Провадження № 6/761/373/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарі Голопич Н.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України,

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_1звернулась із поданням, в якому просила: тимчасово відмовити у виїзді за кордон з тимчасовим вилученням паспорта громадянина України для виїзду за кордон громадянці України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (місцезнаходження: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до виконання зобов'язань, покладених на неї рішенням Рівненського міського суду від 01.06.2011 року у справі № 2-313/2010; зобов'язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України вжити невідкладних заходів для недопущення виїзду з України громадянки України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (місцезнаходження: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), а в разі вилучення у неї паспортного документу для виїзду за кордон - надіслати його у відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Міністерства внутрішніх справ України за місцем видачі. Подання мотивоване тим, що на виконанні відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-313/2010, виданого Рівненським міським судом 01.06.2011 року про стягнення солідарно з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) та ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4) на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», заборгованість по кредиту згідно Кредитного договору № НОМЕР_5 від 02 листопада 2006 року та Договору поруки № 55956 від 02 листопада 2006 року, № 55775 від 02 листопада 2006 року, № 55774 від 02 листопада 2006 року у розмірі 14 614 669,58 грн. (чотирнадцять мільйонів шістсот чотирнадцять тисяч шістсот шістдесят дев'ять гривень 58 коп.); неустойку за порушення своїх зобов'язань в розмірі 5 000.00 грн. (п'ять тисяч гривень); пеню за порушення термінів повернення кредиту в розмірі 74 672,99 грн. (сімдесят чотири тисячі шістсот сімдесят дві гривні 99 коп.); всього 14 694 342,57 грн. (чотирнадцять мільйонів шістсот дев'яносто чотири тисячі триста сорок дві гривні 57 коп.) солідарно. Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» витрати понесені останнім на оплату державного мита в сумі 1700,00 грн. (одна тисяча сімсот гривень) та витрати на ІТЗ в сумі 30,00 грн. (тридцять) гривень. 05.08.2011 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, боржнику встановлено строк на самостійне виконання рішення суду, копію постанови направлено сторонам. З метою встановлення майнового стану боржника направлено запити до реєструючи установ. Згідно інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно за боржником на праві власності не зареєстровано нерухоме майно. Згідно відповіді УДАІ ГУ МВС України в Рівненській області за боржником зареєстрований автотранспортний засіб, на які накладено арешт та оголошено розшук. Згідно відповіді Управління Держкомзему у м. Рівному за боржником зареєстровано земельну ділянку, площею 0,0596 га за адресою: АДРЕСА_1. На день звернення до суду із вказаним поданням сума заборгованості не погашена навіть частково в боржник ОСОБА_2 не вчиняє жодних дій для її погашення, що трактується не інакше, як ухилення від погашення існуючої заборгованості та виконання рішення суду. У звязку з чим просить задовольнити подання.

Державний виконавець в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, заяв та клопотань на адресу суду не надходило.

Дослідивши надані матеріали, суд вважає, що подання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

На виконанні відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-313/2010, виданого Рівненським міським судом 01.06.2011 року про стягнення солідарно з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) та ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4) на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», заборгованість по кредиту згідно Кредитного договору № НОМЕР_5 від 02 листопада 2006 року та Договору поруки № 55956 від 02 листопада 2006 року, № 55775 від 02 листопада 2006 року, № 55774 від 02 листопада 2006 року у розмірі 14 614 669,58 грн. (чотирнадцять мільйонів шістсот чотирнадцять тисяч шістсот шістдесят дев'ять гривень 58 коп.); неустойку за порушення своїх зобов'язань в розмірі 5 000.00 грн. (п'ять тисяч гривень); пеню за порушення термінів повернення кредиту в розмірі 74 672,99 грн. (сімдесят чотири тисячі шістсот сімдесят дві гривні 99 коп.); всього 14 694 342,57 грн. (чотирнадцять мільйонів шістсот дев'яносто чотири тисячі триста сорок дві гривні 57 коп.) солідарно. Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» витрати понесені останнім на оплату державного мита в сумі 1700,00 грн. (одна тисяча сімсот гривень) та витрати на ІТЗ в сумі 30,00 грн. (тридцять) гривень.

05.08.2011 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, боржнику встановлено строк на самостійне виконання рішення суду, копію постанови направлено сторонам.

З метою встановлення майнового стану боржника направлено запити до реєструючи установ.

Згідно інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно за боржником на праві власності не зареєстровано нерухоме майно.

Згідно відповіді УДАІ ГУ МВС України в Рівненській області за боржником зареєстрований автотранспортний засіб, на які накладено арешт та оголошено розшук.

Згідно відповіді Управління Держкомзему у м. Рівному за боржником зареєстровано земельну ділянку, площею 0,0596 га за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12 вересня 2014 року подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 задоволено.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 16 травня 2017 року скасовано ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 12 вересня 2014 року, а подання передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Приписами ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок врегульовано Законом України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» (зі змінами), яким визначено випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України та встановлено порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Зокрема п.5 ч.1 ст.6 Зазначеного Закону передбачено можливість обмеження виїзду у випадку, якщо боржник ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі свою власну. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом (ст. 313 ЦК України).

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до п. 2, 5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у тому випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

При цьому, під ухиленням від виконання зобов'язань, покладених виконавчим листом слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею таких обов'язків.

Задоволення подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання. Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. Саме по собі невиконання боржником самостійно зобов'язань не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього судовим наказом обов'язків.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Разом з тим, державним виконавцем в порядку ст. 60 ЦПК України не надано жодних доказів, які б свідчили про те, що боржник дійсно ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього виконавчим листом № 2-313/2010 від 01.06.2011 виданого Рівненським міським судом.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні подання у зв'язку із його необґрунтованістю, оскільки сама по собі наявність у боржника невиконаних зобов'язань не є свідченням того, що останній ухиляється від їх виконання.

На підставі викладеного, керуючись ст.33 Конституції України, Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст. ст.377-1, 209, 210 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України- відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду м. Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення через Шевченківський районний суд м. Києва.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення вищезазначених строків або якщо її не скасовано після розгляду справи в Апеляційному суді м. Києва.

Суддя: