Справа № 369/4183/13-ц
Провадження № 6/369/93/17
УХВАЛА

Іменем України

31.05.2017 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Рябець А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2017 року заявник ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернувся до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, посилаючись на те, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа Банк» заборгованість за кредитним договором.

26 вересня 2016 року між ПАТ «Альфа Банк» було укладено договір факторингу № 2016-3 АБ/ДГ, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 490069452 перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що відповідно до вимог ст. 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає фактору своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України однією із підстав зміни кредитора у зобов»язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 378 ЦПК України та ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі витребування кредитора в зобовязанні він замінюється правонаступником.

Оскільки банк відчужив право вимоги до боржника ОСОБА_1, то ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» є правонаступником первісного стягувача.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Тобто з моменту отримання виконавчих листів позивач отримує статус стягувача.

Враховуючи викладене, заявник ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» просив замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «Альфа Банк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у справі за позовом ПАТ «Альфа Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У судове засідання представник заявника ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» не зявився, про дату, час і місце розгляду заяви повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд заяви у відсутності представника заявника.

У судове засідання представник заінтересованої особи ПАТ «Альфа Банк» не зявився, про дату, час і місце розгляду заяви повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

У судове засідання заінтересована особа ОСОБА_1 не зявилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не відомі.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 липня 2013 року по справі № 369/4183/13-ц задоволено позов ПАТ «Альфа Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» 173 629 грн. 23 коп. суми заборгованості за Кредитним договором № 490069452 від 16 травня 2008 року, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 441 грн..

26 вересня 2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір факторингу № 2016-3 АБ/ДГ, відповідно до умов п. 2.1. якого за цим договором клієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобовязується передати грошові кошти в розпорядження клієнту за плату та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до умов п. 2.2. Договору факторингу права вимоги, що відступається згідно даного договору включає суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить клієнту.

Згідно витягу з реєстру боржників (1-2) до договору факторингу № 2016-3 АБ/ДГ від 26 вересня 2016 року фактор ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» прийняв від клієнта ПАТ «Альфа Банк» право вимоги по кредитному договору № 490069452 від 16 травня 2008 року відносно боржника ОСОБА_1 на загальну суму заборгованості 2 156 781,37 грн..

Згідно вимог ч. 1 ст. 378 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов'язковими тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім'я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

В правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року (справа № 6-122 цс13) зазначено, що виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст. 378 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобовязанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні заявник ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» зазначив, що Києво-Святошинським районним судом Київської області було ухвалено рішення по справі № 369/4183/13-ц про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа Банк».

Однак судом встановлено, що по справі № 369/4183/13-ц було ухвалено заочне рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» 173 629 грн. 23 коп. суми заборгованості за Кредитним договором № 490069452 від 16 травня 2008 року, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 441 грн..

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Обов'язковість рішень суду є також однією з основних засад судочинства в Україні.

Після набрання законної сили відповідним судовим рішенням, воно підлягає обов'язковому виконанню сторонами справи, які, виходячи із суті такого рішення, зазвичай набувають процесуального статусу стягувача та боржника, а у разі відсутності добровільного виконання судового рішення боржником - вчиняються дії щодо його примусового виконання у спосіб та в порядку, що визначені, зокрема Законом України «Про виконавче провадження», зокрема ініціювання відкриття виконавчого провадження, тощо.

Крім того, забезпечення належного виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», у зв'язку із тим, що заявник не надав належних доказів в обгрунтування заяви і не довів, що відносно ОСОБА_1 стягувачу ПАТ «Альфа Банк» видавався виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 490069452 від 16 травня 2008 року.

Також заявником не надано доказів про відкриття виконавчого провадження відносно боржника ОСОБА_1. Докази про проведення заміни боржника з ОСОБА_2 на ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заява ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони у виконавчому провадженні не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 512 ЦК України, ст. 378 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня винесення ухвали або отримання копії ухвали.

Суддя Л.М. Ковальчук