Справа № 296/4573/17
УХВАЛА

"16" червня 2017 р. м. Житомир

Короловський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого судді Сигнаївського О.П. секретаря судового засідання Галіцької А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира із вказаною скаргою, в якій з урахуванням уточнень просить зобовязати Корольовський відділ державної виконавчої служби міста Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області зняти арешт, що накладено на квартиру АДРЕСА_1, яка належить йому на праві приватної власності.

В обґрунтування своїх вимог скаржник зазначає, що 24.05.2017 він звернувся до приватного нотаріуса з метою розпорядження своїм майном, а саме: квартирою № 3 у будинку № 15 по вул. Любарській в м. Житомирі, але йому було відмовлено з причин наявності діючого арешту, що накладено постановою Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (Корольовський відділ державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції) про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА № 576343 від 18.08.2009.

У судове засідання скаржник не зявився, від його представника до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій заявлені вимоги скарги та уточнення до неї він підтримав в повному обсязі.

Представник Головного територіального управління юстиції у Житомирській області у судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду заяву розгляд справи за його відсутності, де зазначив, що при вирішення справи покладається на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, суд задовольняє скаргу виходячи з наступного.

Згідно ст.383 ЦПК України, учасники виконавчого провадження мають право звернутись до суду зі скаргою якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншою особою державної виконавчої служби порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що 28 листопада 2007 Корольовським районним судом м. Житомира було видано судовий наказ № 2н-1643/07 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство № 11" Житомирської міської ради(Комунальне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство № 3) заборгованості по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, і сплаченої суми витрат з інформаційно-технічного забезпечення. На підставі вказаного судового рішення Корольовським відділом державної виконавчої служби міста Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (Корольовський відділ державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції) відкрите виконавче провадження № 6560168.

Під час виконання зазначеного виконавчого провадження, 18 серпня 2009 року постановою Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (Корольовський відділ державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції) про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА № 576343, на належну ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 було накладено арешт.

Згідно листа-повідомлення Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області за № 16135 від 01.06.2017, 31.03.2009 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу

Згідно ч.1 п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 1999 року) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або" здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно п.1 ч.1 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 1999 року) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження.

Натомість, в даному випадку, державним виконавцем, який на той час вчиняв виконавчі дії, не було виконано норми вказаної статті.

Таким чином, бездіяльність державного виконавця полягала в тому, що на день винесення постанови про повернення виконавчого документа, державному виконавцю було достовірно відомо про наявність майна, на яке можливо звернути стягнення.

Як вбачається з матеріалів справи, після 31 березня 2009 року стягувачем повторно виконавчий документ не предявлявся для його виконання до виконавчої служби.

Відповідно строк предявлення до виконання в один рік на п.2 ч.1 ст.22 ЗУ «Про виконавче провадження» (від 28.05.1999) сплив, а тому є недоцільним залишення арешту на майно, що перешкоджає володінню та розпорядженню ним.

Відповідно до ст.ст.319,321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 386 ЦК України передбачено право власника, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Таким чином, враховуючи викладене і те, що оскаржувана постанова Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області унеможливлює розпорядження скаржника власним майном, суд приходить до висновку, що скарга є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.19 Конституції України, ст.ст.6, 11, 12, 27, 32, 40, 47, 51, 52, 82 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.383-385 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити.

Зобовязати Корольовський відділ державної виконавчої служби міста Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області зняти арешт, що накладено постановою Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (Корольовський відділ державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції) про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА № 576343 від 18.08.2009 на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 15545955), яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Ухвала суду першої інстанції може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається Апеляційному суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О. П. Сингаївський