Справа № 202/2908/17
Провадження №2/202/1665/2017
23 травня 2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді - Мороза В.П.
при секретарі - Овечко А.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору довічного утримання дійсним та визнання права власності, -
У квітні 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору довічного утримання дійсним та визнання права власності.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 просила суд визнати дійсним договір довічного утримання від 10 червня 2015 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1; визнати за ОСОБА_1 право власності на домоволодіння №34-а по вул. Смоленська у м. Дніпро.; визнати за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) право власності на квартиру №9 в будинку №3-а, жм Покровський у м.Дніпро, яка складається з: літ. А-9, 1 коридор, площею 5,7 кв.м; 2 - ванна, площею 2,0 кв.м; 3 - туалет, площею 1,2 кв.м; 4 кухня, площею 9,6 кв.м; 5 комора, площею 0,4 кв.м; 6,7,8 житлові, площами 12,4 кв.м, 18,2 кв.м, 7,5 кв.м; І балкон, площею 0,9 кв.м, загальна площа 57, 9 кв.м; житлова площа 38,1 кв.м.
Позивач в судове засідання не зявилася, про час і місце його проведення повідомлялася належним чином, суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підставах.
Судом встановлено, що 20 грудня 2015 року було укладено договір довічного утримання між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_4.
Відповідно до умов договору ОСОБА_1 зобовязалася здійснювати утримання (догляд) за ОСОБА_4, а саме: надавати побутові послуги (лагодження одягу та взуття, надання перукарських послуг, вологе прибирання квартири один раз на тиждень, прання та прасування білизни один раз на 10 днів) виконання різних ремонтних робіт, оплачувати витрати на придбання лікарських засобів, здійснювати забезпечення необхідної медичної допомоги, щотижневого забезпечення продуктами харчування, організації щоденного триразового харчування та ін.
Відповідно до п.2 договору довічного утримання від 10 червня 2015 року ОСОБА_4 передала позивачу у власність квартиру за №9, що розташована за адресою: м.Дніпро, жм Покровський, буд. 3-а та домоволодіння №34-а по вул.Смоленська у м.Дніпро, а позивач зобов'язалася забезпечувати ОСОБА_4 утриманням довічно, а у разі втрати здоров'я також довічним доглядом.
Зазначений договір довічного утримання укладений сторонами у простій письмовій формі. Сторонами було досягнуто згоди за всіма його положеннями.
Пунктом 7 договору довічного утримання від 10 червня 2015 року передбачено, що сторони зобовязалися нотаріально посвідчити даний договір строком до 10.01.2017 року.
Однак, 10.01.2017 року оскільки ОСОБА_4 була на той момент вже в важкому стані, з приводу поганого самопочуття вона не зявилася до нотаріуса для укладання даного договору у нотаріальній формі.
Сторони договір довічного утримання у нотаріальній формі так і не уклали, однак позивач сумлінно виконувала взяті на себе зобовязання за цим договором, піклувалася про ОСОБА_4 та доглядала її.
ОСОБА_4 померла 05.02.2017 року, що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 14.04.2017 року, серія 1-КИ 751382.
Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч.1ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ч.2 статті 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.
Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів.
На час звернення позивача до суду з її дозволу у квартирі проживає відповідач, який деякий час у відсутність ОСОБА_1 доглядав за ОСОБА_4, та вважає себе спадкоємцем.
Однак будь-яких заперечень та доказів щодо спростування позовних вимог він до суду не надано.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Позовна вимога ОСОБА_1 щодо визнання за нею права власності на домоволодіння, що розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Смоленська, 34-а, не підлягає задоволенню, оскільки на підтвердження цієї позовної вимоги позивачем не надано належних та допустимих доказів. Решта позовних вимог ОСОБА_1 є законними та обґрунтованими, а тому є такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 10,11,208-210, 212-215, 218,224 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору довічного утримання дійсним та визнання права власності задовольнити частково.
Визнати дійсним договір довічного утримання від 10 червня 2015 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1.
Визнати за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) право власності на квартиру №9 в будинку №3-а, жм Покровський у м.Дніпро, яка складається з: літ. А-9, 1 коридор, площею 5,7 кв.м; 2 - ванна, площею 2,0 кв.м; 3 - туалет, площею 1,2 кв.м; 4 кухня, площею 9,6 кв.м; 5 комора, площею 0,4 кв.м; 6,7,8 житлові, площами 12,4 кв.м, 18,2 кв.м, 7,5 кв.м; І балкон, площею 0,9 кв.м, загальна площа 57, 9 кв.м; житлова площа 38,1 кв.м.
В решті позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору довічного утримання дійсним та визнання права власності відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В.П. Мороз