Номер провадження: 22-ц/785/9345/17
Номер справи місцевого суду: 507/1485/17
Головуючий у першій інстанції Вужиловський О. В.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

08.12.2017 року м. Одеса

Суддя-доповідач апеляційного суду Одеської області Сегеда С.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Любашівського районного суду Одеської області від 20 листопада 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Любашівської районної державної адміністрації Одеської області, Ясенівської сільської ради Любашівського району Одеської області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог: Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання права на земельну частку (пай),

встановив:

06 жовтня 2017 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 03.01.1965 року він був прийнятий в члени колгоспу імені Ворошилова. 02.05.21973 року згідно протоколу № 5 від 02.05.1973 року він був звільнений з членів колгоспу згідно поданої заяви за власним бажанням, а 05 лютого 1977 року згідно протоколу № 2 від 05.02.1977 року знову прийнятий в члени колгоспу імені Ворошилова на роботу механізатором. Таким чином він працював в колгоспі імені Ворошилоа, пізніше КСП ім.Кобися Любашівського району Одеської області з 1965 року по 1973 рік, з 1977 року по 1992 рік. Він являвся членом вказаного КСП, що підтверджується його трудовою книжкою та довідкою Любашівського районного трудового архіву № 400 від 14.11.2016 року, так як відомості про його виключення з членів КСП ім. Кобияс відсутні.

Однак, з невідомих причин його не включили до списку осіб, що мають право на земельну частку (пай), який додається до Державного акту на право колективної власності на землю та не видали Сертифікат про право на земельну частку (пай).

Посилаючись на азначені обставини, просив визнати за ним право на отримання земельної частки (паю) розміром 4.22 умовних кадастрових гектари із земель колишнього КСП ім. Кобися Любашівського району Одеської області вартістю 106401 грн. 18 коп.

Представник Любашівської районної державної адміністрації Одеської області в судовому засіданні позов не визнав, просила відмовити в його задоволенні, так як позивач не включений до списку осіб, що мають право на земельну частку (пай), не надав доказів членства в КСП ім. Кобися Любашівського району Одеської області.

Рішенням Любашівського районного суду Одеської області від 20 листопада 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 було відмовлено.

29.11.2017 року від ОСОБА_3 надійшла апеляційна скарга на зазначену вище ухвалу суду із клопотанням про звільнення його від сплати судового збору.

Отже, апеляційна скарга ОСОБА_3 не може бути прийнята до розгляду апеляційною інстанцією, оскільки не в повному обсязі відповідає вимогам ст. 295 ЦПК України.

У відповідності до п. 1 ст. 4 Закону України „Про судовий збір", який набрав чинності з 01.11.2011 року, із змінами внесеними ЗУ № 1774-VIII від 06.12.2016 року, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

При цьому, апеляційний суд виходить з положень п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», що ставка судового збору за подання апеляційної скарги фізичною особою на рішення суду майнового характеру дорівнює 110 % від суми яка підлягала сплаті у суді першої інстанції (673,6+390,5х110 %=1170,51 грн.).

Оскільки апелянтом при поданні апеляційної скарги не було сплачено судовий збір, то на даний час ОСОБА_3 належить сплатити на користь державного бюджету України судовий збір у сумі 1170,51 грн. за наступними реквізитами:

Отримувач: УК у м.Одесі/Малиновськ.р-н/22030101, , р/р 0007, МФО 828011, Банк отримувача: ГУ ДКСУ в Одеській області, призначення платежу: Судовий збір, Код 02892913, пункт 1.8 КБК 22030001.

Крім того, доводжу до відома апелянта про те, що підстав для звільнення його від сплати судового збору немає, оскільки апелянт у своєму клопотанні, посилаючись на положення ч.1 ст. 82 ЦПК України, не надав суду доказів перебування у важкому майновому стані, як того вимагає діюче цивільне-процесуальне законодавство.

При цьому, звертається увага апелянта на те, що відповідно до ст. 9 ч. 2 Закону України «Про судовий збір» суд перед відкриттям провадження у справі перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, у зв`язку з чим апелянту слід надати квитанцію (іншій платіжний документ) про сплату судового збору у зазначеній вище сумі із відміткою фінансової установи про зарахування коштів до Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 72, 73, ч. 5 ст. 295, ч. 2 ст. 297 ЦПК України, суддя-доповідач

ухвалив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про звільнення його від сплати судового збору відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Любашівського районного суду Одеської області від 20 листопада 2017 року залишити без руху, про що повідомити скаржника.

Для усунення недоліків надати строк, встановлений ч.1 ст. 121 ЦПК України, та роз'яснити скаржнику, що в разі неусунення недоліків апеляційної скарги стосовно сплати судового збору у п`ятиденний термін з моменту отримання копії цієї ухвали, його апеляційна скарга буде вважатися неподаною та повернута йому.

Копію ухвали судді невідкладно надіслати заявнику апеляційної скарги.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області С.М. Сегеда