Справа № 682/1051/17
Провадження № 2/682/519/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2017 року Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі : головуючого судді Зеленської В.І., при секретарі Кондратюк Л.О., з участю позивача ОСОБА_1, представника позивача - адвоката Гіжицького А.П., відповідача ОСОБА_3, представника відповідача - адвоката Призиглей М.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Славута цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Славутської районної ради Хмельницької області, Славутської районної державної адміністрації Хмельницької області, третя особа - Комунальне підприємство "Славутське бюро технічної інвентаризації", про скасування рішення Славутської районної ради Хмельницької області № 53 від 24.03.1988 р. «Про оформлення права власності ОСОБА_3 на будинок АДРЕСА_1" та скасування Свідоцтва про право власності на нерухоме майно,

в с т а н о в и в

14.04.2017 р ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, Славутської районної ради Хмельницької області, третя особа - комунальне підприємство "Славутське бюро технічної інвентаризації", про скасування рішення Славутської районної ради Хмельницької області №53 від 24.03.1988 року «Про оформлення права власності ОСОБА_3 на будинок АДРЕСА_1 та скасування Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 23.10.2003 року ОСОБА_3 на будинок АДРЕСА_1.

15.05.2017 р до початку судового розгляду представник позивача - адвокат Гіжицький А.П. подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить скасувати рішення Славутської районної ради Хмельницької області №53 від 24.03.1988 року «Про оформлення права власності ОСОБА_3 на будинок АДРЕСА_1 та скасувати Свідоцтво про право власності серія НОМЕР_1 на нерухоме майно, видане 23.10.2003 року ОСОБА_3 на будинок АДРЕСА_1.

16 травня 2017 р судом залучено до участі у справі в якості співвідповідача Славутську районну державну адміністрацію Хмельницької області, як правонаступника виконакому Славутської районної ради Хмельницької області відповідно до п. 3 Указу Президента України N 70/99 від 27.01.99 р. про затвердження Положення про місцеву державну адміністрацію.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав і пояснив, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1. Його матір'ю була ОСОБА_6. У 1971 році в АДРЕСА_1 був побудований житловий будинок, власником якого в погосподарських книгах Улашанівської сільської ради Славутського району була ОСОБА_6. В цьому будинку були зареєстровані також він та його сестра ОСОБА_3. У 1980 році мати - ОСОБА_7 померла. На момент смерті матері він та його сестра ОСОБА_3 були неповнолітніми та фактично прийняли спадщину після смерті матері - ОСОБА_6 У 1985 р він був призваний на строкову військову службу, після закінчення якої залишився у Збройних силах до 1993 року. Повернувшись додому у 1993 р, займався господарськими справами, влаштовував особисте життя, не мав достатньо коштів для оформлення спадкових прав після смерті матері, тому до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на будинок АДРЕСА_1 звернувся лише у січні 2017 року. Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, строком не обмежена. Тому отримання свідоцтва про право на спадщину є правом спадкоємця, яке він може здійснити у будь-який час. Нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_6 у зв'язку з тим, що правовстановлюючі документи на спадкове нерухоме майно - будинок АДРЕСА_1, видані ОСОБА_3 З повідомлення Улашанівської сільської ради Славутського району від 10.11.2016 р йому стало відомо, що після смерті ОСОБА_6 власником будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 Документами, що підтверджуються право власності відповідачки ОСОБА_3 на вказане майно, є рішення виконкому Славутської районної ради Хмельницької області №53 від 24.03.1988 року «Про оформлення права власності ОСОБА_3 на будинок АДРЕСА_1» та Свідоцтво про право власності серія НОМЕР_1 на нерухоме майно, видане 23.10.2003 року ОСОБА_3 на будинок АДРЕСА_1 на підставі рішення виконкому Славутської районної ради Хмельницької області №53 від 24.03.1988 року. Вважає що рішення виконавчого комітету Славутської районної ради № 53 від 24.03.1988 р та Свідоцтво про право власності серія НОМЕР_1 на нерухоме майно, видане 23.10.2003 року ОСОБА_3 на будинок АДРЕСА_1 є незаконними, такими, що порушують його спадкові права, а тому підлягають скасуванню. Просить позов задовольнити.

Представник позивача - адвокат Гіжицький А.П. підтримав позовні вимоги та пояснив, що про порушення свого права на спадкове майно позивач дізнався у листопаді 2016 р з листа Улашанівської сільської ради Славутського району № 446 від 10.11.2016 р, а отже відповідно до ст.. 261 ЦК України не пропустив строк позовної давності, про застосування якого просить відповідач ОСОБА_3 Тому просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала і пояснила, що у 1980 році померла її мати - ОСОБА_6 На момент смерті матері вона та її рідний брат - позивач ОСОБА_1 були неповнолітніми. У 1985 р ОСОБА_1 пішов служити в армію, повернувся у 1993 р. Фактично позивач постійно проживав в АДРЕСА_2, в будинку баби; на будинок АДРЕСА_1 не претендував. Тому у 2003 році за згодою ОСОБА_1 вона оформила своє право власності на будинок АДРЕСА_1, а у 2004 р подарувала позивачу 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_2, який успадкувала за заповітом після смерті баби. Свідоцтво про право власності на спірний будинок їй видало КП Славутське БТІ. Вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими. Також вважає, що позивач міг оформити свої спадкові права на будинок після смерті матері, але вчасно до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом не звернувся. Крім цього, позивач, оскаржуючи рішення виконкому Славутської районної ради № 53 від 24.03.1988 р та Свідоцтво про право власності серія НОМЕР_1 на нерухоме майно, видане 23.10.2003 року ОСОБА_3 на будинок АДРЕСА_1, пропустив строк позовної давності, що є підставою для відмови в задоволенні позову. Просить відмовити в задоволенні позову, оскільки вважає позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними.

Представник відповідача - адвокат Призиглей М.І. просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що будинок АДРЕСА_1 не був зареєстрований в установленому порядку, не був закінчений будівництвом, так як відсутній акт про прийняття цього будинку в експлуатацію; земельна ділянка для його обслуговування була виділена лише у 1996 році для ОСОБА_3 Крім цього, позивач ОСОБА_1 по досягненню повноліття не звернувся до нотаріуса та не отримав свідоцтво про право на спадщину за законом. Можливість та обов'язок особи знати про стан своїх майнових прав презумується, а тому твердження представника позивача про те, що позивач не знав про порушення свого права є безпідставним. Просить застосувати строк позовної давності до позовних вимог та відмовити в задоволенні позову.

В письмових запереченнях проти позову представник Славутської районної державної адміністрації Іванов М. просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що позивачем не надано правовстановлюючих документів, які підтверджують наявність у померлої ОСОБА_6 права власності на житловий будинок в АДРЕСА_1, оскільки відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 р визначено, що реєстрації підлягають будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності. Будинки, що підлягають реєстрації, повинні бути закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої Ради. Оскільки померла ОСОБА_6 за життя не набула право власності на будинок, його юридично не існувало, як об'єкта права власності, відповідно спірний будинок не входить до складу спадкового майна. Тому у позивача відсутнє право, яке підлягає захисту. Просить відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача Славутської районної ради Хмельницької області в судове засідання не з'явився, в заяві до суду просить розглянути справу за його відсутності.

Представник третьої особи КП «Славутське БТІ» в судове засідання не з'явився, в заяві до суду просить розглянути справу за його відсутності.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд знаходить, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідач - Славутська районна державна адміністрація Хмельницької області в письмових запереченнях посилається на Інструкцію про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 р , яка визначає обов"язок реєстрації будинків і домоволодінь в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності .

Разом з тим, відповідно до Листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. N 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 07 грудня 1990 року N 553-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року N 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за N 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року N 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року N 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року N 1/5, та іншими нормативними актами.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками N 32 та N 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди в селі не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року N 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року N 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Встановлено, що у погосподарській книзі № 3 Улашаніської сільської ради Славутського району на 1980-1982 роки на сторінці 5 зворот - 6 міститься запис про право власності ОСОБА_6 на житловий будинок 1971 року забудови, загальною площею 28 кв.м. в с. Улашанівка. Разом з ОСОБА_6 в цьому будинку проживали члени сімї: дочка - ОСОБА_3, 1963 р.н., син - ОСОБА_1, 1966 року народження .

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8), про що внесено запис у по господарську книгу.

Відповідно до ст.. 529 ЦК УРСР, що діяв на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6, позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_3 були спадкоємцями ОСОБА_6 першої черги за законом.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застореженнями. прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

За ст.. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

На час відкриття спадщини позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_3 були неповнолітніми та проживали разом із спадкодавцем, а отже фактично прийняли спадщину.

На час звернення до суду позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_3 не отримали свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ст. 560 ЦК УРСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину.

Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини (ст.. 561 ЦК УРСР).

Проте нормами цих статтей, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину.

Таким чином право позивача ОСОБА_1 на спадщину не втрачене.

