Справа № 450/10/11 Головуючий у 1 інстанції: Кукса Д.А.
Провадження № 22-ц/783/204/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2017 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Копняк С.М., Шеремети Н.О.,

при секретарі: Цапові П.М.,

за участю: апелянта ОСОБА_2 та її представника (адвоката) ОСОБА_3,

відповідачів (позивачів за зустрічним позовом) ОСОБА_4, ОСОБА_5 та їх представника(адвоката) ОСОБА_6.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_7 правонаступником якої є ОСОБА_2 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 29 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_7 до Поршнянської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, ОСОБА_5, ОСОБА_4, Львівського обласного комунального підприємства „Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки про визнання права власності на житловий будинок, земельну ділянку, визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування та свідоцтва про право власності та зустрічним позовом ОСОБА_5, ОСОБА_4 до ОСОБА_7, третя особа: Поршнянська сільська рада, Пустомитівського району Львівської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 29 березня 2016 року позов ОСОБА_7 - задоволено частково.

Визнано недійсним рішення Поршнянської сільської ради № 232 від 31.05.2001 року про видачу свідоцтва про право власності на будинковолодіння по вул. Стрийська, 16 в с. Липники, Пустомитівського району Львівської області на імя ОСОБА_8.

Визнано недійсним свідоцтво про право власності на будинковолодіння під № 16 по вул. Стрийській, в с. Липники, Пустомитівського району Львівської області видане на імя ОСОБА_8, в частині житлового будинку А-1, загальною площею 58,9 кв.м. видане Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки від 15.02.2002 року.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_7 відмовлено.

Позов ОСОБА_5 та ОСОБА_4 задоволено повністю.

Визнано за ОСОБА_5, право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частину домоволодіння з допоміжними будівлями та спорудами за адресою: вул. Миколи-Олега Паньківа, 16 (колишня ОСОБА_9, 14, Стрийська, 16) с. Липники, Пустомитівського району Львівської області, яке складається з житлового будинку позначеному в технічному паспорті буквою А-1 загальною площею 58,9 кв.м. з яких 33,2 кв.м. житлової площі та 25,7 кв.м. допоміжної площі та житловий будинок позначений літерою Б-1 загальною площею 60.1 кв.м. з яких 36.3 кв.м. житлової площі та 23.8 кв.м. допоміжної площі, що належало ОСОБА_10, яка померла 05 серпня 2012 року.

Визнано за ОСОБА_4, право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частину домоволодіння з допоміжними будівлями та спорудами за адресою: вул. Миколи-Олега Паньківа, 16 (колишня ОСОБА_9, 14, Стрийська, 16) с. Липники, Пустомитівського району Львівської області, яке складається з житлового будинку позначеному в технічному паспорті буквою А-1 загальною площею 58,9 кв.м. з яких 33,2 кв.м. житлової площі та 25,7 кв.м. допоміжної площі та житловий будинок позначений літерою Б-1 загальною площею 60.1 кв.м. з яких 36.3 кв.м. житлової площі та 23.8 кв.м. допоміжної площі, що належало ОСОБА_10, яка померла 05 серпня 2012 року.

Визнано за ОСОБА_5 право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,6000 га. яка розташована на території Поршнянської сільської ради, передана для обслуговування житлового будинку і господарської будівлі та для ведення особистого підсобного господарства , відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серія ЛВ № 17005 від 07.10.1997 року, яка належала ОСОБА_10, яка померла 05 серпня 2012 року.

Визнано за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,6000 га. яка розташована на території Поршнянської сільської ради, передана для обслуговування житлового будинку і господарської будівлі та для ведення особистого підсобного господарства , відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серія ЛВ № 17005 від 07.10.1997 року, яка належала ОСОБА_10, яка померла 05 серпня 2012 року..

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржила позивачка за первісним позовом ОСОБА_7 правонаступником якої є ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі, зазначає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам. вважає, що суд першої інстанції, помилково дійшов висновку, що домоволодіння з допоміжними будівлями та спорудами за адресою: вул. Миколи-Олега Паньківа, 16 (колишня ОСОБА_9, 14, Стрийська, 16) с. Липники, Пустомитівського району Львівської області, яке складається з житлового будинку позначеному в технічному паспорті буквою А-1 загальною площею 58,9 кв.м. та житловий будинок позначений літерою Б-1 загальною площею 60.1 кв.м., що належало ОСОБА_10, яка померла 05 серпня 2012 року, оскільки так, як дані два будинки ніколи не належали ОСОБА_10, яка не прийняла спадщини після смерті її матері ОСОБА_8, яка померла у 2001 році, оскільки ОСОБА_10 до дня своєї смерті проживала та була зареєстрована у м. Львові, що підтверджується довідкою №2. Просить рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 29 березня 2016 року скасувати частково та задовольнити її позовні вимоги, а в зустрічному позові відмовити.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, відповідачів (позивачів за зустрічним позовом) ОСОБА_4, ОСОБА_5 та їхнього представника ОСОБА_6 на її заперечення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_7 про визнання права власності на житловий будинок, земельну ділянку, визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування та свідоцтва про право власності, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_11 за життя не набув право власності на будинок 1937 року побудови, таким продовжував залишатися у власності його батьків ОСОБА_12 та ОСОБА_8, даний будинок не увійшов до складу спадщини після його смерті, а тому, позовні вимоги, позивачки ОСОБА_7 про визнання права власності на житловий будинок 1937 року побудови, який мав раніше поштову адресу : вул. Гайдара, 14 з господарськими будівлями гаражу та сарай, в с. Липники, Пустомитівського району Львівської області будинок, суд вважав безпідставними. Одночасно, визнаючи недійсним рішення Поршнянської сільської ради № 232 від 31.05.2001 року про видачу свідоцтва про право власності на будинковолодіння по вул. Стрийська, 16 в с.Липники, Пустомитівського району Львівської області на імя ОСОБА_8 та визнаючи недійсним свідоцтво про право власності на будинковолодіння під № 16 по вул. Стрийській, в с. Липники, Пустомитівського району Львівської області видане на імя ОСОБА_8, в частині житлового будинку А-1, загальною площею 58,9 кв.м. видане Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки від 15.02.2002 року, суд першої інстанції виходив з того, що набуття ОСОБА_8 право власності на нерухоме майно після своєї смерті, що згідно вищевказаних вимог Закону є недопустимим та свідчить про незаконність рішення Поршнянської сільської ради № 232 від 31.05.2001 року та недійсність свідоцтва про право власності на будинковолодіння під № 16 по вул. Стрийській, в с. Липники, Пустомитівського району Львівської області видане на імя ОСОБА_8, в частині житлового будинку А-1, загальною площею 58,9 кв.м. видане Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки від 15.02.2002 року. Задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_10, як єдина спадкоємиця за законом, прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_8. Відповідно до ст. 1270 ЦК України встановлений законом шестимісячний строк, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 як спадкоємці ОСОБА_10 звернулися до приватного нотаріуса ОСОБА_13 із заявою про прийняття спадщини, а тому, у відповідності до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, вважаються такими, що прийняли спадщину. Оскільки спадкодавець ОСОБА_10 за життя не встигла зареєструвати своє право власності на належний їй майно, позивачі за зустрічним позовом мають право на звернення із позовом в порядку ст. 392 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено, що будинковолодіння під № 16 по вул. Стрийській в с. Липники, Пустомитівського району Львівської області складається житлового будинку позначеному в буквою А-1 загальною площею 58,9 кв.м. з яких 33,2 кв.м. житлової площі та 25,7 кв.м. допоміжної площі та житловий будинок позначений літерою Б-1 загальною площею 60.1 кв.м. з яких 36.3 кв.м. житлової площі та 23.8 кв.м. допоміжної площі.

Житловий будинок позначений літ. Б-1 1937 року побудови та належав колгоспному двору, головою якого відповідно до погосподарських книг, був ОСОБА_12 В господарстві також проживали його дружина ОСОБА_8 та їх діти, син ОСОБА_11, дочка ОСОБА_14

Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що після побудови у 1967 році нового будинку позначеного під літ. А-1 сімя ОСОБА_12 переїхала проживати в даний будинок.

Згідно довідки виданої виконкомом Сокільницької сільської ради № 1182 від 24.07.2001 року, ОСОБА_7 після одруження з ОСОБА_11 проживали разом з чоловіком та його батьками ОСОБА_15 та ОСОБА_8 в новому житловому будинку та після народження у 1968 році дочки ОСОБА_16 з чоловіком ОСОБА_11 перейшли проживати у старий будинок. Дані обставини сторонами не оспорюються.

