Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/839/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Мурашко С. І.
РІШЕННЯ

Іменем України

22.06.2017 колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Мурашка С.І.

суддів Гайсюка О.В., Голованя А.М.

за участі секретаря Яковлєвої Ю.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Кропивницькому цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_3, про визнання поруки припиненою за апеляційними скаргами Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» та ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 09 лютого 2017 року і

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Дельта банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 та просило стягнути із відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 353 886, 55 грн., з яких: тіло кредиту - 340 779,44 грн., відсотки за користування коштами - 13 107,11 грн.

Позивач зазначав, що 17 вересня 2007 року між ПАТ «Кредитпромбанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 28.3/14/07-С, згідно з умовами якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 30 000,00 дол. США з розрахунку 13,60 % річних за користування кредитом на строк з 17 вересня 2007 року по 16.09.2022 року.

20 травня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанку» та ПАТ «Дельта Банк» укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за №1134, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ «Кредитпромбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Кредитпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Кредитпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ПАТ «Кредитпромбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Банк свої зобов'язання за Кредитним договором повністю виконав, надавши позичальнику кредит, в розмірі та строки передбачені Кредитним договором, в свою чергу, позичальник умови кредитного договору належним чином не виконувала, у зв'язку з чим, станом на 28 липня 2015 року наявна заборгованість у сумі: 353 886,55 грн., з яких: тіло кредиту - 340 779,44 грн.; відсотки за користування - 13 107,11 грн.

Виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором забезпечується порукою.

Відповідно до Договору поруки № 28.3/14/П01/07-С від 17 вересня 2007 року укладеного між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2, останній поручається перед Кредитором за виконання боржником зобов'язань за договором від 17 вересня 2007 року.

Оскільки відповідальність поручителя настає у випадку неналежного виконання боржником зобов'язань за Договором, Банк звернувся з позовом до ОСОБА_2

У липні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Дельта банк», третя особа: ОСОБА_3, та просив визнати припиненою поруку за договором поруки № 28.3/14/07-С від 17 вересня 2007 року укладеного між ВАТ «Кредитпромбанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта банк» і ОСОБА_2

Зазначав, що ПАТ «Дельта банк» звернувшись до нього, як поручителя ОСОБА_3, з досудовою вимогою про сплату простроченої заборгованості за кредитним договором , діяв поза межами шести місячного строку встановленого законодавством.

Крім того, між ОСОБА_3 та ПАТ «Дельта банк» 14 жовтня 2009 року, без відома ОСОБА_2,укладена додаткова угода № 1 до кредитного договору , якою було змінено зобовязання ОСОБА_3 перед ПАТ «Дельта банк» в частині порядку погашення заборгованості, простроченої заборгованості за кредитним договором, надано Банку право в односторонньому порядку змінити черговість погашення боргових зобовязань за кредитним договором та усіма додатковими угодами до нього.

Вважає, що порука за договором поруки є припиненою, оскільки відбулась зміна зобовязання та збільшився обсяг його відповідальності.

Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 09 лютого 2017 року у задоволенні вимог ПАТ Дельта банк про стягнення із ОСОБА_2 на користь ПАТ Дельта банк заборгованості за кредитним договором у розмірі - 353 886, 55 грн., з яких: тіло кредиту- 340 779,44 грн., відсотки за користування- 13 107,11 грн., судових витрат та вимог за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ПАТ Дельта банк про визнання припиненою поруки за договором поруки №28.3/14/П01/07-С від 17 вересня 2007 року, укладеного між ВАТ Кредитпромбанк, правонаступником якого є ПАТ Дельта Банк і ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Дельта банк» просить скасувати рішення суду першої інстанції з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги Банку в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні зустрічного позову з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його зустрічний позов.

В судовому засіданні апеляційного суду представник ПАТ «Дельта банк» ОСОБА_4 підтримала апеляційну скаргу Банка посилаючись на викладені в ній обставини, заперечувала проти апеляційної скарги ОСОБА_2

ОСОБА_2 та його представники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтримали подану ними апеляційну скаргу з посиланням на викладені в ній обставини, заперечували проти доводів апеляційної скарги ПАТ «Дельта банк».

