АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Крижанівської Г.В., Кравець В.А.

при секретарі: Синявському Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 січня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Головного військового прокурора Генеральної прокуратури України ОСОБА_3, Генеральної прокуратури України, за участі третьої особи Громадської організації «Громадське радіо» про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування інформації,

в с т а н о в и л а :

Справа № 757/28428/16-ц Апеляційне провадження: № 22-ц/796/6535/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Цокол Л.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
у червні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного військового прокурора Генеральної прокуратури України ОСОБА_6, Генеральної прокуратури України, в якому просила визнати вислови та інформацію, поширену на Громадському радіо щодо неї недостовірними та такими, що посягають на її честь, гідність та ділову репутацію і підлягає спростуванню; зобов'язати Головного Військового прокурора Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 спростувати недостовірну інформацію, а саме виступ, в ефірі громадського радіо від ІНФОРМАЦІЯ_1 року, викладений у вигляді інтерв'ю на сторінці в мережі Інтернет; зобов'язати Головного військового прокурора Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 негайно з'явитися на інтерв'ю в ефір Громадської організації «Громадське радіо» та надати інформацію, висловлену щодо неї такого змісту: «Мною, Головним Військовим прокурором ОСОБА_6 була надана недостовірна інформація щодо адвоката ОСОБА_1 про те, що за фактом нанесення тяжких тілесних ушкоджень у липні 2014 року було зареєстровано впровадження. Були проведені ті чи інші слідчі дії. Відповідно, якщо люди співмешкали разом і дійшло до не сприйняття один одного й це закінчилося неодноразовими зазіханнями з колючо-ріжучими предметами, яким являється кухонний ніж, на свого співмешканця, з яким обіймалися й ділили спільний бюджет, то, напевно, когось щось дістало. Якщо людина, яка співмешкала з громадянкою ОСОБА_1 прийшла та наполягала на її розшуку та притягненні до кримінальної відповідальності, то є зобов'язання українського законодавця та правоохоронця виконати ті чи інші дії. Ось за цими результатами оперативно-розшукових, слідчих і негласно-слідчих дій, які в межах чинного законодавства проводила під процесуальним керівництвом прокуратура Київської області, віднайдено предмет злочину, тобто кухонний ніж. Він ідентифікований, проведено експертизи, і адвокату ОСОБА_1, яка зірвала останнє судове засідання, нібито пішовши для проведення слідчих дій прокуратури Київської області, оголошено підозру. Таким чином, я підтверджую, що вищезазначена інформація була мною, Головним Військовим Прокурором ГПУ розповсюджена, з метою дискредитації адвоката ОСОБА_1 шляхом мого втручання безпосереднього в її особисте життя; виступ від ІНФОРМАЦІЯ_1 р. в ефірі Громадського радіо не відповідає дійсності, є очевидною брехнею; на час мого інтерв'ювання Громадським радіо ОСОБА_1 не було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України; адвокат ОСОБА_1 - захисник ОСОБА_7 не зривала судове засідання, що відбулося 27 січня 2016 року о 10.00 год. в Голосіївському районному суді м. Києва; 27.01.2016 року ОСОБА_1 перебувала на допиті у Прокуратурі Київської області; я не володію інформацією щодо особистого життя ОСОБА_1 та не мав права вчиняти дії, направлені на дискредитацію адвоката. За свої слова та інтерв'ю прилюдно вибачаюсь перед адвокатом ОСОБА_1»; зобов'язати ОСОБА_3 ідентифікувати джерело інформації, розповсюдженої про адвоката ОСОБА_1. щодо знайдення знаряддя злочину, проведення експертизи, проведення негласних і слідчих дії, оперативно- розшукових дій щодо адвоката ОСОБА_1 тощо та надати докази отримання інформації Головним Військовим прокурором Генеральної прокуратури України щодо інформації та документів, які становлять таємницю слідства. Стягнути з Головного Військового прокурора Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 100 000 грн..

В обґрунтування позову зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в ефірі громадського радіо Головний військовий прокурор Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 публічно звинуватив її як адвоката, захисника, у вчиненні кримінального правопорушення - нанесення ножових поранень, що підтверджується матеріалами, викладеними на сторінці в мережі Інтернет. З зазначеного інтерв'ю вбачається втручання в діяльність її як захисника, її особисте життя. За наслідками інтерв'ю була оформлена стаття, яка містить недостовірну та неправдиву інформацію щодо неї, зокрема: «За фактом нанесення тяжких тілесних ушкоджень у липні 2014 року було зареєстровано впровадження» «Ось за цими результатами оперативно-розшукових, слідчих і негласно-слідчих дій, які в межах чинного законодавства проводила під процесуальним керівництвом прокуратура Київської області, віднайдено предмет злочину, тобто кухонний ніж. Він ідентифікований, проведено експертизи, і адвокату ОСОБА_1, яка зірвала останнє судове засідання, нібито пішовши для проведення слідчих дій прокуратури Київської області, оголошено підозру.» «Вона не прийшла взагалі ні в суд, ні па допит». «Хай витягнуто всю брудну спільну й внутрішню білизну з кривавими потьоками, які зробила співмешканка своєму співмешканцю». Вислови, проголошені відповідачем у прямому ефірі Громадського радіо є такими, що не відповідають дійсності, містять недостовірну та непідтверджену інформацію щодо неї. Так, відповідач визнав її винною у завданні ножових поранень потерпілому у справі; повідомив про оперативно-розшукові заходи, вчинені щодо неї, а також зазначив про знайдення предмету злочину - кухонного ножа, що явно не відповідає реальним обставинам справи та не може бути розповсюджено Головним військовим прокурором, який підтримує обвинувачення у кримінальному провадженні № 0001788 щодо її підзахисного - ОСОБА_7 Окрім того, відповідачем вчиняються зазначені дії задля дискредитації її як захисника ОСОБА_7 та усунення її від подальшої участі у справі. На час звернення з цим позовом до суду жодної підозри їй пред'явлено не було, вона з'явилася за викликом до Прокуратури Київської області 27.01.2016 року, що підтверджується відміткою прокурора відділу прокуратури Київської області ОСОБА_8, жодних дій, направлених на завдання будь-кому тілесних ушкоджень не вчиняла. Вважає, що відповідач навмисно розповсюдив недостовірну інформацію, намагаючись в такий спосіб завдати шкоду честі, гідності та діловій репутації, а також з метою її дискредитації.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27.01.2017 року позовні вимоги залишено без задоволення.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, судом не було задоволено її клопотання про виклик та допит відповідача Головного військового прокурора Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 та про витребування інформації. Суд не врахував, що відповідач порушив п.1.8 наказу ГПУ від 18.09.2015 року «Про організацію інформування суспільства щодо діяльності органів прокуратури України» та поширив інформацію щодо підозрюваної особи. Ті пункти постанови Пленуму Верховного Суду України, на які послався суд дають підстави для задоволення її позову. Судом не враховано, що вона звернулася з позовом до ОСОБА_3, як до посадової особи. Суд не врахував ст. 9, 32 Коституції України, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод. Судом неправильно встановлено обставини щодо строку порушення кримінального провадження відносно неї.

Позивач надіслала клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки вона перебуває за межами України. Проте, таке клопотання колегією суддів відхилено, причини неявки визнані неповажними, так як у клопотанні не зазначено поважних причин необхідності виїзду за межі України у період розгляду справи.

Інші сторони в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомили, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в ефірі громадського радіо Головним військовим прокурором Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 було надано інтерв'ю, яке в подальшому викладене та знаходиться в мережі Інтернет на сторінці Громадського радіо, наступного змісту: «ОСОБА_9: Во время рассмотрения этого дела, появляется другое - в отношении адвоката ОСОБА_10 - это адвокат ОСОБА_11. В июле 2014 года, то есть полтора года назад, был вроде инцидент - она нанесла ножевые ранения своему сожителю. Это произошло в июле 2014 года, а дело открыто только сейчас.

ОСОБА_12: Кожен випадок потрапляння особи з нанесеними та тілесними ушкодженнями, які загрожують життю, реєструється за повідомленнями чи «швидкої допомоги», чи лікарів, чи самого потерпілого. За фактом нанесення тяжких тілесних ушкоджень у липні 2014 року було зареєстровано впровадження. Були проведені ті чи інші слідчі дії. Відповідно, якщо люди співмешкали разом і дійшло до несприйняття один одного й це закінчилося неодноразовими зазіханнями з колючо-ріжучими предметами, яким являється кухонний ніж, на свого співмешканця, з яким обіймалися й ділили спільний бюджет, то, напевно, когось щось дістало. Якщо людина, яка співмешкала з громадянкою ОСОБА_1 прийшла та наполягала на її розшуку та притягненні до кримінальної відповідальності, то є зобов'язання українського законодавця та правоохоронця виконати ті чи інші дії. Ось за цими результатами оперативно-розшукових, слідчих і негласно-слідчих і, які в межах чинного законодавства проводила під процесуальним керівництвом прокуратура Київської області, віднайдено предмет злочину, тобто кухонний ніж. Він ідентифікований, проведено експертизи, і адвокату ОСОБА_1, яка зірвала останнє судове засідання, нібито пішовши для проведення слідчих дій прокуратури Київської області, оголошено підозру.

ОСОБА_9: А почему сорвала? У нее была повестка.

ОСОБА_12: У неї була повістка на 11 годину дня, а засідання - на 10.30. Вона не прийшла взагалі ні на суд, ні на допит. Я не хочу коментувати цю справу, якщо ви хочете деталі знати, звертайтеся до прес-служби прокуратури Київської області. Це не відноситься до компетенції військової прокуратури. Тим більше не є предметом справи ОСОБА_7 та ОСОБА_15. Але закон є рівний для всіх. І він говорить, що той суб'єкт, яким являється народний депутат, депутати відповідних рівнів, серед яких і адвокати, кримінальне провадження й підозра може бути підписана заступником або прокурором відповідного рівня.

ОСОБА_9: Вопрос только в одном - почему в июле 2014 был инцидент, а в августе, спустя год, только было зарегистрировано дело.

ОСОБА_12: З чого це ви взяли?

ОСОБА_9: Из разговоров с тем же потерпевшим ОСОБА_13, который говорил, что несколько раз обращался, а не хотели регистрировать.

ОСОБА_12: Я не переймаюся справами приватноособистих стосунків окремо взятого адвоката десь на території її мешкання. Моє завдання - довести злочин військових, вчинений на території України. Якщо хтось щось коментує, у тому числі й потерпілий, це його право. Після оголошення підозри надаються матеріали сторонам процесу, у тому числі підозрюваному. Вона вивчає, знайомиться й відправляється в суд. Якщо дуже комусь буде цікаво, і хтось вважає себе невинним, то зробимо все це публічно. Хай витягнуть всю брудну вільну й внутрішню білизну з кривавими потьоками, які зробила співмешканка своєму співмешканцю.»

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що вказані вислови не є недостовірними, та такими, що порушують особисті права позивача. Інформація яка була поширена посадовою особою Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України в ефірі громадського радіо ІНФОРМАЦІЯ_1 року відповідає тому, що в провадженні прокуратури Київської області дійсно знаходилось кримінальне провадження яке було внесено до ЄРДР. У цьому кримінальному провадженні проводились слідчі (розшукові) дії та було складено повідомлення про підозру ОСОБА_1 Та обставина, що інформація містить неточності у часі реєстрації кримінального провадження та відомостях щодо невручення повідомлення про підозру, не свідчить про її недостовірність, та не підлягає спростуванню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1, 4, 7 та 8 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, вважається юридична особа, у якій вона працює.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

За матеріалами справи встановлено, що за фактом спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_13 було відкрите кримінальне провадження № 00006595 від 09.07.2015 року за п. 1 ст. 121 КК України, досудове розслідування в якому проводить слідче управління Головного управління Національної поліції в Київській області.

За результатами розслідування прокурором Київської області ОСОБА_1. 21.01.2016 року повідомлено про підозру. Під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_1 виявлено та вилучено ніж.

Досудове розслідування кримінального провадження зупинено на підставі п. 1 ст. 280 ЦК України, у зв`язку із захворюванням підозрюваної.

За вказаних обставин суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що інформацію, яку надав Головний військовий прокурор Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 в інтерв`ю з ОСОБА_14 не можна визнати недостовірною.

Неточність у даті порушення кримінального провадження та щодо обставин вручення підозри сама по собі не робить інформацію такою, що порочить честь, гідність чи ділову репутацію позивачки.

За змістом інформації Головний військовий прокурор Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 не надає будь - якої оцінки здобутим у ході досудового розслідування фактичним даним, які б свідчили про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення. Навпаки він вказує на те, що не бажає коментувати цю справу, вказує, що це не відноситься до компетенції військової прокуратури, не є предметом справи ОСОБА_7 та ОСОБА_15 та пропонує особі, яка задала питання звернутися до прес-служби прокуратури Київської області.

Відповідно до п. 1.8 наказу Генеральної прокуратури України від 18.09.2015 року № 218 «Про організацію інформування суспільства щодо діяльності органів прокуратури України» першому заступнику та заступникам Генерального прокурора України, заступнику Генерального прокурора України - Головному військовому прокурору, заступнику Генерального прокурора України - керівнику Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (після призначення), керівникам регіональних та місцевих прокуратур наказано не допускати поширення даних про особу підозрюваного, обвинуваченого або підсудного до набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо нього, а стосовно потерпілого - без його згоди.

З інтерв`ю вбачається, що про кримінальне провадження відносно адвоката ОСОБА_1 за фактом нанесення у липні 2014 року ножового поранення своєму співмешканцю вказує ОСОБА_14, що свідчить про те, що інформація про особу підозрюваної вже була відома.

Відтак доводи апеляційної скарги про порушення Головним військовим прокурором Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 п. 1.8 вищевказаного наказу не можна визнати обґрунтованими. Навпаки із загального змісту інтерв`ю вбачається, що останній бажає уникнути обговорення питання щодо ОСОБА_1, вказуючи на загальний порядок реєстрації повідомлень, вручення підозри, ознайомлення з матеріалами справи.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді