Ухвала

Іменем України

28 серпня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,

Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та скасування державної реєстрації права власності за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 08 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду із указаним позовом, посилаючись на те, що 04 вересня 2015 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобелєва A.M. зареєструвала за товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (далі - ТОВ «ФК «Вектор Плюс») належну їм на праві спільної сумісної власності квартиру АДРЕСА_1. Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2015 року визнано протиправним та скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої A.M. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04 вересня 2015 року про державну реєстрацію права власності на зазначену вище квартиру за ТОВ «ФК «Вектор Плюс».

19 листопада 2015 року приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу КрасневичО.А. посвідчив договір купівлі-продажу квартири згідно якого ОСОБА_4 придбав вказану вище квартиру.

Посилаючись на те, що зазначений договір купівлі-продажу укладено після ухвалення адміністративним судом постанови про скасування державної реєстрації права власності на спірну квартиру за ТОВ «ФК «Вектор Плюс», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просили визнати договір купівлі-продажу квартири від 19 листопада 2015 року недійсним, скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 та скасувати рішення про реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняте 19 листопада 2015 року нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Красневичем О.А., про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_4 на об'єкт нерухомого майна квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 66,7 кв. м.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 вересня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 08 грудня 2016 року, позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволено. Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, загальною площею 66,7 кв. м., укладений 19 листопада 2015 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс»» та ОСОБА_4, визнано недійсним. Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на зазначену квартиру. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ТОВ «ФК «Вектор Плюс» просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 відмовити.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Судами встановлено, що 11 травня 2006 року між акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» (далі - АКБ «ТАС-Комерцбанк») та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредитні кошти у розмірі 30 тис. доларів США на строк до 11 травня 2011 року.

На забезпечення виконання цього договору банк того ж дня уклав із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_2, яка належить їм на праві спільної сумісної власності.

28 листопада 2012 року АКБ «ТАС-Комерцбанк» за договором факторингу відступило право вимоги за договором іпотеки ТОВ «ФК «Вектор Плюс».

04 вересня 2015 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобелєва A.M. зареєструвала за ТОВ «ФК «Вектор Плюс» право власності на зазначену вище квартиру.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2015 року визнано протиправним та скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої A.M. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04 вересня 2015 року про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за ТОВ «ФК «Вектор Плюс».

Проте 19 листопада 2015 року ТОВ «ФК «Вектор Плюс» продало зазначену квартиру ОСОБА_4

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частиною 1 ст. 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Суди не підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшли обґрунтованого висновку про те, що відчуження спірної квартири відбулось із порушенням вимог діючого законодавства, зокрема при наявності спору про звернення стягнення на предмет іпотеки та після ухвалення адміністративним судом постанови про скасування запису та рішення про державну реєстрацію права власності на цю квартиру за ТОВ «ФК «Вектор Плюс», тобто за відсутності у останнього права на продаж спірного майна.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції (ст. 335 ЦПК України), висновків апеляційного суду не спростовують та на правильність судового рішення не впливають.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 08 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

І.М.Фаловська