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, відповідно до ст.303 ЦПК України, вважає, що апеляційна скарга ПАТ «Дельта банк» підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_2 в повному обсязі з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 17 вересня 2007 року між ПАТ «Кредитпромбанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» та третьою особою ОСОБА_3 укладено Кредитний договір № 28.3/14/07-С, за умовами якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 30 000,00 дол. США з розрахунку 13,60 % річних за користуванням кредитом на строк з 17 вересня 2007 року по 16 вересня 2022 року.

20 травня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ «Кредитпромбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Кредитпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях.

Внаслідок передачі від ПАТ «Кредитпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ПАТ «Кредитпромбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Таким чином АТ «Дельта Банк» набуло статусу Нового кредитора та відповідно всіх його процесуальних прав та обов'язків.

Відповідно до п. 1.1. договору у разі несвоєчасного погашення заборгованості за кредитом, останнє нарахування процентів за користування кредитом здійснюється наступного робочого дня за датою, вказаною у зазначеному пункті договору, в подальшому проценти за користування кредитом не нараховуються.

Банк свої зобов'язання за Кредитним договором повністю виконував, надавши третій особі кредит, в розмірі та в строки передбачені Кредитним договором.

14 жовтня 2009 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_3 укладено Додаткову угоду №1 до Кредитного договору № 28.3/14/07-С від 17.09.2007 року.

Відповідно до Договору поруки № 28.3/14/П01/07-С укладеного 17 вересня 2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_7, останній зобов'язується солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань ОСОБА_3 за кредитним договором № 28.3/14/07-С від 17 вересня 2007 року.

Відповідно до п.п. 1,3, 2.2., 3.2 Договору поруки № 28.3/14/П01/07-С відповідальність поручителя наступає з наступного дня за датою платежу, яка передбачена Кредитним договором. Поручитель бере на себе зобов'язання відповідати перед банком у тому ж обсязі і на тих же умовах, та в ті ж строки, що і позичальник.

Поручитель відповідає перед банком за зобов'язаннями, що випливають з цього договору, майном та грошовими коштами, на які можуть бути звернено стягнення у відповідності з чинним законодавством України.

У звязку із неналежним виконанням позичальником умов Кредитного договору, станом на 28 липня 2015 року наявна заборгованість у сумі: 353 886,55 грн., з яких: тіло кредиту - 340 779,44 грн.; відсотки за користування коштами - 13 107,11 грн.

Відповідно до п.4.6 Кредитного договору №28.3/14/07-С від 17 вересня 2007 року, банк має право, у разі недотримання позичальником умов цього договору, а також у разі погіршення його фінансового стану, вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів за користування ним, відшкодування збитків, заподіяних банку внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником умов цього договору, а у разі невиконання позичальником цих вимог звернути стягнення на предмет застави (іпотеки) , що виступає забезпеченням виконання цього договору.

За наявності обставин, визначених п.4.6 цього договору, банк рекомендованим листом надсилає на адресу позичальника, зазначену в розділі 8 цього договору, письмове повідомлення-вимогу, із зазначенням терміну для дострокового повернення кредиту та сплати нарахованих процентів за користування ним.

У разі невиконання позичальником вимоги банку щодо дострокового повернення суми кредиту та нарахованих процентів, що міститься в письмовому повідомленні вимозі банку, в термін, визначений таким повідомленням вимогою, остаточний термін повернення кредиту, визначений п.1.1 цього договору, змінюється.

Таким терміном вважається термін, визначений банком у письмовому повідомленні-вимозі, при настанні якого позичальник має виконати вимогу банку щодо дострокового повернення кредиту та сплати процентів.

Сторони досягли згоди, що така зміна остаточного терміну повернення кредиту, визначеного п.1.1 цього договору, яка є наслідком настання обставин, визначених п.4.6 цього договору, настає без укладання між сторонами будь-яких додаткових угод до цього договору.

Відповідно до п.2.1 Договору поруки №28.3/14/П01/07С, у випадку невиконання позичальником своїх зобов'язань за платежами, що передбачені кредитним договором, поручитель на підставі письмового повідомлення позичальника або банку, не пізніше наступного робочого дня після одержання такого письмового повідомлення, погашає за рахунок власних коштів на рахунок банку в повному обсязі заборгованість за позичальника за кредитним договором.

26 серпня 2015 року за вих. 31.4-08/9377/15 банк направив поручителю ОСОБА_2 досудову вимогу, згідно якої вимагав дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором в повному обсязі протягом встановленого строку з дати отримання відповідної вимоги, а саме повернення несплаченої суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісії за обслуговування кредитної заборгованості, а також штрафних санкцій, передбачених договором.

Зазначена вимога банку ОСОБА_2 отримана не була.

31 серпня 2015 року ПАТ «Дельта банк» звернувся в суд із позовом до поручителя про примусове стягнення боргу на загальну суму заборгованості за кредитним договором.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позову банку з тих підстав, що в порушення вимог п.4.6 кредитного договору та п.2.1 договору поруки банк передчасно звернувся до суду з позовом про дострокове стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову суд першої інстанції дійшов висновку, що підстав для визнання поруки припиненою немає.

Проте повністю з такими висновками суду першої інстанції погодитись неможна.

За приписамистатей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Зобовязання згідно статті 526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання із порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.ст.610, 612 ЦК України).

Умовами Кредитного договору №28.3/14/07-С від 17 вересня 2007 року (п.4.6) визначено, що банк має право, у разі недотримання позичальником умов цього договору, а також у разі погіршення його фінансового стану, вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів за користування ним, відшкодування збитків, заподіяних банку внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником умов цього договору, а у разі невиконання позичальником цих вимог звернути стягнення на предмет застави (іпотеки) , що виступає забезпеченням виконання цього договору.

За наявності обставин, визначених п.4.6 цього договору, банк рекомендованим листом надсилає на адресу позичальника, зазначену в розділі 8 цього договору, письмове повідомлення-вимогу, із зазначенням терміну для дострокового повернення кредиту та сплати нарахованих процентів за користування ним.

У разі невиконання позичальником вимоги банку щодо дострокового повернення суми кредиту та нарахованих процентів, що міститься в письмовому повідомленні вимозі банку, в термін, визначений таким повідомленням вимогою, остаточний термін повернення кредиту, визначений п.1.1 цього договору, змінюється.

Таким терміном вважається термін, визначений банком у письмовому повідомленні-вимозі, при настанні якого позичальник має виконати вимогу банку щодо дострокового повернення кредиту та сплати процентів.

Сторони досягли згоди, що така зміна остаточного терміну повернення кредиту, визначеного п.1.1 цього договору, яка є наслідком настання обставин, визначених п.4.6 цього договору, настає без укладання між сторонами будь-яких додаткових угод до цього договору.

Умовами Договору поруки №28.3/14/П01/07С (п.2.1) визначено, що у випадку невиконання позичальником своїх зобов'язань за платежами, що передбачені кредитним договором, поручитель на підставі письмового повідомлення позичальника або банку, не пізніше наступного робочого дня після одержання такого письмового повідомлення, погашає за рахунок власних коштів на рахунок банку в повному обсязі заборгованість за позичальника за кредитним договором.

За приписами ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Суд першої інстанції не взяв до уваги, що чинним законодавством не передбачено будь-яке обмеження судового захисту в тому числі, якщо є і досудовий порядок його вирішення.

Можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання субєктом правовідносин інших засобів правового захисту, у тому числі досудового врегулювання.

Обрання певного способу захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору є правом, а не обовязком особи, в тому числі юридичної особи, яка добровільно виходячи з власних інтересів його використовує.

Таку позицію викладено у рішення Конституційного Суду України від 09.07.2002 року у справі №15-рп/2002.