Також, судом встановлено, що в 1987році помер ОСОБА_12, після його смерті залишилось спадкове майно: будинковолодіння № 16 по вул. Стрийській (стара адреса № 14 по вулиці Гайдара) в с. Липники, що складалось з двох житлових будинків А-1, Б-1., які згідно по господарських книг сільської ради належали подружжю ОСОБА_12 та ОСОБА_8 на праві спільної сумісної власності. Після його смерті в даному будинку була прописана та постійно проживала його дружина ОСОБА_8, яка користувалась будинковолодінням в цілому до дня своєї смерті, згідно по господарських книг сільської ради стала головою господарського двору, вступила в управління, володінням спадковим майном, а тому відповідно до ст. 549 ЦК України Кодексу(в редакції 1963 року) вважається такою, що прийняла спадщину, після смерті чоловіка ОСОБА_12

05 вересня 1997 року ОСОБА_8, звернулась до Поршнянської сільської ради з заявою про надання дозволу про переобладнання старого будинку в літню кухню.

За результатом розгляду заяви ОСОБА_8 рішенням Поршнянської сільської ради № 229 від 14.09.1997 року вирішено залишити старий будинок ОСОБА_8 в с. Липники по вул. Стрийській 14 в експлуатації та проживання в ньому, та залишити існуючий інвентаризаційний номер житлового будинку в по господарських книгах. Провести реєстрацію будинку.

Відповідно до довідок Поршнянської сільської ради № 376 від 04.09.2001 року; № 1624 від 24.09.2001 року, згідно по господарських книгах Солонківської сільської ради за 1986 1990 р.р. під № 841 зареєстроване господарство на гр. ОСОБА_11, який зі своєю сімєю проживав у житловому будинку 1936 року побудови, при ньому стайня літня кухня 1978 року побудови, 0,15 га. землі. За користування земельною ділянкою сплачував земельний податок. В 1985 році ОСОБА_11М, вибув у м. Львів. Також під № 842 даної книги зареєстроване господарство ОСОБА_12 в якому він проживав разом з ОСОБА_8 За господарством рахувалась хата 1964 року побудови, стайня та земельна ділянка 0,40 га.

Згідно довідки Поршнянської сільської ради № 547 від 04.09.2001 року з записів погосподарських книг Солонківської сільської ради за 1991 -1995 р.р. під № 1028 зареєстроване господарство гр. ОСОБА_8 за яким рахувався будинок 1967 року побудови та 0,10 га. землі. Особового рахунку на ОСОБА_11 згідно погосподарських книг Солонківської сільської ради за 1991-1995 р.р. не відкрито.

Згідно довідки Поршнянської сільської ради № 90 від 25.09.2001 року, станом на 1968 рік, згідно погосподарської книги Солонківської сільської ради за 1986-1990 роки, за ОСОБА_12 рахувалася земельна ділянка площею 0,55 га. ОСОБА_11 як землекористувач в облікових документах сільської ради не значився. Станом з 1993 по 2001 рік за ОСОБА_8 рахувалась земельна ділянка 0,67 га.

Згідно інвентаризаційної справи та довідки Львівського обласного державного комунального бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки № 395 від 25.07.2001 року станом на 2001 право власності на житлові будинки № 16 по вул. Стрийській ( стара адреса № 14 по вул. Гайдара) в с. Липники за ОСОБА_11 не реєструвалось.

Судом встановлено, що жодних договорів купівлі-продажу, дарування чи інших право чинів, між ОСОБА_12, ОСОБА_8 та ОСОБА_11 щодо передачі у власність ОСОБА_11 старого будинку 1937 року побудови, не укладалось. Доказів написання ОСОБА_8 заяв на відчуження та передачу у власність спірного будинку ОСОБА_11 до сільської ради, суду не представлено, тим самим не доведено вибуття такого з володіння ОСОБА_12 та ОСОБА_8

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог ОСОБА_7 про визнання права власності на житловий будинок 1937 року побудови, оскільки ОСОБА_11М.(чоловік ОСОБА_7Я.) за життя не набув право власності на вказаний житловий будинок. Останній продовжував залишатися у власності його батьків ОСОБА_12 та ОСОБА_8, а відтак не увійшов до складу спадщини після його смерті.

Разом з тим, судом встановлено та підтверджується довідкою від 21.07.2004 року за №67 виданою Солонківською сільською радою, в 1974 році був виданий наказ № 122 дирекції радгоспу „Перемога від 06.06.1974 року, яким було залишено в користуванні земельну ділянку площею 0,15 га. під № 19 за ОСОБА_11 та 0,25 га. в користуванні ОСОБА_12 у списку під № 15.

Відповідно до ч. 2, 3, 4,5 ст. 20 Земельного кодексу Української РСР в редакції 1970 року, право короткострокового тимчасового користування землею засвідчується рішенням органу, який надав земельну ділянку в користування. Право довгострокового тимчасового користування землею засвідчується актами, форма яких встановлюється Радою Міністрів Української РСР. Зазначені документи видаються після відводу земельних ділянок в натурі.

