Провадження№2/235/929/17
Справа №235/1613/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2017 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі : головуючого - судді Величко О.В.

при секретарі - Долгопольської А.В.

за участю позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Покровськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування виконкому Мирноградської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон України без згоди батька,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування виконкому Мирноградської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон України без згоди батька. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що з 25.04.2007 року вона перебуває у юридичному шлюбі з відповідачем по справі ОСОБА_2 Від сумісного проживання мають двох малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Їх сина ОСОБА_4 запрошено разом зі своїм колективом до країни Болгарія на міжнародний фестиваль «Звезды Албены», який буде проходити з 12 червня 2017 року по 18 червня 2017 року. Для виїзду сина за кордон необхідно мати нотаріальний дозвіл відповідача. Оскільки відповідач по справі працює за кордоном, у неї не має можливості оформити такий дозвіл у нотаріуса. Просить надати дозвіл без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 оформити документи для тимчасового виїзду громадянина України неповнолітнього ОСОБА_4 в супроводі матері ОСОБА_1

В судовому засіданні позивачкою були уточнені позовні вимоги, а саме, просила надати дозвіл без згоди батька ОСОБА_2 оформити документи для тимчасового виїзду громадянина України неповнолітнього ОСОБА_4 в супроводі матері ОСОБА_1 за межі України, надати дозвіл на виїзд за межі України ОСОБА_4 до дати закінчення закордонного паспорту у супроводі матері ОСОБА_1 або інших осіб, уповноважених нею за нотаріально посвідченою згодою, без нотаріально посвідченої згоди батька ОСОБА_6 Також позивачка пояснила в судовому засіданні, що відповідачем була надана нотаріальна посвідчена довіреність на виїзд їх сина за кордон для участі у міжнародному фестивалі, в теперішній час спору з цього приводу не існує, проте просила надати такий дозвіл на майбутнє, до дати закінчення закордонного паспорту дитини.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час слухання справи повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив.( а.с.63).

Суд на підставі ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення по справі, оскільки належним чином повідомлений про день і час слухання справи відповідач не повідомив про причини своєї неявки, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Представник третьої особи орган опіки та піклування виконкому Мирноградської міської ради в судове засідання не з'явився, просили справу слухати без участі представника. ( а.с. 46,60).

Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.04.2007 року ( а.с. 22).

Від сумісного проживання мають неповнолітню дитину сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с. 21).

Згідно висновку органу опіки та піклування виконкому Мирноградської міської ради орган опіки таи пілкування клопоче про винесення рішення на розсуд суду відповідно до чинного законодавства з урахуванням позиції орагну опіки та піклування, зокрема про те, що відповідно до Правил перетинання державного кордону України громадянами України передбачено надання та отримання саме дозволу на разовий виїзд до конкретної країни в конкретний проміжок часу, в той час як в позовній заяві позивачем не зазначено конкретної країни світу, до якої необхідний виїзд дитини у відповідний проміжок часу без згоди батька. ( а.с. 46).

Стаття 19 СК України передбачає участь органу опіки та піклування у захисті сімейних прав та інтересів, зокрема, при вирішенні питань при визначенні місця проживання неповнолітньої дитини. При цьому суду надається письмовий висновок щодо розв'язання спору між батьками щодо їх участі у вихованні дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Згідно зі ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Статтею 157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків ( усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

При розгляді справ про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу одного із батьків необхідно виходити з положень Закону України від 21.01.1994 року № 3857-ХИ « Про порядок виїзду з України і в'їзду в України громадян України» ( далі Закону про порядок виїзду з України), Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року № 231 ( далі Правила оформлення і видачі паспорта), Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року та в редакції, затвердженій постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.2010 року № 724 ( далі Правила перетинання державного кордону), якими передбачено можливість вирішення у судовому порядку питання про виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу одного із батьків.

Відповідно до п. 2 ст. 4 Закону про порядок виїзду з України, оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Згідно п. п. 3, 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженою постановою КМУ від 27.01.1995 р. № 57 виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється :за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску ; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: якщо другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини, та який відсутній у пункті пропуску; якщо у паспорті громадянина України для виїзду за кордон з яким перетинає державний кордон громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі дитини є запис про взяття на консульський облік у дипломатичному представництві або консульській установі України за кордоном.

Згідно із Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими Постановою КМ України від 31.03.1995 року № 231 за наявності заперечень одного з батьків паспорт/ проїзний документ дитини може бути оформлено на підставі рішення суду ( п.18).

Метою звернення позивачки з даним позовом є отримання дозволу на вивіз дитини за кордон для участі в міжнародному фестивалі. Як встановлено в судовому засіданні батьком дитини, відповідачем по справі, була надана відповідна нотаріально посвідчена довіреність на виїзд дитини за кордон , та спору, у зв'язку з цим відсутній. Проте, позивачкою ставиться питання про надання дозволу в судовому порядку на виїзд дитини за кордон на майбутнє, до дати закінчення закордонного паспорту. При цьому позивачка в позовній заяві посилається на норми Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» , Правила перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 ( зі змінами), які передбачають можливість ухвалення судом рішення на разовий виїзд без згоди батька, не позбавленого батьківських прав .

Суд при цьому зазначає, що надання за рішенням суду дозволу на майбутнє на постійні виїзди дитини за кордон без згоди батька, в даному випадку до дати закінчення дії закордонного паспорту, при цьому не вказавши конкретний період виїзду та конкретну країну , суперечить вищевказаним нормам матеріального права, які визначають рівність прав та обов'язків батьків відносно виховання дитини, чим фактично позбавили батька дитини можливості брати участь у його вихованні та можливості спілкування з ним.

Аналогічний висновок був зроблений Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою у справі № 6-33303ск15 від 16.03.2016 року, зокрема про те, що надання за рішенням суду дозволу на майбутнє на постійні виїзди дитини за кордон без згоди батька суперечить вищевказаним нормам матеріального права, які визначають рівність прав та обов'язків батьків відносно виховання дитини, чим фактично позбавлять батька дитини можливості брати участь у його вихованні та можливості спілкування з ним.

Окрім того, враховуючи пояснення позивачки в судовому засіданні про те, що на момент розгляду справи між сторонами не існує спору про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька, а причиною розгляду позовних вимог є її припущення про можливість виникнення між сторонами такого спору у майбутньому, суд приходить до висновку, що надання рішенням суду дозволу на майбутнє, на постійні виїзди дитини за кордон без згоди батька суперечить нормам матеріального права, які визначають рівність прав та обов'язків батьків відносно виховання дітей, і фактично позбавляють батька можливості брати участь у їх вихованні та можливості спілкування з ними.

З урахуванням вищезазначених норм права, обставин справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 141,257 СК України, Закону України від 21.01.1994 року «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України», ст.ст.10, 11, 209, 212, 214-215, 218 , 224 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування виконкому Мирноградської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон України без згоди батька - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя: