РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2017 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

Головуючого - судді Слюсарчук Н.Ф.

з участю секретаря Глущенко Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - Житомирська міська рада про встановлення факту належності правовстановлюючого документа,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулася до суду із указаною заявою, в якій просить встановити факт належності правовстановлюючого документа, зокрема: що договір купівлі-продажу АВН №114723 від 15.09.2000 року посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_2. на квартиру за адресою АДРЕСА_1 дійсно належить її доньці ОСОБА_3, яка померла 24 липня 2016 року.

В обґрунтування заяви зазначила, що 24 липня 2016 року померла ОСОБА_3, після смерті якої відкрилася спадщина на квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Позивач є законним представником своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_4, яка являється внучкою померлої ОСОБА_3

Після смерті спадкодавця право на спадкування отримали її чоловік ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, та син померлої: ОСОБА_6, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, які від спадщини відмовились на користь внучки померлої, ОСОБА_7.

Другий син померлої - ОСОБА_8, батько ОСОБА_4 09.07.2013 року помер. Заповіт спадкодавцем складено не було.

Отже, дочка померлого сина спадкодавця ОСОБА_8 являється спадкоємицею за правом представлення на належну померлій ОСОБА_3 квартиру.

Проте, нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру, так як прізвище спадкодавця по документам спадкової справи не співпадає з прізвищем вказаним в правовстановлюючому документі на квартиру.

Згідно свідоцтва про смерть від 17.08.2017 року та свідоцтва про укладення шлюбу від 02 листопада 1963 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 вбачається, що правильне прізвище покійної є «Сладківська».

При цьому в правовстановлюючих документах на квартиру, зокрема договорі купівлі-продажу АВН №114723 від 15.09.2000 року на квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 вказано прізвище «Сладковська».

Невідповідність прізвища спадкодавця ОСОБА_3 в правовстановлюючих документах виникла через різний переклад прізвища українською мовою, однак правильне прізвище покійної є «Сладківська».

Право власності на квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 дійсно належить ОСОБА_3, яка померла 24 липня 2016 року.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу від 02 листопада 1963 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_5 внаслідок реєстрації шлюбу дружина отримала прізвище «Сладківська». Згідно витягу №0 з Державного реєстру актів цивільного стану матірю ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 являється ОСОБА_3. Згідно свідоцтва про народження № І-ТП 150434 батьком ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 являється ОСОБА_8.

Усі вищезазначені документи підтверджують родинні відносини між спадкодавцем та спадкоємцем, внучкою покійної ОСОБА_4 та факт належності правовстановлюючого документа на квартиру - договору купівлі-продажу АВН №114723 від 15.09.2000 року спадкодавцеві ОСОБА_3.

Заявник у судове засідання не з'явилася, надіслала заяву про розгляд справи у її відсутності, вимоги заяви підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи - Житомирської міської ради в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином курєрскою поштою

Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши належність та допустимість доказів, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права і інтересу.

Так як згідно свідоцтва про народження спадкоємиця являється малолітньою особою її інтереси як позивача представляє законний представник її мати ОСОБА_1 (а.с. 17).

Судом встановлено, що 24 липня 2016 року померла ОСОБА_3, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції зроблено запис за № 1892 в Книзі реєстрації смертей (а.с. 5).

Після її смерті відкрилася спадщина на квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1. (а.с. 7, 11).

ОСОБА_1 являється законним представником своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_4, яка являється внучкою померлої ОСОБА_3, що стверджується свідоцтвом про її народження. (а.с. 17).

Після смерті спадкодавця ОСОБА_3 право на спадкування отримали її чоловік ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, та син померлої: ОСОБА_6, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, які від спадщини відмовились на користь внучки померлої, ОСОБА_7, що підтверджується довідкою нотаріуса.

Другий син померлої - ОСОБА_8, батько ОСОБА_4 09.07.2013 року помер, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області зроблено відповідний запис за № 1633 в Книзі реєстрації смертей (а.с. 18).

Дочка померлого сина спадкодавця ОСОБА_8 являється спадкоємицею за правом представлення на належну померлій ОСОБА_3 квартиру.

Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_10 16.08.2017 року відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру, так як прізвище спадкодавця по документам спадкової справи не співпадає з прізвищем вказаним в правовстановлюючому документі на квартиру (а.с. 9).

Згідно документів, зокрема свідоцтва про смерть від 17.08.2017 року, свідоцтва про укладення шлюбу від 02 листопада 1963 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 видно, що правильне прізвище покійної є «Сладківська» (а.с. 15).

При цьому в правовстановлюючих документах на квартиру, зокрема договорі купівлі-продажу АВН №114723 від 15.09.2000 року на квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 вказано прізвище «Сладковська» (а.с. 8).

Право власності на квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 дійсно належить ОСОБА_3, яка померла 24 липня 2016 року, що підтверджується довідкою КП «ЖОМБТІ» Житомирської обласної ради № 860 від 27.02.2017 року (а.с. 11).

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу від 02 листопада 1963 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_5 внаслідок реєстрації шлюбу дружина отримала прізвище «Сладківська» (а.с. 15).

Згідно витягу № 0 з Державного реєстру актів цивільного стану матірю ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 являється ОСОБА_3. Згідно свідоцтва про народження № І-ТП 150434 батьком ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 являється ОСОБА_8 (а.с. 16).

Досліджені документи підтверджують родинні відносини між спадкодавцем та спадкоємцем, внучкою покійної ОСОБА_4 та факт належності правовстановлюючого документа на квартиру - договору купівлі-продажу АВН №114723 від 15.09.2000 року спадкодавцеві ОСОБА_3.

В судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, відповідно до ст. 256 ЦПК України.

У відповідності до п. 1 Постанови Верховного Суду України № 5 від 31.03.95 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Положеннями ст.ст. 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Вимогами ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України, встановлено, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Пунктом 6 частини 1 статті 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно роз'яснень п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», При розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Відповідно до ст. 1266 Цивільного кодексу України внуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

З огляду на викладене, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 30, 60, 172, 209, 212-215, 256-259, 273, 275 ЦПК України суд, -

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 до Житомирської міської ради про встановлення факту належності правовстановлюючого документа- задовольнити.

Встановити факт, що договір купівлі-продажу АВН №114723 від 15.09.2000 року посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_2 на квартиру за адресою АДРЕСА_1 дійсно належить ОСОБА_3, яка померла 24 липня 2016 року.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участі у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Н.Ф.Слюсарчук