Справа № 446/618/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

23.06.2017 року Кам'янка-Бузький районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Котормус Т. І.

за участі секретаря судового засідання Карпа Г.М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

06 квітня 2017 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь борг у розмірі 5510 доларів США, що еквівалентно 149321 грн., сплачений ним судовий збір та витрати на правову допомогу.

В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 11 листопада 2015 р. між ним та ОСОБА_2 було укладено в договір позики, за яким він передав у власність відповідача грошові кошти у сумі 4750 доларів США та які відповідач зобов'язувався йому повернути до 04.06.2016р. На підтвердження укладення договору позики відповідач того ж дня видав йому розписку про те, що він одержав кошти та зобовязався такі повернути. Зазначає, що строк виконання зобов'язання за цим договором закінчився 04.06.2016р., однак відповідач не повернув кошти.

Позивач у судове засідання не прибув, однак на адресу суду надійшла заява від позивача про розгляд справи без його участі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечив.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час і місце проведення судового засідання відповідач був повідомлений належним чином, шляхом відправлення судових повісток за місцем його реєстрації.

З огляду на повторну неявку відповідача, а також зважаючи на згоду позивача щодо проведення заочного розгляду справи, суд проводив заочний розгляд справи у відповідності до ст. ст. 224, 225 ЦПК України.

Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв'язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

11 листопада 2015 року відповідача ОСОБА_3 підписав розписку, згідно якої вказав, що позичив у ОСОБА_1 кошти в сумі 4750 доларів США. Дану суму грошей зобов'язувався повернути в строк до 04.06.2016р.

Оскільки матеріали справи не містять доказів повернення таких коштів відповідачем, то суд дійшов до висновку, що такі кошти не повернуті відповідачем на момент розгляду даної справи.

Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України про зобов'язання та параграфом 1 Глави 71 ЦК України "Позика".

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що у відповідача існує зобов'язання повернути отримані у позивача кошти у розмірі 4750 доларів США у строк до 04.06.2016р., однак таке зобов'язання ним порушено, а відтак, позивач підставно просить суд стягнути борг за договором позики.

Проте, позивач просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 5510 доларів США, а не 4750 доларів США, як вказано у розписці, покликаючись на здорожчання грошової одиниці.

Наведені доводи суд вважає безпідставними, а тому до стягнення з відповідача підлягає розмір боргу, вказаний у розписці відповідача.

Разом з тим, як визначено у ст. 524 ЦК України, зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, однак сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання і в іноземній валюті.

Сторони по справі визначили грошове зобов'язання в іноземній валюті.

Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Також, у п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" №14 від 18.12.2009р. у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Враховуючи зазначені норми закону, а також фактичні обставини справи, суд дійшов до висновку, що сума заборгованості відповідача, яка підлягає стягненню з нього повинна визначатись за офіційним курсом долара США на момент ухвалення рішення по справі. Аналогічна правова позиція висловлена в ухвалі ВССУ від 20.01.2016р. №6-30729ск15.

Враховуючи, що на день ухвалення рішення у справі офіційний курс НБУ гривні відносно долара США встановлений на рівні 2602.5695грн. за 100 доларів США, то сума боргу, яка підлягає стягненню з відповідача становить 123622,05 грн.

Вирішуючи питання судових витрат, а саме судового збору та витрат на правову допомогу, суд відзначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

При поданні до суду даного позову позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1493,21 грн. Враховуючи, що позов підлягає до часткового задоволення, тому відповідно судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме на суму 1236,22 грн.

Щодо відшкодування витрат на правову допомогу, то як видно з позовної заяви, позивач просить стягнути такі з відповідача, однак не вказує суми витрат та не надає підтверджуючих документів, повязаних з оплатою правової дороги, а тому, такі до стягнення не підлягають.

Відтак, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення та стягненню з відповідача підлягає сума позики у розмірі 123622,05 грн. та сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1236,22 грн.

На підставі ст. ст. 509, 610, 1046, Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 8, 11, 15, 88, 208-209, 214-215, 218, 224-225 Цивільного процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 11 листопада 2015 року в сумі 123622,05 грн. ( сто двадцять три тисячі шістсот двадцять дві гривні пять копійок)

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачені судові витрати у розмірі 1236,22 грн. (одна тисяча двісті тридцять шість гривень двадцять дві копійки).

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Кам'янка-Бузький районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копій рішення.

Суддя