27.09.2017 року м. Житомир
Суддя Богунського районного суду м. Житомира Перекупка І.Г., перевіривши матеріали цивільної справи окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики України, Російська Федерація про встановлення факту, що має юридичне значення, -
25.09.2017 до суду надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики України, Російська Федерація про встановлення факту, що має юридичне значення.
За результатами розгляду поданої заяви ОСОБА_1 просив встановити юридичний факт поранення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при виконанні обов`язку військової служби 30 липня 2014 року на території Донецької області поблизу с. Степанівка, Шахтарського району, Донецької області внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.
Вирішуючи питання про відкриття провадження за даною заявою, суддя враховує, що така заява повинна відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим ст. ст. 119, 120 ЦПК України, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим ст. 258 ЦПК України.
Аналізуючи текст поданої заяви на предмет її відповідності зазначеним вище нормам, суддя приходить до висновку, що заява підлягає залишенню без руху оскільки подана без додержання вимог ст. ст.119, 258 ЦПК України з огляду на наступне.
Так, в порушення ст. 258 ЦПК України заявником не зазначено з якою метою він звернулася до суду з вимогою встановлення юридичного факту поранення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при виконанні обов`язку військової служби 30 липня 2014 року на території Донецької області поблизу с. Степанівка, Шахтарського району, Донецької області внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, до яких юридичних наслідків призведе встановлення даного факту.
При цьому, посилання в заяві на те, що встановлення даного факту призведе до визначення статусу ОСОБА_1 як особи, яка перебувала під захистом Конвенції про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях, що обумовлює виникнення прав та обов`язків, передбачених цією Конвенцією, іншими нормами національного та міжнародного права, є неконкретизованими, і з них не вбачається дійсної мети заяви та юридичних наслідків для виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав заявника.
Окрім того, відповідно до ст. 2 Конвенції про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях, зазначена Конвенція застосовується в усіх випадках оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни. Конвенція також застосовується в усіх випадках часткової або повної окупації території держави однієї з Високих Договірних Сторін, навіть якщо цій окупації не чиниться жодний збройний опір. Хоча одна з держав, які перебувають у конвенції може бути учасницею цієї Конвенції, держави, які є її учасницями, залишаються зобов`язаними нею у своїх взаємовідносинах. Крім того, вони зобов`язані Конвенцією стосовно зазначеної держави, якщо остання приймає та застосовує її положення.
Згідно зі ст. 13 такого міжнародного документу, конвенція застосовується до поранених і хворих, які належать, зокрема, до категорії та особового складу збройних сил сторони конфлікту, а також членів ополчення або добровольчих загонів, які є частиною цих збройних сил.
Враховуючи викладене заявником у своїй заяві не зазначено, чи є рішення суду підставою для визначення статусу особи, яка перебуває під захистом Конвенції про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях; яким нормативним документом визначена процедура встановлення цього статусу; не обґрунтовано неможливість встановлення цього статусу в позасудовому порядку; чи поширюється дія Конвенції на членів сім`ї загиблих військовослужбовців; з виникненням яких саме особистих чи майнових прав пов`язує заявник встановлення даного факту і хто має бути їх надавачем. Всі зазначені обставини, в тому числі, мають значення і для визначення кола заінтересованих осіб в даній справі.
Крім того, ст. 5 Закону України «Про судовий збір» визначено пільги щодо сплати судового збору, відповідно до якої від його сплати звільняються позивачі за подання окремих позовів, а також, деякі категорії осіб, визначені законом, незалежно від виду позову.
Так, згідно п. 8, ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір»від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, інваліди Великої Вітчизняної війни та сім`ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи.
Відповідно до п. 16, ч. 1,ст. 5 Закону України «Про судовий збір»передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивач і- за подання позовів щодо спорів, пов`язаних з наданням статусу учасника бойових дій відповідно до пунктів 19, 20 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Статтею 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» також передбачені пільги за змістом яких ветерани війни та особи, на яких поширюється дія цього Закону, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.
Відповідно до п. 16 ч. 2ст. 3 зазначеного закону, судовий збір не справляється за подання заяви про встановлення факту смерті особи, яка загинула або пропала безвісти в районах проведення воєнних дій або антитерористичних операцій.
Враховуючи вищевикладене, вбачається, що звільнення від сплати судового збору передбачено лише у конкретних випадках.
В той же час, чинним законодавством не встановлено пільг щодо сплати судового збору з вимог про встановлення юридичного факту поранення особи, при виконанні обов`язку військової служби, внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, таким чином, дана заява подана в порушення ст. 119 ЦПК України.
В зв`язку із чим, заявнику необхідно сплатити судовий збір.
Відповідно до п. 4 ч. 2ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду заяви у справах окремого провадження,яка подана фізичною особою сплачується судовий збір 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.
Станом на 01.01.2017 прожитковий мінімум становить 1600 грн., тому заявник має сплатити 320,00 грн.
Враховуючи вищевикладене суддя приходить до висновку, що дана заява підлягає залишенню без руху, як така, що подана з порушенням вимог ст. ст. 119, 258 ЦПК України, з наданням строку заявнику для усунення недоліків.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.119-121,258 ЦПК України, суддя, -
Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики України, Російська Федерація про встановлення факту, що має юридичне значення, залишити без руху.
Надати заявнику строк для усунення недоліків п`ять днів з дня отримання копії ухвали.
Роз`яснити заявнику, що у випадку невиконання в строк вимог закону вказаних в ухвалі судді, заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику.
Роз`яснити, що за змістом ч. 5 ст. 121 ЦПК України, повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.
Суддя І. Г. Перекупка