У х в а л а

іменем україни

21 червня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до відділу освіти Мостиської районної державної адміністрації Львівської області, Крукеницької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Мостиської районної ради Львівської області, профспілкового комітету загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Мостиської районної ради Львівської області про стягнення заробітної плати за час невиконання наказу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мостиського районного суду Львівської області від 29 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 15 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що згідно наказу начальника відділу освіти Мостиської РДА №141-о/с від 29 червня 2011 року він переведений з посади директора школи на посаду вчителя математики з повним тижневим навантаженням Крукеницької ЗОШ І-ІІІ ступенів та у 2011-2012 навчальному році йому надано повне педагогічне навантаження - 18 навчальних годин. Зазначав, що у 2012-2013 навчальному році без його згоди зменшено педагогічне навантаження до 14 навчальних годин, що призвело до зменшення заробітної плати на 7641,03 грн, а у 2013-2014 навчальному році педагогічне навантаження зменшено до 13 навчальних годин, що призвело до зменшення заробітної плати на 9 430,44 грн. Крім того, у 2014-2015 навчальному році педагогічне навантаження зменшено до 8,5 навчальних годин, що станом на 1 липня 2015 року призвело до зменшення заробітної плати на 12 103,87 грн.

Посилаючись на викладене, з урахуванням збільшених позовних вимог, позивач просив стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату у сумі 29 175,34 грн з врахуванням пені та індексу інфляції, а також зобов'язати відповідача виконати наказ від 29 червня 2011 року №141-о/с.

Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 29 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 15 грудня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах його повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, у складі, визначеному цим Законом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, правильно виходив із того, що впродовж 2012-2015 навчальних років систематично відбувалось зменшення кількості учнів та зменшувалася кількість класів, що призвело до відповідного зменшення кількості годин математики на кожного вчителя у навчальному закладі, і як наслідок, - до необхідності зменшення тижневого навантаження педагогічним працівникам, у тому числі, вчителям математики. При цьому про зміну істотних умов праці позивач був повідомлений у передбачений трудовим законодавством спосіб.

З такими висновками судів попередніх інстанцій погоджується і колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, рішення Мостиського районного суду Львівської області від 29 липня 2015 року та ухвала апеляційного суду Львівської області від 15 грудня 2015 року постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Мостиського районного суду Львівської області від 29 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 15 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.О.Карпенко
Судді: Т.Л.Ізмайлова О.В.Кадєтова