У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Леванчука А.О., МаляренкаА.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради до ОСОБА_4 про стягнення надміру виплаченої щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, за касаційною скаргою Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради на рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 19 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що ОСОБА_4. перебувала на обліку в управлінні соціального захисту населення в Київському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, як отримувач щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, проте 24 листопада 2014 року при зверненні із заявою про призначення їй такої допомоги не зазначила про те, що її чоловіку належить на праві приватної власності Ѕ частини садового будинку за адресою: АДРЕСА_1, що відповідно до п. 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505 (далі - Порядок), є підставою для ненарахування відповідачу вказаної допомоги.

Вказував, що за період з 24 листопада 2014 року по 23 травня 2015 року ОСОБА_4 безпідставно отримала щомісячну адресну допомогу у розмірі 5 282 грн 14 коп.

Просив стягнути з відповідача надмірно виплачену щомісячну адресну допомогу за період з 24 листопада 2014 року по 23 травня 2015 року у розмірі 5 282 грн 14 коп.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 19 січня 2017 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що з 24 листопада 2014 року ОСОБА_4 перебувала на обліку в Управлінні соціального захисту населення в Київському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, як отримувач щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, та за період з 24 листопада 2014 року по 23 травня 2015 року отримала щомісячну адресну допомогу на загальну суму 5 282 грн 14 коп.

Відповідно до ст. 6 Порядку грошова допомога не призначається, зокрема, коли будь-хто з членів сім'ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім'ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку (п. 11 Порядку).

Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг не містить поняття житлового приміщення.

Статтею 379 ЦК України визначено поняття житла: «житло фізичної особи є житловий будинок, квартира, інші приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них». Житло, за цією статтею, є поєднуючим поняттям, яке включає в себе житлові будинок, квартиру, садибу, котедж, дачу, які розраховані на тривалий строк служби і призначені для проживання. Не можуть вважатися житлом окремі виробничі приміщень вагончики, підвали, сараї, гаражі, збірно-розбірні, пересувні, контейнерні та інші підсобні споруди, а також приміщення, призначені для тимчасового перебування особи.

Поняття «садовий будинок» надано тільки «Будівельних нормах і правилах» № 4-8 ДБН 36-92. Садовий будинок будівля для літнього (сезонного) використання, яке в питаннях нормування площі забудови, зовнішніх конструкцій та інженерного обладнання не відповідає нормативам, встановленим для жилих будинків.

Матеріали справи не містять даних про те, що садовий будинок, Ѕ частини якого належить на праві власності чоловікові відповідача, є житловим приміщенням, придатним для постійного проживання осіб.

Колегія суддів погоджується з висновком судів про те, що ОСОБА_4 у період з листопада 2014 року по травень 2015 року правомірно отримувала щомісячну адресну допомогу як внутрішньо переміщена особа для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, та правильно відмовили у задоволенні позову.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків суду вони не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а судові рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 19 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

СитнікО.М. Леванчук А.О. Маляренко А.В.