Разом з тим, судом встановлено, що у погосподарській книзі № 3 Улашаніської сільської ради Славутського району за 1980-1982 роки на сторінці 5 зворот - 6 закреслений запис про голову сім'ї - ОСОБА_6 та вказано головою сім'ї ОСОБА_3 без посилання на будь-які правові підстави внесення такого запису. Отже, ОСОБА_3 відповідно до запису у погосподарській книзі стала власником житлового будинку 1971 року забудови, загальною площею 28 кв.м. в с. Улашанівка без жодних правових підстав.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року N 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Тому, 24.03.1988 року виконавчий комітет Славутської районної ради народних депутатів прийняв рішення № 53 «Про оформлення права власності на жилі будинки в селі Улашанівка Улашанівської сільської ради народних депутатів Славутського району» (а.с.14) та постановив оформити право власності і видати свідоцтва на житлові будинки в селі Улашанівка громадянам на правах особистої власності за списком, що дадається. У Списку володільців будинків в с. Улашанівка Славутського району за порядковим № 199 володільцем будинку АДРЕСА_1 вказана ОСОБА_3 (а.с.15-16).

Однак, вказане рішення в частині оформлення права власності і видачі свідоцтва на житловий будинок АДРЕСА_1 ОСОБА_3 суд вважає незаконним, так як судом встановлено відсутність у відповідача ОСОБА_3 права на все домоволодіння у АДРЕСА_1 і таке рішення порушує право позивача ОСОБА_1 на спадщину після смерті матері.

Незаконне рішення виконавчого комітету Славутської районної ради від 24.03.1988 року № 53 стало підставою для видачі Славутським бюром технічної інвентаризації Свідоцтва серії НОМЕР_1 від 23.10.2003 р про право власності ОСОБА_3 на нерухоме майно - домоволодіння у АДРЕСА_1 (а.с.12).

А тому суд знаходить, що Свідоцтво серії НОМЕР_1 від 23.10.2003 р про право власності ОСОБА_3 на нерухоме майно - домоволодіння у АДРЕСА_1 слід скасувати.

При цьому суд вважає, що дарування ОСОБА_3 ОСОБА_1 1/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями в АДРЕСА_2 (а.с.93), не впливає на права та обов'язки сторін щодо будинковолодіння АДРЕСА_1.

Щодо заяви відповідача ОСОБА_3 про застосування строку позовної давності до позовних вимог, то суд вважає таку вимогу недоведеною з наступних підстав.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ст.. 261 ЦК України).

Судом встановлено, що право позивача ОСОБА_1 на спадкове майно після смерті матері - ОСОБА_6 не припинилося.

На час відкриття спадщини позивач був неповнолітнім, тому не міг захистити свої права самостійно.

З 1985 р по 1993 р позивач перебував на службі у Збройних Силах (а.с. 6), а отже в цей період не знав і не міг знати про внесення запису в погосподарську книгу № 3 Улашанівської сільської ради Славутського району щодо зміни власника будинковолодіння АДРЕСА_1 з ОСОБА_6 на ОСОБА_3

Знаючи про наявність права на спадкове майно, 11 січня 2017 р. ОСОБА_1 правомірно звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері - ОСОБА_6 на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.111).

З повідомлення Улашанівського сільського голови від 10.11.2016 р № 466 стало відомо, що згідно по господарської книги сільської ради № 3 на 1980-1982 роки після смерті ОСОБА_6 власником будинку по АДРЕСА_1 являлась ОСОБА_3 (а.с.9).

Додатками N 32 та N 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року N 1/5, було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

Однак, офіційна довідка № 549 про те, що згідно із записом в погосподарській книзі №3 на 1980-1982 роки Улашанівської сільської ради Славутського району Хмельницької області після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, власником будинку являлась ОСОБА_3, була видана лише 03.05.2017 р (а.с.91).

Документи про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, видані відповідачці ОСОБА_3 , зберігалися у останньої, тому не могли бути відомі позивачу.

Таким чином суд знаходить, що до дня звернення до суду з позовом на захист своїх спадкових прав позивач ОСОБА_1 не знав і не міг знати про порушення свого права на нерухоме майно, а тому він не пропустив строк позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного права.

На підставі викладеного позов слід задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_3 є інвалідом ІІ Групи, а отже звільняється від сплати судових витрат відповідно до ст. 7 Закону України "Про судовий збір". Тому відповідно до ст. 88 ЦПК Укроаїни судові витрати слід відшкодувати позивачу за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 529, 548, 549, 560, 561 ЦК УРСР (1963 р), ст.ст. 256, 257, 261 ЦК України, суд

в и р і ш и в

Позов задовольнити.

Скасувати рішення виконкому Славутської районної ради Хмельницької області № 53 від 24.03.1988 р в частині оформлення права власності ОСОБА_3 на будинок АДРЕСА_1.

Скасувати Свідоцтво про право власності серія НОМЕР_1 на нерухоме майно, видане 23.10.2003 року ОСОБА_3 на будинок АДРЕСА_1.

Відшкодувати ОСОБА_1 судові витрати в сумі 640 грн 00 коп за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Хмельницької області через Славутський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Зеленська В. І.