Справа № 454/1755/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Веремчук О.А.
Провадження № 22-ц/783/2307/17 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П. і Савуляк Р.В.

при секретарі Куцик І.Б.

з участю представника позивача ОСОБА_3-ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5-ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 31 січня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 та ОСОБА_7 про визнання проживання в житловому незавершеному будівництвом будинку без згоди позивача незаконним та стягнення судових витрат,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 31 січня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржила позивач - ОСОБА_3. Вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Стверджує, що ОСОБА_7 незаконно проживає в АДРЕСА_1 Також вважає, що суд розглядав справу не в межах позовних вимог. Окрім цього вважає, що суд незаконно відніс ОСОБА_7 до членів сім"ї співвласників будинку. В апеляційній скарзі просить рішення Сокальського районного суду Львівської області від 31 січня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовної вимоги. Вирішити питання судових витрат.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 не підлягає до задоволення із наступних підстав.

У відповідності до вимог ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов"язна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. За змістом ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що обрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_8 30 серпня 1995 року зареєстрували шлюб.

В січні 2012 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (ОСОБА_8) було розірвано.

Згідно договору купівлі продажу житлового будинку незакінченого будівництвом та земельної ділянки встановлено, що ОСОБА_5 23.12.2005 року купив житловий будинок незакінчений будівництвом (процент готовності якого складає 69%) та земельну ділянку площею 0,0276 га в межах згідно з планом, що знаходяться в АДРЕСА_1

Також встановлено, що 12.04.2014 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 зареєстровано шлюб.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3, суд виходив з тих обставин, що ОСОБА_7, як дружина ОСОБА_5, який має право на частину житлового будинку - незакінчений будівництвом (процент готовності якого складає 69%), користується житлом, яке є у власності її чоловіка, а також, що позивачем не доведено факту чинення перешкод відповідачами у користуванні будинком.

З таким висновком колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Оскільки спірний житловий будинок - незакінчене будівництво (процент готовності якого складає 69%) придбаний під час шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_5, слід вважати, що такий належить їм на праві спільної сумісної власності.

Згідно ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Судом встановлено, що спірний житловий будинок, процент готовності якого складає 69 відсотків, є незавершиним будівництвом, такий не прийнятий в експлуатацію та відсутнє свідоцтво про право власності, в зв"язку з чим, слід вважати, що до моменту завершення спірного будинку, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 фактично належать матеріали, обладнання з якого збудовано будинок на 69%.

На підставі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

У п.33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" роз'яснено, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57-59 ЦПК України), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, - кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. ст. 10, 60, 61 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню.

Згідно ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Колегія суддів вважає, що ОСОБА_7 як дружина (член сім"ї власника) ОСОБА_5, який фактично з 23.12.2005 рокуявляється співвласником незавершеного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 має користуватися майном яке належить її чоловіку.

Суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку, що позов є безпідставний та не підлягає до задоволення, оскільки ОСОБА_7 є дружиною ОСОБА_5, який являється власником частини незавершеного будинку.

Окрім цього, судом вірно звернуто увагу на то, що ні позивач , ні відповідачі на даний час не оформили права власності на житловий незавершений будівництвом будинок по вул. АДРЕСА_1 а в суді на розгляді перебуває інша судова справа про поділ між позивачем та відповідачем ОСОБА_5 даного житлового незавершеного будівництвом будинку як спільне майно подружжя. Рішення по справі на даний час не прийнято.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 жодним чином висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому у задоволенні такої скарги апелянту слід відмовити, а рішення Сокальського районного суду Львівської області від 31 січня 2017 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, ст. ст.316, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 31 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвали законної сили.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: Н.П. Крайник

Р.В. Савуляк