Справа № 477/935/17
Провадження № 2/477/689/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2017 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі головуючої судді - Семенової Л.М.,

при секретарі судового засідання - Сірюк С.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

перекладача - ОСОБА_2

представника позивача - ОСОБА_3,

відповідачки - ОСОБА_4,

представника служби у справах дітей - Зелінської Р.Б., Краснонос С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа - відділ опіки та піклування Вітовської райдержадміністрації Миколаївської області про надання судового дозволу на виїзд дитини за кордон,

В С Т А Н О В И В:

25 травня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_4, в якому просить надати йому дозвіл на тимчасовий виїзд його сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 до Республіки Італії , а саме: міста Сесса Аурунка - Казерта, на період літніх канікул 2017 року строком до 31 серпня 2017 року без супроводу матері - ОСОБА_4.

В обґрунтування своїх вимог вказував, що перебував у шлюбі з відповідачкою та мають спільного сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Шлюб між ним та відповідачкою було припинено, шлюбні стосунки не підтримуються, в той же час вони проживають в одному буднику, він підтримує близькі стосунки із сином.

На період літніх канікул цього року бажає взяти сина до Італії, однак відповідачка цьому перешкоджає та не надає дозволу для виїзду їх сина без її супроводу, їхати до Італії сама також відмовляється, через що він був змушений звернутися до суду із цим позовом.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та пояснили про вище викладене. Позивач зазначив, що їх син є громадянином Італії, і має законне право відвідувати свою Батьківщину, та вважає, що це відповідає інтересам сина, адже вказана поїздка також необхідна для поновлення сином паспорту як громадянина Італії, строк дії якого витік в 2016 році. Вважає, що дії відповідача з перешкод у виїзді їх сина шкодить його інтересам та законним правам.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення вказаного позову заперечувала. Вказувала, що їх син боїться позивача, а тому не може їхати із ним самостійно до іншої держави. Сама вона виїхати до Італії не взмозі через зайнятість на роботі та відсутність фінансової можливості. Крім того, послалася на те, що позивач, отримуючи соціальну пенсію та маючи заборгованість за аліментами на території України, не вказав на які саме кошти буде здійснюватися їх поїздка та забезпечуватиметься місце їх проживання в Італії.

Суд також вислухав в судовому засіданні у присутності педагога думку самого неповнолітнього - ОСОБА_7, який надавав пояснення щодо бажання в інший спосіб провести літні канікули ніж поїздка до Італії, в той же час з поставлених дитині запитань, суд дійшов висновку про його бажання відвідати Італію, проте ця воля хлопчика приборкується з боку його матері та бабусі по лінії матері.

Представник служби у справах дітей Зелінська Р.Б., висловила думку про необхідність забезпечення права неповнолітнього на відвідування його Батьківщини на літні канікули. Інший представник служби - Краснонос С.В. в судовому засіданні просила вирішити справу на розсуд суду.

Вислухавши пояснення сторін, представника позивача та служби у справах дітей, думку неповнолітнього ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.

Сторони перебували у фактичних шлюбних стосунках до реєстрації шлюбу 19 травня 2006 року та мають спільного сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

08 вересня 2016 року рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області шлюб між ними було розірвано, але вони продовжують проживати в одному будинку.

На даний час між сторонами маються неприязні відносини та виник спір з приводу надання відповідачкою - матір'ю неповнолітнього ОСОБА_9 дозволу на виїзд дитини до Італії без її супроводу.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з того, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 7 ст. 7 СК України).

Виходячи з положень ст.ст. 150,151, 153, 155, 157 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. При цьому батьки мають право обирати форми і методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Як встановлено в ході розгляду справи, позивач є батьком неповнолітнього ОСОБА_7, має бажання та прагне на час літніх канікул повезти свого сина до Італії, яка є його Батьківщиною, а також громадянином якої є їх син. Бажає показати синові Італію, та познайомити і надати можливість спілкування із родичам зі сторони батька, які мешкають в Італії.

При цьому, ОСОБА_4 добровільно дозволу на виїзд їх сина не надає.

В той же час, суд вважає, що останнє викликано неприязними стосунками, що склались між сторонами із припиненням шлюбних відносин та поділ майна.

Відповідно до копії свідоцтва про громадянство - реєстрацію за місцем проживання, ОСОБА_7 народився в м.Миколаєві, але зареєстрований у комуні міста Сесса Аурунка - провінції міста Казерта з народження та на час видачі цього свідоцтва проживав у м. Леверано/Лауро. Має італійське громадянство. Свідоцтво видане 25 жовтня 2006 року та дійсне до 24 жовтня 2016 року (а.с. 7-9), що підтверджує пояснення позивача про підстави поїздки дитини до Італії, в тому числі з метою поновлення громадянства Італії.

Враховуючи природне бажання дитини до спілкування із родичами, поїздки до Батьківщини батька, що, окрім того, дасть йому можливість в подальшому обрати громадянство та вказане є правом дитини, і цьому бажанню, правам та інтересам не може перешкоджати воля його матері, а також враховуючи вік хлопчика, який досяг 12-ти річного віку та може самостійно висловити свою волю, в тому числі і безпосередньо перед виїздом до Італії, суд вважає, що заявлений позов відповідає правам та інтересам неповнолітнього ОСОБА_7.

Посилання відповідачки стосовно відсутності даних щодо джерел доходів та можливості забезпечення позивачем такої поїздки і проживання їх сина на території Італії, спростовуються її ж поясненнями щодо отримання позивачем пенсійного забезпечення. Окрім того, у разі такого фінансового забезпечення, можливість такої поїздки буде вичерпана.

Стосовно посилань позивачки та наданих доказів щодо невідвідування батьком місць навчання та позашкільного виховання його сина, то вказане є виправданим у зв'язку з неволодінням позивачем українською чи російською мовою.

Сам ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснював, що спілкується із батьком вільно італійською мовою, та повною мірою розуміє значення його слів.

Стосовно наданих позивачкою копій лікарських документів (а.с. 33-34) стосовно захворювань їх сина, то останні не свідчать про наявність перешкод з боку здоров'я хлопчика для відвідування Італії.

Щодо посилань відповідачки на наявність у позивача заборгованості зі сплати аліментів, то останнє не є перешкодою до виїзду дитини на канікули до іншої країни та не свідчить про відсутність фінансової можливості у позивача для організації цієї поїздки.

Стосовно посилань відповідачки про необхідність одержання висновку органу опіки та піклування Вітовської РДА з вказаного спору, то відповідно до приписів ст. 19 СК України, такі висновки не є обов'язковими при вирішенні даної категорії справ.

Щодо посилань позивачки на незадовільнений стан здоров'я позивача, який хворіє на цукровий діабет, та його похилий вік, то документів, які б свідчили про перешкоди наявному у позивача захворюванні до пересування на далекі відстані, в тому числі до Італії не надано. Тим паче, сама відповідачка не заперечувала про те, що позивач систематично відвідує Італію.

Сам позивач також послався на те, що на території Італії перебувають його родичі, до яких він і збирається із сином, та які забезпечать догляд та піклування його малолітньому синові до повернення до України, у разі погіршання стану його -позивача здоров'я.

За змістом ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли шістнадцятирічного віку, без згоди та супроводу другого з батьків здійснюється на підставі рішення суду про надання відповідного дозволу.

За змістом Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 №231 оформлення і видача проїзного документа дитини за наявності заперечень одного з батьків здійснюється на підставі рішення суду.

Враховуючи вище наведене, суд дійшов висновку, що надання ОСОБА_7 дозволу на виїзд до Італії без дозволу та супроводу його матері, відповідає інтересам хлопчика, а позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Стосовно вимог ОСОБА_1 до зобов'язання ОСОБА_4 надати дозвіл на поновлення паспорту їх неповнолітнього сина як громадянина Італії в консульстві Італії, що розташоване в м.Києві, то відповідно до приписів ст. 16 ЦК України та норм Сімейного кодексу України, вказане питання не належить до компетенції суду.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягнути з ОСОБА_4 на користь позивача судові витрати по справі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212-218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі території України малолітньому ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, на період літніх канікул 2017 року, тобто з 04 липня 2017 року до 31 серпня 2017 року, до міста Сесса Аурунка - провінції міста Казерта у супроводі батька, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, без згоди та супроводу матері - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Надати дозвіл ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, на оформлення та виготовлення проїзного документу для тимчасового виїзду за кордон малолітнього ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 без згоди матері - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, на період з 04 липня 2017 року по 31 серпня 2017 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 640грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.М. Семенова