Справа № 466/6439/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2017 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Свірідової В.В.

з участю секретаря Шаповалової Ю.О.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

06.09.2017 ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, в якому просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 кошти за договором позики в розмірі 48 077,58 грн. та судові витрати по справі - судовий збір в сумі 1 280,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 13 березня 2013 року позивач надала відповідачу позику в сумі 24 000,00 грн., які останній зобов'язався повернути до 13.09.2014. Взятих на себе зобов'язань щодо повернення коштів відповідач не виконав. З огляду на наведене позивач вимушена звернутись в суд.

Позивач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Просить позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав.

Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи, повно та всебічно дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав та мотивів.

В судовому засіданні встановлено, що 13 березня 2013 року позивач надала відповідачу позику в сумі 24 000,00 грн., які останній зобов'язався повернути до 13.09.2014 (а.с. 3). У визначений строк - 13.09.2014 відповідач боргу не повернув, чим порушив взяті на себе зобов'язання.

Дані обставини стверджуються поясненнями сторін в судовому засіданні та долученим до справи письмовим доказом, а саме: розпискою відповідача від 13.03.2013.

У відповідності до ст. 1046 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Розпискою було встановлено, що відповідач зобов'язується повернути грошові кошти в сумі 24 000,00 грн. до 13.09.2014.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

У визначений строк - 13.09.2014 відповідач боргу не повернув, чим порушив взяті на себе зобов'язання.

У відповідності до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 24 077,58 грн. за прострочення виконання грошового зобов'язання є обґрунтованим.

Виходячи з вищенаведеного, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідач не повернув позивачеві позичену в нього грошову суму у визначений договором строк, та дані кошти не повернуто на час ухвалення рішення, суд прийшов до висновку, що позов є підставним та обґрунтованим і підлягає до задоволення.

В порядку ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 280,00 грн.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 169, 209, 212, 214- 215, 218 ЦПК України , суд ,

ВИРІШИВ :

позовну заяву задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2,1987 року народження, на користь ОСОБА_3 кошти за договором позики в розмірі 48 077 грн. 58 коп. та судові витрати по справі-судовий збір в сумі 1280 грн., а всього 49 357 грн.58 коп. (сорок дев»ять тисяч триста п»ятдесят сім грн.58 коп.)

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м .Львова шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя В. В. Свірідова