За таких обставин висновки суду першої інстанції, що банк передчасно звернувся до суду з позовом до поручителя не ґрунтуються на нормах матеріального права, а тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Разом з тим, позовні вимоги банку до поручителя ОСОБА_2 не можуть бути задоволені, оскільки є підстави вважати, що порука припинилася.

За положеннями частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Виходячи з аналізу зазначеної правової норми порука припиняється за дії двох умов:внесення без згоди поручителя змін до основного зобов'язання; ці зміни призвели, або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя.

Зокрема, до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобовязання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; установлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24.06.2015 року у справі №6-701цс15.

Матеріалами справи підтверджується, що 14 жовтня 2009 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_3 укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №28.03/14/07-С від 17 вересня 2007 року (т.1 а.с.12-13).

Встановлено та не заперечувалось сторонами, що додаткова угода укладена без погодження з поручителем ОСОБА_2

Пунктом 1 додаткової угоди сторони визначили, що при надходженні до Банку коштів для погашення заборгованості за кредитним договором та додатковими угодами до нього Банк направляє ці кошти на погашення заборгованості у наступній черговості: 1) прострочені проценти за користування кредитами; 2) прострочена до повернення сума кредитів; 3) строкові проценти за користування кредитами; 4) строкова заборгованість за кредитами; 5) пеня за несплачену в строк процентів за користування кредитами; 6) пеня за неповернення в строк суми кредитів; 7) штрафи, передбачені кредитним договором.

При цьому Банк має право в односторонньому порядку змінити черговість погашення боргових зобовязань за кредитним договором та усіма додатковими угодами до нього, визначену цим пунктом.

Аналізуючи положення додаткової угоди колегія суддів приходить до висновку, що внесені зміни можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя ОСОБА_2

Так банк залишив за собою право в односторонньому порядку змінити черговість погашення боргових зобовязань і може змінити її таким чином, що в першу чергу кошти будуть направлятися на погашення пені та штрафів встановлених кредитним договором та не будуть направлятися на погашення чергових платежів визначених кредитним договором.

Кредит видавався в іноземній валюті, доларах США, а тому є ризики коливання курсу національної валюти по відношенню до долара США, в звязку з чим виникне заборгованість по погашенню кредиту і відповідно будуть нараховуватися пеня та штрафи, які передбачені умовами кредитного договору (п.п.3.13,7.3).

Наявність таких ризиків підтверджується обставинами цієї справи, в звязку з чим боржник не мала можливості здійснювати чергові платежі, а тому виникла заборгованість, що стало підставою для звернення банку з позовом до поручителя про дострокове повернення кредитної заборгованості.

Таким чином, в результаті можливої такої зміни черговості погашення кредитної заборгованості може збільшитись період, за який нараховуються проценти за користування грошовими коштами, кредитні кошти можуть бути не повернуті до визначеного умовами кредитного договору строку до 16 вересня 2022 року і після цієї дати банк буде продовжувати нараховувати проценти до повного погашення кредитної заборгованості.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що умови додаткової угоди №1 від 14.10.2009 року до кредитного договору №28.03./14/07-С від 17.09.2007 року можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя ОСОБА_2, а тому відповідно до положень ч.1 ст.559 ЦК України порука за договором поруки №28.3/14/П01/07-С від 17 вересня 2007 року вважається припиненою.

Порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, відповідно до п.4 ст.309 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову банку та задоволення зустрічного позову.

Відповідно до ч.5 ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подання зустрічного позову ОСОБА_2 сплатив 551,20 грн., а за подання апеляційної скарги 606,32 грн. тому з Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» на його користь підлягає стягненню 1157 грн. 52 коп. понесених ним судових витрат.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» задовольнити частково, апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 09 лютого 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» задовольнити.

Визнати припиненою поруку за договором поруки №28.3/14/П01/07-С від 17.09.2007 року, укладеного між Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Дельта банк», і ОСОБА_2.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» на користь ОСОБА_2 1157 грн. 52 коп. судових витрат.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: С.І.Мурашко

Судді: О.В.Гайсюк

ОСОБА_8