Справа № 466/1394/14 Головуючий у 1 інстанції: Ковальчук О.І.
Провадження № 22-ц/783/4521/17 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючої судді - Копняк С.М.

суддів - Мельничук О.Я., Ніткевича А.В.,

секретаря - Юзефович Ю.І.,

з участю представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_4, ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 12 червня 2014 року у справі за заявою ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сім»єю без реєстрації шлюбу,-

в с т а н о в и л а :

В березні 2014 року ОСОБА_6 звернулась до суду із заявою в якій просила суд ухвалити рішення, яким встановити факт, що вона проживала однією сім'єю з ОСОБА_7 без реєстрації шлюбу з 2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

В обґрунтування своїх вимог зазначає про те, що з 2005 року вона проживала разом з ОСОБА_7, як фактичне подружжя в її будинку за адресою: АДРЕСА_1., підтримували фактичні подружні відносини, вели спільне господарство, мали спільний бюджет та взаємні права і обов'язки. ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_8 помер та після його смерті залишилось спадкове майно. Оскільки для оформлення документів про право на спадщину необхідно встановити факт проживання її та ОСОБА_8 однією сім'єю без реєстрації шлюбу, вона змушена звернутися до суду.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 12 червня 2014 року заяву ОСОБА_6 про встановлення факту- задоволено.

Вирішено встановити факт, що ОСОБА_6 проживала однією сім'єю з ОСОБА_7 без реєстрації шлюбу з 2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 12 червня 2014 року оскаржив представника ОСОБА_4, ОСОБА_2 - ОСОБА_3, подавши апеляційні скарги.

В обгрунтування апеляційних скарг покликається на те, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене без повного та всебічного з»ясування всіх обставин справи, із неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що суд першої інстанції зобов»язаний був залишити заяву ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сім»єю із ОСОБА_8, без реєстрації шлюбу з 2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 року, тобто до дня смерті останнього без розгляду. Заявник ОСОБА_6 була цілком обізнана, що має місце спір про право на спадкове майно, тому навмисно ввела суд в оману про свої справжні наміри, які фактично були спрямовані на протиправне заволодіння спадковим майном померлого ОСОБА_8 та таке є предметом спору між спадкоємцями, кредиторами та іншими особами. Підтвердженням обізнаності ОСОБА_6 є власноруч написана заява про прийняття спадщини, яка долучена нотаріусом до спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_8 на все його спадкове майно, а також в матеріалах справи знаходиться заява про вступ у спадщину громадянки ОСОБА_9, яка на підтвердження своїх родинних зв»язків надала нотаріусу копію Свідоцтва про шлюб між нею та ОСОБА_8, датоване 20 жовтня 2007 року, що ставить під сумнів заявлені вимоги ОСОБА_6

На думку апелянтів, ОСОБА_8 не міг проживати в місті Львові разом із ОСОБА_6 з огляду на ту обставину, що здійснював свою підприємницьку діяльність у місті Києві та був власником часток в статутному капіталі ТОВ «Компанія «Селена» та ТОВ «Сканер», які зареєстровані на території Шевченківського району м. Києва, та оперативно здійснював керівництво цими підприємствами у якості директора.

Просить рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 12 червня 2014 року скасувати та постановити ухвалу, якою заяву ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сім»єю без реєстрації шлюбу залишити без розгляду, роз»яснити заявнику, що вона має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників апелянтів в підтримання апеляційних скарг, заперечення представника заявника, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Статтею 235 ЦПК України визначено, що під час розгляду справ окремого провадження суд зобов'язаний роз'яснити особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного і повного з'ясування обставин справи. З метою з'ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

У відповідності до ч.6 ст.235 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Аналогічне за змістом положення міститься й в частині четвертій ст.256 ЦПК України, згідно з яким, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Суд першої інстанції не виконав названих вище вимог ст. 235 ЦПК України щодо повного з'ясування всіх обставин справи та для встановлення дійсного кола заінтересованих осіб, оскільки заявник вказала лише одну заінтересовану особу - нотаріальну контору, яка не має відношення до місця відкриття спадщини, яким є останнє місце проживання спадкодавця АДРЕСА_2, і не витребував від нотаріуса за місцем відкриття спадщини матеріали спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_8, чим допустив порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є, відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України, підставою для скасування оскаржуваного рішення в апеляційному порядку.

З витребуваних апеляційним судом матеріалів спадкової справи, яка заведена 16 січня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мамай І.В., встановлено, що ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Іваневичі Брестської області держави Білорусь, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року в м. Києві від ішемічної хвороби серця ( т. 1 а.с.133, 139, 142, 143, 167).

Із заявами про прийняття спадщини після його смерті у встановлений законом шестимісячний строк, окрім заявника у даній справі (т.1 а.с.197-198), звернулись: рідний брат ОСОБА_8 - ОСОБА_2 , ОСОБА_11, який називає себе двоюрідним братом покійного (т.1 а.с.187), ОСОБА_12, який називає себе сином покійного (т.1 а.с.188-190), ОСОБА_9 (т. 1 а.с.191-194, 201-202), яка надала свідоцтво про шлюб з покійним, видане 20.10.2007 року відділом РАЦСу Вінницького МУЮ (т.1 а.с.200) та поза межами шестимісячного строку - рідний брат ОСОБА_4 ( т. 1 а.с.148-167, 309-311).

Крім того, до названого вище приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 звернулась ОСОБА_13 (т.1 а.с.100-101), справа за заявою якої про встановлення факту проживання однією сім'єю з покійним ОСОБА_8 знаходилась у провадженні Васильківського міськрайонного суду Київської області ( т. 1 а.с. 291).

Рішення оскаржується особами, які не приймали участі у розгляд справи. Однак, зважаючи на викладені вище докази, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення стосується їх прав та обов»язків, оскільки вони є рідними братами покійного спадкодавця ОСОБА_8, тобто спадкоємцями другої черги за законом. Апелянт ОСОБА_2 26 липня 2017 року отримав свідоцтва про право на спадщин за законом ( т. 2 а.с. 141, 142, 143, 144), апелянт ОСОБА_4 звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2, про визнання частково недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом з визнанням цього права власності на 1/2 частку за позивачем (т. 2 а.с. 138).

Окрім того, з наведеного вище вбачається спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, а тому колегія суддів приходить до висновку, що з урахуванням положень ч.6 ст.235, ч.4 ст.256 ЦПК України заяву ОСОБА_6 слід залишити без розгляду, роз'яснивши їй право на звернення до суду з позовом в порядку позовного провадження.

Таким чином, з урахуванням викладених вище мотивів оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із залишенням заяви ОСОБА_6 без розгляду.

Керуючись ст.209 ч.3, 235 ч.6, 256 ч.4, 303, 307 ч. 1 п. 4, 310 ч. 1, 313, 314 ч.1 п.3, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_4 та ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 12 червня 2014 року скасувати.

Заяву ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сім»єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом 20-ти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Мельничук О.Я.

Ніткевич А.В.