Справа № 750/4922/17 Провадження № 22-ц/795/1861/2017 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції - Литвиненко І. В. Доповідач - Євстафіїв О. К.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіЄвстафіїва О.К.,
суддів:Бечка Є.М., Шарапової О.Л.,
при секретарі:Нечасному О.Л.,
за участю:позивача ОСОБА_5 та його представника - адвоката Лутай Н.М., відповідача ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_7 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 вересня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, стягнення грошових коштів, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс»,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати дане рішення та ухвалити рішення про відмову у задоволенні позову.

У травні 2017 року ОСОБА_5 пред'явив позов до ОСОБА_7, в якому, після уточнення позовних вимог, остаточно просив визнати спільною сумісною власністю подружжя автомобіль марки Кіа Rіо, 2014 року випуску, державний реєстраційний № НОМЕР_1, та стягнути з ОСОБА_7 1/2 частину вартості даного автомобіля у сумі 140000 грн 00 коп. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що з 04.10.2003 по 11.04.2016 сторони перебували у шлюбі, в період якого (у березні 2014 року) за спільні кошти придбали вищевказаний автомобіль, право власності на який було зареєстровано за відповідачем. У листопаді 2015 року остання без відома позивача продала спірний автомобіль та самостійно розпорядилася отриманими від його продажу коштами, які використані нею не в інтересах сім'ї.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково: з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 стягнуто 140000 грн 00 коп. на відшкодування вартості 1/2 частини спірного автомобіля та 1400 грн 00 коп. на відшкодування судових витрат; в іншій частині позову відмовлено.

Доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:

- шлюбні відносини між сторонами припинилися в середині 2013 року і з цього часу ОСОБА_7 веде спільне господарство з ОСОБА_8 У березні 2014 року відповідач разом з ОСОБА_8 за їхні особисті кошти придбали спірний автомобіль. Позивач у придбанні даного автомобіля ніякої участі не брав. Вибір автомобіля, його придбання ОСОБА_7 здійснила разом з ОСОБА_8 і саме останній опікувався його технічним обслуговуванням. Частину коштів на придбання автомобіля відповідач отримала у ОСОБА_8 - у розмірі 53000 грн 00 коп., та у своєї матері - у розмірі 20000 грн 00 коп.; позивач коштів на придбання автомобіля не давав і даний факт ним не спростовано,

- відсутність у ОСОБА_5 претензій до ОСОБА_7 з приводу спірного автомобіля підтверджується складеною сторонами 13.06.2016 розпискою про поділ їхнього спільного рухомого майна, де про автомобіль не йдеться. Крім того, на той час автомобіль вже було переоформлено на матір ОСОБА_7,

- даний позов є надуманим, так як його подано після пред'явлення ОСОБА_7 позову до ОСОБА_5 про поділ будинку.

У судовому засіданні ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримала, а ОСОБА_5 та його представник її не визнали.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення, що оскаржується, суд І інстанції виходив з того, що автомобіль Кіа Rіо, 2014 року випуску, державний реєстраційний № НОМЕР_1, був спільним майном сторін як такий, що придбаний ними у шлюбі, який після припинення сторонами шлюбних стосунків відповідач відчужила без згоди позивача, та що позивачем не оспорюються угоди, відповідно до яких даний автомобіль відчужено. Ці висновки суду є вірними.

Так, по справі встановлено наступне.

З 04.10.2003 сторони перебували у шлюбі, що підтверджується витягом з паспорта ОСОБА_5 (арк. 6-7).

У період шлюбу - 20.03.2014 ОСОБА_7 придбала через ПАТ «Чернігів-Авто» автомобіль Kia Rio 1.4 LX 4dr 4A/T, НОМЕР_2, № кузова НОМЕР_3, 2013 року випуску, за 157000 грн 00 коп., що підтверджується копією рахунку-фактури вказаного товариства № 214122-Y02834/1 від 20.03.2014 та копією квитанції № QS01 від 20.03.2014 (арк. 34, 35).

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11.04.2016 по справі № 751/2553/16-ц за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу шлюб між сторонами розірвано. У цьому рішенні зазначено, що шлюбні відносини між ними фактично припинилися з листопада 2014 року, що з цього часу ОСОБА_7 проживає з іншим чоловіком, від якого 14.09.2015 вона народила дитину (копія цього рішення на арк. 9).

Відповідно до відомостей від 11.08.2017 (вих. № 31/25/13-23230, наданих територіальним сервісним центром Регіонального сервісного центру в Чернігівській області № 7441, 20.03.2014 спірний автомобіль зареєстровано за ОСОБА_7 з присвоєнням йому державного номерного знака НОМЕР_1; 24.11.2015 даний автомобіль перереєстровано на ОСОБА_9 (арк. 50).

Згідно з копією акту виконаних робіт № ЗА-0009845 від 22.04.2014, спірний автомобіль проходив технічне обслуговування у ПКТ «Чернігів-Авто», замовником та платником якого виступала ОСОБА_7, але цей акт підписано ОСОБА_8 (арк. 29-31).

ОСОБА_7 та ОСОБА_5 домовилися про поділ спільного рухомого майна, про що 13.06.2016 ними складено відповідну розписку, в якій про спірний автомобіль не йдеться (копія цієї розписки на арк. 32).

24.11.2015 право власності на автомобіль Kia Rio, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, було зареєстровано за матір'ю відповідача ОСОБА_9, а 23.12.2016 його продано ТОВ «Автокредит Плюс» за 280000 грн 00 коп., що підтверджено інформацією територіального сервісного центру Регіонального сервісного центру в Чернігівській області № 7441 від 11.08.2017 (вих. № 31/25/13-2323) і копією заяви про приєднання до договору купівлі-продажу відповідного змісту (арк. 49-50, 33). Згідно з вказаною інформацією, реєстрація права власності ТОВ «Автокредит Плюс» на спірний автомобіль здійснена 27.12.2016 і станом на 11.08.2017 право власності на нього залишається зареєстрованим за цим товариством (арк. 49-50).

21.02.2014, 18.03.2014 та 29.04.2014 ОСОБА_7 зі свого рахунку в банку здійснювала переказ коштів на рахунок ОСОБА_8 у ПАТ КБ «ПриватБанк», у сумах 600 грн 00 коп., 10000 грн 00 коп., 600 грн 00 коп. і 600 грн 00 коп., а 01.09.2014 і 02.10.2014 ОСОБА_8 здійснював перерахунок коштів на рахунок ОСОБА_7 у ПАТ КБ «ПриватБанк» у сумах 360 грн 00 коп. і 1000 грн 00 коп., що підтверджується копіями платіжних доручень відповідного змісту №№ 0, 5, Р24А91546, Р24А71429, 7, 6 (арк. 83-88).

Доказів того, що кошти, виручені від продажу автомобіля Kia Rio, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_7 витрачено в інтересах сім'ї, яку вона мала у період шлюбу з ОСОБА_5, у справі нема.

Із встановленого апеляційний суд робить наступні висновки.

Спірний автомобіль придбано у період перебування ОСОБА_7 з ОСОБА_5 у шлюбі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Отже ОСОБА_7 мала надати суду докази, що підтверджували б факт придбання нею спірного автомобіля за кошти, що є її особистою власністю. Але таких вона суду не надала.

Будь-яких доказів, які б вказували на фінансову участь ОСОБА_8 або ОСОБА_9 (матері ОСОБА_7) у придбанні спірного автомобіля, справа також не містить.

Так, з платіжних доручень №№ 0, 5, Р24А91546, Р24А71429, 7, 6 вбачається, що між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 малися взаємовідносини грошового характеру, але у цих дорученнях не міститься відомостей про те, що рух коштів згідно з ними мав яке-небудь відношення до придбання ОСОБА_7 спірного автомобіля.

Акт виконаних робіт № ЗА-0009845 від 22.04.2014 не підтверджує фінансової участі ОСОБА_8 у придбанні автомобіля, про який йдеться.

Розписка від 13.06.2016, складена ОСОБА_7 та ОСОБА_5 про поділ спільного рухомого майна, не містить інформації щодо того, за які кошти придбано спірний автомобіль та чиєю власністю він є.

З викладеного випливає, що в силу ст.ст. 60 ч. 2, 61 СК України спірний автомобіль на момент його відчуження ОСОБА_9 був спільною сумісною власністю сторін як такий, що набутий ними за час шлюбу. Отже згідно з ст.ст. 63, 65 ч. 1, 67 СК України ОСОБА_7 не мала права його відчужувати без згоди ОСОБА_5 Оскільки всупереч цим нормам права автомобіль, про який йдеться, відповідачем відчужено без згоди позивача, то суд І інстанції законно стягнув на користь позивача з відповідача половину його вартості.

Зі змісту апеляційної скарги випливає, що рішення місцевого суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання спірного автомобіля спільною сумісною власністю сторін фактично не оскаржується.

Апеляційний суд вирішує справу як на підставі доказів, наданих суду І інстанції, так і на підставі наданих апеляційному суду доказів, так як всі вони мають виключне значення для справи.

Таким чином, підстав для скасування оскаржуваного рішення не встановлено.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхилити, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але вона може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: