Справа № 369/4070/17
Провадження № 4-с/369/63/17
УХВАЛА

Іменем України

06.06.2017 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Пінкевич Н.С.,

за участі секретаря Ярмак О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1, заінтересовані особи Соломянський районний Відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

У квітні 2017 року заявник звернувся зі скаргою до суду. Свої вимоги мотивував тим, що за рішенням суду 18 жовтня 2010 року були видані виконавчі листи про стягнення з нього боргу та предявлений до виконання до Соломянського РВ ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві. Постановою державного виконавця від 15 грудня 2010 року відкрито виконавче провадження та накладено арешт на майно боржника. У березні 2013 року виконавчий лист був повернутий стягувачам. Дана постанова не оскаржувалась та повторно виконавчий лист не був предявлений до виконання. Разом з тим, державний виконавець при поверненні виконавчого документу не вирішив питання про зняття арешту з майна. При зверненні до державного виконавця щодо зняття арешту, отримав відмову. Вважає, що даний арешт порушує його права як власника майна на вільне користування, володіння та розпорядження власним майном, оскільки будь-якого виконавчого провадження щодо примусового виконання рішення суду у виконавчій службі не перебуває.

Тому просив суд визнати бездіяльність Соломянського РВ ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві щодо відмови у знятті арешту з майна ОСОБА_1 в рамках ВП №23234045 та ВП №23234280; зобовязати Соломянський РВ ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві зняти арешт з майна, яке належить ОСОБА_1 та був накладений в рамках ВП №23234045 та ВП №23234280.

У судове засідання представник заявника не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений. Подав суду заяву про розгляд скарги в його відсутність, вимоги скарги підтримав та просив їх задоволити в повному обсязі.

У судове засідання представник Соломянського РВ ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві не зявився. Про час та місце розгляду скарги повідомлялися. Причини неявки суду не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Заперечень та пояснень по поданій скарзі до суду не надано.

За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Суд, заслухавши пояснення осіб, що брали участь у розгляд справи, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

За ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

При виконанні встановлюються гарантії прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні: державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб; державний виконавець роз'яснює особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, їхні права згідно з вимогами цього Закону.

Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

У разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу ДВС задовільними вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

При розгляді справи судом встановлено, що 18 жовтня 2010 року Києво-Святошинським районним судом був виданий виконавчий лист №1-254/2010 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 14 297,00 грн.

Постановою головного державного виконавця ВДВС Соломянського РУЮ у .м Києві від 15 грудня 2010 року відкрито виконавче провадження (ВП №23234045), надано строк для добровільного виконання та накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 в межах суми стягнення 14 297 грн.

Постановою головного державного виконавця ВДВС Соломянського РУЮ у .м Києві від 26 березня 2013 року виконавчий документ повернутий стягнувачу на підставі п.7 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» та розяснено право стягувачу повторно предявити до виконання в строк до 26 березня 2014 року.

18 жовтня 2010 року Києво-Святошинським районним судом був виданий виконавчий лист №1-254/2010 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованості в розмірі 21 352,79 грн.

Постановою головного державного виконавця ВДВС Соломянського РУЮ у .м Києві від 15 грудня 2010 року відкрито виконавче провадження (ВП №23234280), надано строк для добровільного виконання та накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 в межах суми стягнення 21 352,79 грн.

Постановою головного державного виконавця ВДВС Соломянського РУЮ у .м Києві від 26 березня 2013 року виконавчий документ повернутий стягнувачу на підставі п.7 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» та розяснено право стягувачу повторно предявити до виконання в строк до 26 березня 2014 року.

Відповідно до п.7 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, чинного на час прийняття постанов, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи майно боржника, розшук яких здійснювався органами внутрішніх справ, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

З листа Соломянський РВ ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві вбачається, що при поверненні виконавчих документів арешт не був знятий, повторно виконавчі листи до примусового виконання не предявлялись та на виконанні не перебувають.

За ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

За ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Враховуючи, що виконавче провадження на час розгляду скарги на виконанні не перебуває, постанови про повернення стягувачам виконавчих листів прийняті виконавцем ще в 2013 році, тому суд приходить до висновку, що наявні арешти обмежують права власника на вільне володіння, користування та розпорядження власним майном, тому доводи скарги в цій частині є обґрунтованими та підлягають до задоволення, а саме зобовязати зняти арешти, накладених у виконавчих провадження ВП №23234045 та ВП №23234280.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 та ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення.

На підставі ст. 1, 6, 11, 13, 52, 57 Закону України «Про виконавче провадження» та керуючись ст. ст. 60, 383-389 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобовязати Соломянський районний Відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві зняти арешт з майна ОСОБА_1, який був накладений постановами державного виконавця по виконавчим провадженням ВП №23234045 та ВП №23234280.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом п'яти днів з дня її отримання.

Суддя