Право землекористування громадян, які проживають в сільській місцевості, засвідчується записами в земельно-шнурових книгах сільськогосподарських підприємств і організацій та погосподарських книгах сільських Рад, а в містах і селищах міського типу - в реєстрових книгах виконавчих комітетів міських, селищних Рад народних депутатів.

Як вбачається із листа Пустомитівського районного відділу земельних ресурсів № 89 від 10.02.2005 року, у відповідності до наявних в районному відділі земельних ресурсів документів встановити місцезнаходження земельної ділянки розміром 0,15 га., переданої згідно наказу № 122 радгоспу „Перемога від 06.06.1974 року, неможливо.

Згідно погосподарської книги Солонківської сільської ради за 1986-1990 роки, за ОСОБА_12 рахувалася земельна ділянка площею 0,55 га. ОСОБА_11 як землекористувач в облікових документах сільської ради не значився. Станом з 1993 по 2001 рік за ОСОБА_8 рахувалась земельна ділянка 0,67 га.

Відповідно до положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

З огляду на вищенаведені норми закону, позивачкою ОСОБА_7 не представлено суду, доказів відведення її чоловіку ОСОБА_11 в натурі земельної ділянки наданої Радгоспом „Перемога наказ № 122 від 06.06.1974 року, чи отримання акта про постійне користування земельною ділянкою, яке б в свою чергу підтверджувало його право довгострокового тимчасового користування, земельною ділянкою 0,15 га.

Окрім цього, згідно листа Поршнянської сільської ради від 03.06.2006 року з 1993 року земельна ділянка ні ОСОБА_11, ні ОСОБА_7 в користування або у власність на території Поршнянської сільської ради не надавалась.

Відповідно до ст. 17 Земельного кодексу України від 18.12.1990 року чинного на час виникнення спірних правовідносин, передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки.

Судом встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Поршнянської сільської ради від 11.05.1995 року № 45 ОСОБА_8 передано у власність земельну ділянку площею 0,60 га. для обслуговування житлового будинку та для ведення особистого селянського господарства на підставі якого ОСОБА_8 07.10.1997 року видано державний акт на право приватної власності на землю серія ЛВ № 17005 зареєстрований в книзі записів державних актів за № 1532.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що позовні вимоги позивачки ОСОБА_7, щодо визнання незаконним рішення Поршнянської сільської ради № 45 від 11.05.1995 року, про передачу ОСОБА_8 в приватну власність 0,60 га. земельної ділянки та визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю, виданого 07.10.1997 року на імя ОСОБА_8М, в частині передачі земельної ділянки площею 0,15 га. яка була в постійному користуванні, є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

Крім того, судом встановлено, що рішенням Поршнянської сільської ради № 232 від 31.05.2001 року, за результатом розгляду заяви ОСОБА_8 від 15.05.2001 вирішено оформити право власності та видати свідоцтво про право власності ОСОБА_8 на житловий будинок № 16 по вул. Стрийській в с. Липники, Пустомитівського району Львівської області в цілому та провести його державну реєстрацію(житловий будинок А-1, загальною площею 58,9 кв.м.)

Як вище встановлено судом, на підставі рішення Поршнянської сільської ради № 229 від 14.09.1997 року ОСОБА_8М, залишено у власності житловий будинок Б-1. 1937 року побудови.

На підставі рішення Поршнянської сільської ради № 232 від 31.05.2001 року та на підставі рішення № 229 від 14.09.1997 року Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки 15.02.2002 року на імя ОСОБА_8 видано свідоцтво про право власності на будинковолодіння з приналежними до нього будівлями та спорудами під № 16 по вул. Стрийській в с. Липники, Пустомитівського району Львівської області.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 померла 23.04.2001 року, про що Поршнянською сільською радою 14.05.2001 року зроблено відповідний актовий запис за № 9 та видано свідоцтво про смерть серія І-СГ № 210272.

З урахуванням наведеного та враховуючи положення ст..ст.9,10,11 ЦК України, колегія суддів вважає вірним висновок суду, що набуття ОСОБА_8 право власності на нерухоме майно після своєї смерті, є недопустимим та свідчить про незаконність рішення Поршнянської сільської ради № 232 від 31.05.2001 року та недійсність свідоцтва про право власності на будинковолодіння під № 16 по вул. Стрийській, в с. Липники, Пустомитівського району Львівської області, видане на імя ОСОБА_8, в частині житлового будинку А-1, загальною площею 58,9 кв.м. видане Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки від 15.02.2002 року.

