У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Євграфової Є.П., Мостової Г.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 11 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 05 вересня 2008 року між товариством з обмеженою відповідальністю «УніКредит Банк» (далі - ТОВ «УніКредит Банк») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № MRTG-14. Відповідно до умов зазначеного договору банк надав відповідачу кредит в сумі 166 331 доларів США з кінцевим терміном повернення кредиту 05 вересня 2018 року, а останній зобов'язався повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором.

Цього ж дня на забезпечення виконання зобов'язань позичальника за вказаним договором між ТОВ «УніКредит Банк», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № MRTG-14/Р, згідно з умовами якого остання поручилася перед кредитором за належне виконання позичальником ОСОБА_1 взятих на себе зобов'язань за кредитним договором від 05 вересня 2008 року № MRTG-14 та додатковими договорами (угодами) до нього, які можуть бути укладені в майбутньому.

У порушення умов кредитного договору позичальник свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 18 червня 2015 року його заборгованість складає: за кредитом - 152 865,90 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 3 309 582 грн 66 коп.; за відсотками за користування кредитом - 18 260,08 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 3 905 334 грн 92 коп., всього - 175 602,34 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 3 801 834 грн 34 коп.

На підставі рішення установчих зборів від 25 лютого 2009 року у зв'язку з реорганізацією шляхом перетворення банку товариства з обмеженою відповідальністю на відкрите акціонерне товариство ТОВ «УніКредит Банк» відповідно змінило назву на ВАТ «УніКредит Банк».

На підставі рішення загальних зборів акціонерів банку (протокол № 3 від 24 листопада 2010 року) ВАТ «УніКредит Банк» змінило тип акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство «УніКредит Банк» (далі - ПАТ «УніКредит Банк»).

02 грудня 2013 року на підставі рішення загальних зборів акціонерів банку (протокол № 3) та рішення єдиного акціонера ПАТ «УніКредит Банк» (№ 4/12/2013) щодо реорганізації шляхом приєднання ПАТ «УніКредит Банк» був затверджений передавальний акт станом на 29 листопада 2013 року, відповідно до якого до ПАТ «Укрсоцбанк» було передано все майно, майнові права та обов'язки, активи та капітал ПАТ «УніКредит Банк». Внаслідок такої передачі ПАТ «Укрсоцбанк» стало правонаступником усіх прав та обов'язків ПАТ «УніКредит Банк».

З урахуванням наведеного, позивач просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за вказаним кредитним договором в сумі 175 602,34 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 3 801 834 грн 34 коп.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 27 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11 лютого 2016 року, позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором від 05 вересня 2008 року № MRTG-14 у сумі 175 602,34 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 3 801 834 грн 34 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати судові рішення попередніх судів та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що підстави для скасування судових рішень відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення попередніх судів ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що вимоги банку щодо солідарного стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором та відсотків є підставними, ґрунтуються на вимогах закону та відповідають матеріалам справи.

Доводи заявника про недоведеність позивачем права вимоги до відповідачів за кредитним договором спростовуються матеріалами справи.

Неповідомлення боржника та поручителя про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора (ст. ст. 516, 613 ЦК України). Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов'язання у повному обсязі не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов'язань взагалі.

Доводи касаційної скарги, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків попередніх судів не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 2 ст. 336 ЦПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення судових рішень без змін, оскільки судом першої та апеляційної інстанцій не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 2 ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 11 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова
Є.П. Євграфова
Г.І. Мостова