Провадження № 2-з/761/311/2017
У Х В А Л А

Іменем України

23 червня 2017 року суддя Шевченківського районного суду м.Києва Притула Н.Г., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Шевченківського районного суду м.Києва знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

В своїх вимогах позивач просить: стягнути з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1), що мешкає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_2), що мешкає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 суму боргу 120 000 (сто двадцять тисяч) доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 30.05.2017 року становить 3 165 600 (три мільйони сто шістдесят п'ять тисяч шістсот) гривень 00 копійок.

Разом із позовною заявою представником позивача до суду було подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову, в якій вона просить: вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_3, а саме: земельну ділянку площею 1,2482 га, кадастровий номер НОМЕР_3, яка розташована в Макарівському районі с/рада Мар'янівська Київської області та 1/3 частину будинку АДРЕСА_3, яка належить відповідачу на підставі договору дарування реєстраційний номер №569 від 05.02.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Волочиського районного нотаріального округу ОСОБА_5; до набрання законної сили рішенням у справі, заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки площею 1,2482 га, кадастровий номер НОМЕР_3, яка розташована в Макарівському районі с/рада Мар'янівська Київської області та 1/3 частину будинку АДРЕСА_3, яка належить відповідачу на підставі договору дарування реєстраційний номер №569 від 05.02.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Волочиського районного нотаріального округу ОСОБА_5, власником яких є ОСОБА_6.

В обґрунтування заяви заявник зазначає, що відповідач на протязі тривалого часу на численні прохання позивача повернути борг в добровільному порядку відповідач ігнорує, постійно переносить дати повернення боргу, в інших випадках - починає погрожувати, тобто - усіма способами уникає виконання взятого на себе зобов'язання. З огляду на це та беручи до уваги чималу суму боргу, який відповідач не бажає повертати, виникає необхідність вжити заходів забезпечення позову для уникнення в майбутньому ситуації, яка призведе до умисного створення відсутності майна у відповідача.

Позивачу відомо, що відповідачу належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 1,2482 га, розташована у Макарівському районі с/рада Мар'янівська Київської області, яка належить відповідачу на підставі розпорядження №129 від 21.01.2009 року Макарівської РДА Київської області, 1/3 частина будинку АДРЕСА_3, підстава набуття права власності: договір дарування реєстраційний номер 569 від 05.02.2008 року., посвідченого приватним нотаріусом Волочиського районного нотаріального округу ОСОБА_5. Також відповідачу належить 5/8 частка квартири АДРЕСА_1, однак відповідно до інформації, що міститься в реєстрі, зазначене майно знаходиться під обтяженням на підставі договору іпотеки від 17.11.2015 року.

Представник позивача в своїй заяві звертає увагу суду на те, що позивач протягом тривалого часу позбавлена можливості отримати належні їй кошти. Єдиний вихід, який бачить позивач є накладення арешту на майно відповідача, так як у протилежному випадку, кошти повернуті не будуть. У даному випадку, в черговий раз будуть грубо порушені права та інтереси позивача, як позикодавця. Позивач не має більше часу та можливості чекати на виконання взятих на себе зобов'язань відповідачем.

Також позивач зазначає, що відповідач офіційно не працевлаштована, великих доходів не отримує. Разом з цим, позивач вважає, що якщо у даному випадку у відповідача не має коштів, які вона не змогла повернути, тому суд може накласти арешт на її майно, оскільки не забезпечення позову призведе до порушення її прав.

У відповідності із ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі може вжити заходів по забезпеченню позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У відповідності із ч.2 ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено:

1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов;

2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

В постанові пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у ч. 1 ст. 152 ЦПК України перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті. Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Частиною 3 статті 152 ЦПК України визначено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з п. 3, 4 Постанови пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1 ст.153 ЦПК України).

Як вбачається із матеріалів заяви, позивач просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_3 та до набрання законної сили рішення у справі, заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії цього майна. Однак, заявлені позивачкою твердження, що невжиття зазначених стороною позивача способів забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання можливого рішення про стягнення суми боргу ґрунтується на припущеннях, оскільки доказів того, що позивачка неодноразово зверталась до відповідача про повернення суми боргу суду не надано, а також в розписці, наданій суду не зазначено строку повернення коштів відповідачем, а тому суд позбавлений можливості встановити, що на даний час дійсно між сторонами існує спір та є необхідність забезпечити позов. А тому враховуючи вищезазначене, суду не надано доказів, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову - відхилити.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя: Н.Г.Притула