У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Іваненко Ю.Г., Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Головногоуправління Державної казначейської служби України у Львівській області про відшкодування шкоди, завданої злочином за рахунок держави, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 20 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 23 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що вироком Сихівського районного суду м. Львова від 31 березня 2015 року частково задоволено його цивільний позов та стягнуто з ОСОБА_5 6 520 грн на відшкодування майнової школи та 3 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

Оскільки вирок у частині відшкодування коштів не виконано з причини неплатоспроможності засудженого, просив стягнути 9 520 грн за рахунок держави.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 20 грудня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 23 березня 2017 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно зі ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом.

Разом з тим закону, що регулює відшкодування шкоди фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення не прийнято Верховною Радою України, яка є єдиним органом законодавчої влади в України, що закріплено у ст. 75 Конституції України.

Встановлено, що вироком Сихівського районного суду м. Львова від 31 березня 2015 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та частково задоволено цивільний позов ОСОБА_4, стягнуто з ОСОБА_5 6 520 грн майнової шкоди та 3 000 грн моральної шкоди. Вирок у частині цивільного позову звернуто до виконання.

Постановою старшого державного виконавця Сихівського відділу ДВС м. Львів від 29 червня 2016 виконавчий документ, виданий на підставі вироку Сихівського районного суду м. Львова від 31 березня 2015 року, повернуто стягувачу, у зв'язку із тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені протягом року виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Отже, у даному випадку встановлена особа, яка у результаті злочинних дій спричинила ОСОБА_4 майнову та моральну шкоду і ця шкода стягнута з винного.

Відсутність майна у боржника на час звернення виконавчого листа до виконання не свідчить про неможливість стягнення за вказаним виконавчим листом.

Таким чином, суди першої й апеляційної інстанцій зробили правильний висновок про відсутність підстав для відшкодування за рахунок держави шкоди, завданої позивачу винними діями ОСОБА_5, оскільки такі підстави законом не передбачені.

Інші доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують, а зводяться лише до переоцінки доказів.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 20 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 23 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ситнік О.М. Іваненко Ю.Г. Ступак О.В.