У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Дем'яносова М.В., Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення простроченого грошового зобов'язання, інфляційних витрат та трьох процентів річних,за касаційною скаргою ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5 на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15 липня 2016 року та рішення апеляційного суду Полтавської області від 11 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 березня 2013 року була затверджена мирова угода, за умовами якої в порядку грошової компенсації з ОСОБА_4 на її користь стягнуто 500 тис. грн наступним чином: 50 тис. грн в строк до 30 квітня 2013 року включно на її розрахунковий рахунок, або готівкою безпосередньо їй чи її повноважному представнику, інші 450 тис. грн частинами кожні 3 місяці, але не пізніше ніж у строк до 28 лютого 2014 року. Проте відповідач в добровільному порядку мирову угоду не виконує, до 30 квітня 2013 року 50 тис. грн на її розрахунковий рахунок не перерахував, після вказаного терміну на протязі всього часу перерахував платежами 30 тис. грн, 16 тис. грн, 5 тис. грн, 5 тис. грн, 5 тис. грн, що в сумі склало 61 тис. грн, заборгованість по мировій угоді склала 439 тис. грн.

Просила стягнути з ОСОБА_4 439 тис. грн простроченого грошового зобов'язання відповідно до умов мирової угоди від 25 березня 2013 року, 234 767 грн 23 коп. інфляційних витрат за період з 01 листопада 2014 року по 01 липня 2016 року та три проценти річних за цей же період у розмірі 21 950 грн.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15 липня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 прострочене грошове зобов'язання у розмірі 439 тис. грн, інфляційні витрати за період листопад 2014 року - червень 2016 року включно в сумі 233 359 грн 23 коп. та три проценти річних за період листопад 2014 року - червень 2016 року включно в сумі 21 938 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Додатковим рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02 серпня 2016 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 669 грн 74 коп.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 11 жовтня 2016 року рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15 липня 2016 року змінено у частині стягнутих з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 інфляційних витрат та у частині судового збору. Зменшено розмір стягнутих з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 інфляційних витрат з 233 359 грн 23 коп. до 200 184 грн та у частині судового збору з 6 220 грн 26 коп. до 5 921 грн 68 коп. В іншій частині рішення суду залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять вказані судові рішення скасувати.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 березня 2013 року затверджена мирова угода, укладена між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, за умовами якої в порядку грошової компенсації стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 500 тис. грн наступним чином: 50 тис. грн у строк до 30 квітня 2013 року включно на розрахунковий рахунок ОСОБА_3, або готівкою безпосередньо їй чи її повноважному представнику, інші 450 тис. грн частинами кожні три місяці, але не пізніше ніж у строк до 28 лютого 2014 року. Проте відповідач у добровільному порядку мирову угоду не виконує, до 30 квітня 2013 року 50 тис. грн на її розрахунковий рахунок не перерахував, після вказаного терміну на протязі всього часу перерахував платежами 30 тис. грн, 16 тис. грн, 5 тис. грн, 5 тис. грн, 5 тис. грн, що в сумі склало 61 тис. грн, заборгованість по мировій угоді склала 439 тис. грн.

Колегія суддів погоджується з висновками судів про те, що мирова угода є договором, укладеним в належній формі, відтак на її підставі виникають цивільно-правові зобов'язання.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Частиною 1 статті 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За таких обставин, суди дійшли вірного висновку про часткове задоволення позову, оскільки ОСОБА_4 порушив умови мирової угоди, відтак зобов'язаний повернути ОСОБА_3 борг з урахуванням інфляційних витрат та трьох процентів річних.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків суду вони не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом апеляційної інстанції при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а рішення апеляційного суду та рішення суду першої інстанції у незміненій апеляційним судом частині залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 11 жовтня 2016 року та рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15 липня 2016 року у незміненій апеляційним судом частині залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

СитнікО.М. Дем'яносов М.В. Ступак О.В.