АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів Желепи О.В., Невідомої Т.О.

при секретарі Дука В.В.

розглянувши у судовому засіданні справу, за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» Стрюкової Ірини Олександрівни на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 травня 2016 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою, в частині вирішення позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2015 року ПАТ КБ «Надра» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просили стягнути в солідарному порядку з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 124 091,09 доларів США та 735 284,29 грн.

Свої вимоги обґрунтовували тим, що 29 липня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є ПАТ «Комерційний банк «Надра», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, за умовами якого банк передав позичальнику грошові кошти у розмірі 75 884 долари 78 центів США за програмою «Перше житло», зі сплатою 13,99 % річних, строком до 27 липня 2018 року. 29 липня 2008 року на забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором між банком та ОСОБА_4 було укладено договір поруки, за умовами якого поручитель зобов'язався солідарно з позичальником відповідати перед банком за виконання ним зобов'язання по вказаному кредитному договору. Відповідачі взяті на себе зобов'язання не виконали, на вимоги не реагували, унаслідок чого станом на 6 серпня 2015 року виникла вказана заборгованість.

Не погоджуючись із вказаним позовом у грудні 2015 року ОСОБА_3 звернулася із зустрічним позовом до ПАТ КБ «Надра» в якому просила визнати договір поруки від 29 липня 2008 року припиненим.

Справа № 756/11558/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/4336/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Шумейко О.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Гаращенко Д.Р.
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 12 травня 2016 року у задоволенні позову ПАТ «Комерційний банк «Надра» відмовлено, а зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано поруку, що виникла на підставі договору поруки від 27 липня 2008 року, укладеного між ПАТ«Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_4, такою, що припинена. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Уповноважена особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» Стрюкова І.О. подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на його незаконність і необґрунтованість, неповноту з'ясування фактичних обставин справи, не належну оцінки наявних в матеріалах справи доказів, порушення норм матеріального та процесуального права, просила рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити первісний позов повністю.

В обґрунтування заявлених вимог апелянт послалася на те, що відмовляючи в задоволенні первісного позову, суд першої інстанції не врахував, що відповідач ОСОБА_2 не спростував факт укладення з банком кредитного договору, а лише посилався на те, що йому незрозуміло, яку суму кредитних коштів він отримав від позивача. Оскільки укладений кредитний договір позичальником у визначеному законом порядку не оспорювався та є дійсним, нарахована за ним заборгованість підлягає стягненню. Факт отримання ОСОБА_2 кредитних коштів підтверджується також тим, що останній певний час належно виконував свої зобов'язання по договору та вносив грошові кошти в рахунок погашення боргу.

Суд, на думку апелянта, не дослідив та не надав належної оцінки наявному в матеріалах справи розрахунку заборгованості по кредиту, заяві на видачу готівки за кредитним договором, меморіальному ордеру, що в сукупності є достатніми та належними доказами отримання відповідачем кредиту у зазначеному позивачем розмірі.

Припиняючи поруку відповідача ОСОБА_3, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що в договорі поруки не було визначено строк поруки, так як чітко вбачається, що строк дії договору встановлений до кінцевої дати повернення кредиту 27 липня 2018 року. При вирішенні спору не було враховано, що ОСОБА_3 заповнювала анкету поручителя на реструктуризацію, тобто, знала і була зацікавлена в укладенні додаткової угоди до кредитного договору, крім того, дана угода не призвела до збільшення обсягу відповідальності поручителя та не змінила жодної істотної умови основного договору.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 11 серпня 2016 року рішення районного суду в частині відмови у задоволенні позову ПАТ «Комерційний банк «Надра» скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов ПАТ «Комерційний банк «Надра» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» () заборгованість за кредитним договором № 79/П/82/2008-840 в розмірі 124 091,09 доларів США, з них: 70 838,18 доларів США заборгованість по тілу кредиту та 53 252,91 доларів США заборгованість по процентам, пеню в розмірі 736 284,29 грн. та 4019,40 грн. на відшкодування судових витрат по сплаті судового збору.

У решті рішення суду залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 лютого 2017 року рішення Апеляційного суду м. Києва від 11 серпня 2016 року, в частині вирішення позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, скасовано та передано у цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Судом встановлено, що 29 липня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра», яке, в подальшому, змінило назву на Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 79/П/82/2008-840, відповідно до умов якого, банк зобов'язався надати позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 75 884,78 доларів США за програмою «Перше житло».

За умовами п. 1.3.1 договору кредиту відсотки за користування кредитом розраховуються банком на підставі ставки у розмірі 13,99% річних.

Банк надає позичальнику кредит строком до 27 липня 2018 року. (п. 1.4 кредитного договору)

Пунктом 3.4. кредитного договору встановлено, що, якщо протягом дії цього договору, позичальник несвоєчасно та/чи неповністю вніс черговий мінімально необхідний платіж чи інші платежі, передбачені цим договором, то банк приймає виконання позичальником своїх зобов'язань по цьому договору в наступному порядку: прострочені відсотки за користування кредитом, відсотки за користування кредитними коштами, пені та штрафи, прострочена сума кредиту, сума кредиту.

Кредитний договір укладений в письмовій формі та підписаний сторонами.

26 жовтня 2010 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра», яке, в подальшому, змінило назву на Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра»,та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору. Сторони домовилися викласти кредитний договір від 29 липня 2008 року № 79/П/82/2008-840 у новій редакції.

Так, зокрема, сторонами залишені без змін умови, що стосуються суми кредиту, строку та процентної ставки.

Згідно з п. 1.1.1 кредитного договору, в редакції додаткової угоди, протягом шести місяців з листопада 2010 року по квітень 2011 року позичальнику надається відстрочка сплати частини необхідного платежу.

Відповідно до п. 1.1.2 кредитного договору, в редакції додаткової угоди, починаючи з травня 2011 року, позичальник сплачує суму в розмірі відстрочених протягом зазначеного п. 1.1.1 договору періоду платежів, комісію за консультації по кредитних операціях у розмірі 0,75 % від суми залишку по кредиту, розрахованої на день сплати. При цьому комісія сплачується одноразово протягом першого календарного місяця після закінчення періоду, зазначеного в п. 1.1.1 договору, суму нарахованих до періоду, зазначеного в п. 1.1.1 договору, та несплачених платежів, необхідний платіж у повному обсязі згідно з графіком до кінцевого терміну повернення кредиту.

За умовами п. 2.7 кредитного договору, в редакції додаткової угоди, погашення заборгованості позичальника за цим договором здійснюється в наступній черговості: судові витрати, штрафи, пені, прострочена заборгованість за нарахованими комісіями, прострочена заборгованість за нарахованими процентами, прострочена заборгованість по кредиту, строкова заборгованість за нарахованими комісіями, строкова заборгованість за нарахованими процентами, строкова заборгованість по кредиту.

На виконання укладеного з ОСОБА_2 договору кредиту № 79/П/82/2008-840 банком на його ім'я було відкрито позичковий рахунок № НОМЕР_2.

29 липня 2008 року з вказаного рахунку на рахунок каси банку переведено кредитні кошти в розмірі 73 247,86 доларів США та видано їх позичальнику ОСОБА_2.

При видачі кредитних коштів банком відповідно до умов договору було нараховано комісію, у зв'язку з чим на позичковому рахунку № НОМЕР_2 утворилася заборгованість в розмірі 3007,94 доларів США, що, в сукупності з заборгованістю по кредиту, склало 76 255,80 доларів США.

Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_2 не виконував належним чином свої зобов'язання по поверненню отриманих коштів та сплати інших, передбачених договором платежів, у зв'язку з чим, станом на 06 серпня 2015 року за ним рахується заборгованість в розмірі 124 091,09 доларів США, з них: непогашений кредит - 70 838,18 доларів США; несплачені відсотки - 53 252,91 долари США; та заборгованість по сплаті пені в розмірі 736 284,29 грн..

22 листопада 2013 року ОСОБА_2 було направлено досудову вимогу про дострокове виконання боргових зобов'язань за кредитним договором № 79/П/82/2008-840 протягом 30 днів з моменту отримання вимоги, яка позичальником виконана не була.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» повністю, суд першої інстанції виходив з того, що достовірно з'ясувати розмір заборгованості за кредитом з наявних в матеріалах справи документів неможливо, так як позичальнику було видано суму коштів, що перевищує вказаний в договорі розмір кредиту і нараховано комісію, розмір якої прямо договором не встановлювався, а тому позовні вимоги Банку є недоведеними і не можуть бути задоволеними.

Проте колегія суддів не може повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Зазначеним вимогам закону, рішення суду першої інстанції, в частині, що переглядається, не відповідає, оскільки суд не забезпечив повного та всебічного розгляду справи, формально розглянув справу у цій частині, що призвело до ухвалення частково помилкового рішення.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

29 липня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра», яке, в подальшому, змінило назву на Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 79/П/82/2008-840, відповідно до умов якого, банк зобов'язався надати позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 75 884,78 доларів США за програмою «Перше житло».

Пунктом 1.3.1 договору № 79/П/82/2008-840 передбачалося, що за користування кредитом нараховуються відсотки на підставі відсоткової ставки 13,99% на рік. Нарахування відсотків здійснюється на фактичну кількість днів у періоді на залишок заборгованості.

Як вбачається з заяви на видачу готівки від 29 липня 2008 року та підтверджується наявною в матеріалах справи випискою по рахунку № НОМЕР_2, 29 липня 2008 року ОСОБА_2 було видано в якості кредитних коштів за договором № 79/П/82/2008-840 грошову суму в розмірі 73 247,86 доларів США.

Як вбачається з матеріалів справи, після надання кредитних коштів, позичальник ОСОБА_2 свої обов'язки по погашенню кредиту у відповідності до графіку не виконував, регулярних платежів в рахунок погашення заборгованості не вносив, у зв'язку з чим, за ним рахується заборгованість.

Таким чином вимоги банку про примусове стягнення з боржника заборгованість по тілу кредиту та відсоткам за користування коштами є обґрунтованими.

Проте, як було встановлено судом, банком з моменту видачі кредиту було неправомірно нараховано комісію за обслуговування кредиту у розмірі 3007,94 доларів США.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно- правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Відповідно до п. 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Враховуючи наведене, заборгованість, що підлягає стягненню з боржника на користь банку не повинна враховувати неправомірно нараховану комісію.

Як вбачається з наданих суду при подачі позову розрахунків заборгованості, вони з першого платежу враховують вказану комісію, а тому є повністю невірними.

Крім того, взагалі не зрозумілим є розрахунок пені за прострочення сплати мінімального платежу, оскільки не вбачається, звідки бралися вказані в ньому суми заборгованості.

Згідно ч.4 ст. 10 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів, під час перегляду справи, в частині вирішення позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, керуючись вимогами ч.4 ст. 10 ЦПК України, пропонувала представникові Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» надати розрахунок заборгованості, з урахуванням висновків Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а саме без урахування неправомірно нарахованої комісії. У зв'язку із чим справа відкладалася декілька разів.

Представником Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» був наданий розрахунок, проте перевіривши його колегія суддів встановила, що він майже не відрізняється від раніше наданого. Так, змінивши періодичні суми боргу, кінцеві суми заборгованості залишилися ідентичними, як і в первісному, неправильному розрахунку.

У зв'язку із наведеним, колегія суддів провела власний розрахунок заборгованості по тілу кредиту та нарахованим процентам, з урахуванням висновків Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Так, сума заборгованості за тілом кредиту склала 67 830,24 доларів, а заборгованість по відсоткам 49 286,3 доларів США.

Враховуючи, що позивач просив стягнути суми заборгованості у розмірі 70 838,18 доларів США заборгованість по тілу кредиту та 53 252,91 доларів США заборгованість по процентам, які враховували неправомірно нараховану комісію, то позов у цій частині підлягає задоволенню частково.

Що стосується вимог банку про стягнення пені, то з тих вихідних даних, які були надані судам, порахувати заборгованість по пені, з урахуванням висновків суду касаційної інстанції, не вбачається за можливе. Представником же позивача, на неодноразові вимоги колегії суддів під час повторного апеляційного перегляду справи, уточнений розрахунок пені надано не було.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Таким чином у позовних вимогах, в частині стягнення пені, колегія суддів відмовляє.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 травня 2016 року, в частині відмови в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» Стрюкової Ірини Олександрівни задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 травня 2016 року, в частині відмови в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення наступного змісту.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» () заборгованість за кредитним договором №79/П/822008/840 у розмірі 117 116,54 доларів США, з яких 67 830,24 доларів США заборгованість по тілу кредиту та 49 286,3 доларів США заборгованість по відсоткам.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді