Справа № 2-904/11 Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 22-ц/783/1143/17 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.,

за участі секретаря: Куцика І.Б.

з участю: представника ПАТ «Дельта Банк» - Шубака М.І., ОСОБА_3 та її представника - ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційними скаргами Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" та ОСОБА_5 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 08 грудня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2010 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулося із зазначеним позовом, у якому просили:

стягнути солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_3 на їх користь борг за кредитним договором №0 від 15 липня 2008 року та кредитним договором №0 від 24 квітня 2008 року в сумі 484 203 гривень;

стягнути солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на їх користь борг за кредитним договором №0 від 01 жовтня 2008 року в сумі 55160,69 гривень (т.1 а.с.3-5).

У зв'язку із заміною кредитора та укладенням 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» договору про відступлення права вимоги, ухвалою суду замінено позивача з ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк».

У серпні 2014 року ПАТ «Дельта Банк» подав заяву про збільшення позовних вимог у якій просили:

стягнути солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_3 на їх користь борг за кредитним договором №0 від 24 квітня 2008 року у розмірі 417 018,62 гривень, з яких: сума заборгованості за кредитом - 285 330,87 гривень; сума заборгованості за відсотками - 131 876,74 гривень.

стягнути солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_3 на їх користь борг за кредитним договором №0 від 15 липня 2008 року в сумі 565 925,03 гривень із яких сума заборгованості за кредитом - 373861,69 гривень; сума заборгованості за відсотками - 55777,43 гривень.

стягнути солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на їх користь борг за кредитним договором №0 від 01 жовтня 2008 року в сумі 124667,29 гривень, з яких: сума заборгованості за кредитом - 68889,86 гривень; сума заборгованості за відсотками - 55777,43 гривень (т.1 а.с.176-177).

Оскаржуваним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 08 грудня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» 124 667 гривень 29 копійок заборгованості за кредитним договором №0 від 01 жовтня 2008 року.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» 565 925 гривень 03 копійки заборгованості за кредитним договором №0 від 15 липня 2008 року.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» 417 018 гривень 62 копійки заборгованості за кредитним договором №0 від 24 квітня 2008 року.

У задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором №0 від 15 липня 2008 року, за кредитним договором №0 від 24 квітня 2008 року - відмовлено за їх безпідставністю.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» 1700 гривень 00 копійок сплаченого судового збору, 120 гривень 00 копійок витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь ОСОБА_3 3456 гривень 00 копійок витрат на проведення судової експертизи.

Рішення суду частково оскаржив позивач ПАТ "Дельта Банк" та ОСОБА_5

В апеляційній скарзі ПАТ "Дельта Банк" посилається на те, що рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з поручителя - ОСОБА_3 за кредитним договором № 0 від 15 липня 2008 року та кредитним договором № 0 від 24 квітня 2008 року, незаконним, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Суд не мав права призначати експертизу в цій справі, оскільки поручитель не оспорював дійсності договору поруки. Висновок експертизи може мати значення в цій справі тільки у випадку, якщо б поручитель звернувся до суду з зустрічним позовом про визнання договору поруки недійсним, однак в матеріалах справи відсутній такий позов. Тому суд не вправі досліджувати дійсність договору поруки, оскільки поручитель не заявляв відповідних вимог. До предмету доказування у справі про стягнення боргу не входить встановлення обставин щодо відповідності договору вимогам ст. 203 ЦК України.

Просить рішення Залізничного районного суду м. Львова від 08 грудня 2016 року скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 за кредитним договором № 0 від 15 липня 2008 року та кредитним договором № 0 від 24 квітня 2008 року та ухвалити нове рішення, яким:

стягнути солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_3 на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованість за кредитним договором № 0 від 15 липня 2008 року у розмірі - 565 925,03 грн.;

стягнути солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_3 на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованість за кредитним договором № 0 від 24 квітня 2008 року у розмірі - 417 018 грн.;

відмовити у стягненні з ПАТ "Дельта Банк" на користь ОСОБА_3 витрат на проведення судової експертизи у розмірі 3 456 грн.;

в решті рішення Залізничного районного суду м. Львова від 08 грудня 2016 року залишити без змін.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 посилається на те, що вимогу про дострокове повернення кредиту та процентів у зв'язку з неналежним виконанням умов Договору про надання споживчого кредиту від 01 жовтня 2008 року, яка надіслана 15.03.2010 р., він не отримував, а твердження, що таку він отримав 22.03.2010р. не відповідає дійсності. Вважає, що договір поруки припинено.

Просить рішення Залізничного районного суду м. Львова від 08 грудня 2016 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_6, ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» 124667 гривень 29 копійок заборгованості за кредитним договором №0 від 01 жовтня 2008 року та 1700 грн. сплаченого судового збору, 120 гривень 00 копійок витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ПАТ «ДельтаБанк» - Шубака М.І. на підтримання своєї апеляційної скарги та заперечення на апеляційну скаргу ОСОБА_5 думку ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4., щодо заперечень на апеляційну скаргу ПАТ «ДельтаБанк», перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вірно установлено судом першої інстанції, 15 липня 2008 року між ПАТ «Укрсиббанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір №0, згідно якого Банк надав ОСОБА_6 кредит у розмірі 35 000,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 09,50% на рік з кінцевим терміном повернення 14 липня 2023 року. (том 1 а.с. 28-31).

24 квітня 2008 року між ПАТ «Укрсиббанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір №0, згідно якого Банк надав ОСОБА_6 кредит у розмірі 25 000,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 09,00% на рік з кінцевим терміном повернення 24 квітня 2029 року (том 1 а.с. 42-45).

01 жовтня 2008 року між ПАТ «Укрсиббанк» правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір №0, згідно якого Банк надав ОСОБА_6 кредит у розмірі 8000,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 09,00% на рік з кінцевим терміном повернення 01 квітня 2010 року (том 1 а.с. 52-53).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно п. 3.4., договору №0 від 15 липня 2008 року, п. 4 договору №0 від 24 квітня 2008 року та Р.3 договору №0 від 01 жовтня 2008 року ОСОБА_6 зобов'язався здійснювати повернення кредиту, сплату процентів та інших платежів відповідно до графіків погашення кредиту. (том 1 а.с. 31-33, 47-51, 56).

У встановлені договором строки відповідач ОСОБА_6 не виконує умови кредитних договорів №0 від 15 липня 2008 року, №0 від 24 квітня 2008 року, №0 від 01 жовтня 2008 року щодо повернення заборгованості за кредитом та відсотків за користування кредитними коштами.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Станом на 17 червня 2014 року, внаслідок порушення відповідачем ОСОБА_6 зазначених умов закону та договору, заборгованість за кредитним договором №0 від 01 жовтня 2008 року становить - 5857,76 доларів США, що становить 68889,86 грн. - заборгованість за кредитом, 4742,80 доларів США, 55777,43 грн. - заборгованість за процентами, що стверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором №0 від 01 жовтня 2008 року, за кредитним договором №0 від 15 липня 2008 року 31789,76 доларів США, що становить 373861,69 грн. - заборгованість за кредитом, 16331,30 доларів США, що становить 192063,33 грн. - заборгованість за процентами, що стверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором №0 від 15 липня 2008 року, станом на 09 липня 2014 року внаслідок порушення відповідачем ОСОБА_6 зазначених умов закону та договору, заборгованість за кредитним договором №0 від 24 квітня 2008 року становить - 24361,66 доларів США, що становить 285330,87 грн. - заборгованість за кредитом, 11243,55 доларів США, що становить 131687,74 грн. - заборгованість за процентами, що стверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором №0 від 24 квітня 2008 року (том 1 а.с. 178-180).

На забезпечення виконання кредитного договору №0 від 01 жовтня 2008 року між банком та ОСОБА_5 01 жовтня 2008 року було укладено договір поруки №231974 відповідно до якого поручитель ОСОБА_5 відповідає перед банком за виконання ОСОБА_6 зобов'язань за кредитним договором. (том 1 а.с. 68).

Згідно ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув заборгованість за кредитним договором №0 від 01 жовтня 2008 року, солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_5

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 про припинення договору поруки №231974 від 01 жовтня 2008 року не знайшло свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Як убачається з матеріалів справи, у зв'язку з невиконанням ОСОБА_6 своїх зобов'язань за кредитним договором №0 від 01 жовтня 2008 року, ПАТ «УкрСиббанк» надіслав письмову вимогу поручителю ОСОБА_5 про дострокове повернення протягом 31 календарного дня з моменту отримання вимоги: основного боргу в сумі 5857,76 доларів США; пені в сумі 643,74 грн.; прострочених процентів в сумі 251 доларів США; прострочений основний борг в сумі 2213 доларів США, станом на 02 березня 2010 року, змінивши строк виконання основного зобов'язання.

Зазначена вимога Банку була отримана ОСОБА_5 22 березня 2010 року особисто (т.1 а.с.75-76; 77).

У зв'язку з невиконанням поручителем ОСОБА_5 вимоги про дострокове повернення кредиту, Банк 07 вересня 2010 року звернувся з позовом про стягнення заборгованості в судовому порядку.

Таким чином Банком своєчасно (в межах шести місяців) було пред'явлено вимогу до поручителя ОСОБА_5, відтак підстав для припинення поруки за п.4 ст.559 ЦК України не має.

Крім того, судом встановлено що відповідно до висновку криміналістичної експертизи №1297 від 26 травня 2016 року підписи від імені ОСОБА_3 у договорах поруки №200236 від 24 квітня 2008 року та №217212 від 15 липня 2008 року від імені ОСОБА_3 виконані не ОСОБА_3, а іншою особою. (том 2 а.с. 34).

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

А також, ч. 3,5 ст. 203 ЦК України встановлено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 також підтвердила, що жодних договорів поруки від 24 квітня 2010 року та 15 липня 2008 року вона не підписувала.

З урахуванням зазначених обставин, суд першої інстанції дійшов обгрунованого висновку, що укладення договорів поруки №200236 від 24 квітня 2008 року та №217212 від 15 липня 2008 року не відповідало волевиявленню ОСОБА_3, оскільки вона не підписувала вказані договори та відтак, не брала на себе зобов'язання, передбачені даними договорами поруки та не може відповідати за невиконання ОСОБА_6 взятих на себе зобов'язань за договорами №0 від 15 липня 2008 року, №0 від 24 квітня 2008 року.

Не можна покладати обов'язку на відповідача ОСОБА_3 повертати Банку 982943,65 гривень богу за відсутності даних про укладення з нею договорів поруки.

Доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" та ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 08 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Крайник Н.П.

Мельничук О.Я.