної застави. За таких обставин, виходячи із засад розумності, поміркованості і справедливості, ураховуючи характер та обсяг моральних страждань, які зазнав позивач у звязку з незаконним перебуванням під слідством, а також наслідками цього слідства, розмір відшкодування моральної шкоди заподіяної позивачу слідвизначити в сумі 19200,00 грн.

Згідно ст. 2, 4 3акону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», моральна шкода відшкодовується за рахунок бюджетних коштів.

Таким чином, зібрані у справі докази в їх сукупності вказують на наявність підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені судові витрати.

При подачі даного позову позивач був звільнений від оплати судового збору, тому оплату судового збору слід віднести на рахунок держави згідно з ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 61, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст.15, 23, 30, 1167, 1176 ЦК України, Законом України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду" суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління національної поліції в Донецькій області про стягнення моральної шкоди завданої незаконними діяннями органів досудового розслідування задовольнити частково.

Визнати дії органів досудового розслідування відносно ОСОБА_1 під час відкриття кримінального провадження та під час досудового розслідування незаконними.

Стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка народилася в м. Красний Лиман, Донецької області, ІНН НОМЕР_1, моральну шкодув розмірі 19 200,00 гривень(девятнадцять тисяч двісті гривень 00 копійок).

Судові витрати покласти на рахунок держави.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Після набрання рішенням законної сили матеріали кримінального провадження № 0000245 повернути до Дружківського ВП Краматорського ВП ГУ НП в Донецькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Краснолиманський міський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі, якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 30 червня 2017 року .

Суддя-