Також судом встановлено, що житловий будинок А-1 1967 року побудови, був зареєстрований за ОСОБА_15, який був головою робітничого двору відповідно до погосподарських книг, даний будинок був спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_12 та ОСОБА_8, яка після смерті ОСОБА_12 відповідно до ст. 549 Цивільного Кодексу, в редакції 1963 року, прийняла спадщину після смерті чоловіка.

Дані обставини, свідчать про правомірність набуття ОСОБА_8 у володіння житлового будинку під літ. А-1. загальною площею 58.9 кв.м..

Таким чином, домоволодіння № 16 по вул. Стрийській в с. Липники, Пустомитівського району Львівської області, яке згідно з технічним паспортом від 12.02.2002 року виготовленого Львівським бюро технічної інвентаризації складається з двох житлових будинків, один будинок позначений літ. А-1 складається з коридору площею 6,6 кв.м, ванної площею 3,8 кв.м., кухні площею 14.8 кв.м., житлової кімнати площею 19,0 кв.м. та житлової кімнати площею 14,2 кв.м. загальною площею 58,9 кв.м.; другий будинок позначений літ. Б-1 складається з коридору площею 8.7 кв.м., житлової кімнати площею 24,7 кв.м., кухні площею 9,7 кв.м., кладової площею 5,4 кв.м. та житлової кімнати площею 11,6 кв.м., загальною площею 60,1 кв.м. Крім того, вказаний житловий будинок складається з наступних господарських споруд та будівель: сарай поз. літ. В, сарай поз. літ. Г, вбиральня поз. літ. Д, сарай літ. Е, сарай літ. Ж, сарай літ. З, літня кухня літ. И, сарай літ. К, ворота 1, огорожа 2, колодязь літ. К, тамбур літ. 6-1., а також : земельна ділянка площею 0,6000 га, яка розташована на території Поршнянської сільської ради, передана для обслуговування житлового будинку і господарської будівлі та для ведення особистого підсобного господарства , про що свідчить держаний акт на право приватної власності на землю серія ЛВ № 17005 від 07.10.1997 року виданого на підставі рішення Поршнянської сільської ради № 45 від 11.05.1995 року, ввійшла до складу спадкової маси після смерті ОСОБА_8

Судом встановлено, що 29.06.2000 року ОСОБА_8 склала заповіт, який посвідчений державним нотаріусом Пустомитівської державної нотаріальної контори ОСОБА_17, зареєстрований в книзі нотаріальних дій під № 1536. відповідно до цього заповіту ОСОБА_8 заповіла все своє майно, де б воно не знаходилось, і з чого не складалось і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті, і на що за законом матиме право, заповіла позивачам за зустрічним позовом, ОСОБА_5 та ОСОБА_4

Судом встановлено, що у визначений законом строк, спадкоємці за заповітом ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не вчинили жодних дій, які б свідчили про прийняття спадщини, а тому у відповідності ч. 2 ст. 553 ЦК України в редакції 1963 року, вважаються такими, що відмовились від прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно із ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що протягом шести років до дня смерті ОСОБА_10 проживала без реєстрації та доглядала за ОСОБА_8, користувалася предметами домашньої обстановки, оплачувала комунальні послуги та земельний податок, отримала від ОСОБА_8 усі правовстановлюючі документи на майно.

Таким чином, після смерті ОСОБА_8, її донька ОСОБА_10, як спадкоємця за законом, фактично прийняла спадщину, оскільки володіла та управляла спадковим майном та не заявляла про відмову від спадщини.

Відтак, ОСОБА_10 є єдиною спадкоємицею за законом, яка прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_8, а тому, успадковане за ОСОБА_8 майно, майнових прав на яке за життя ОСОБА_10 не втратила, перейшло до складу спадкового майна після її смерті.

05 серпня 2012 року померла ОСОБА_10, про що свідчить свідоцтво про смерть серія 1-СГ № 290501 видане 09.08.2012 року Сихівським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 502.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За життя, 01 лютого 2007 року на випадок своєї смерті ОСОБА_10 склала заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_9, зареєстрований в реєстрі за № 67. Відповідно до цього заповіту ОСОБА_10 заповіла все своє майно де б воно не знаходилося, і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті, і на що вона за законом матиме право своїй дочці ОСОБА_5.

Судом встановлено, що за згодою між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 спадкове майно матері виявили бажання розділити між собою в рівних частинах.

Спадкоємці які мають право на обов'язкову частку в спадщині відсутні.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України встановлений законом шестимісячний строк, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 як спадкоємці ОСОБА_10 звернулися до приватного нотаріуса ОСОБА_13 із заявою про прийняття спадщини, а тому, у відповідності до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, вважаються такими, що прийняли спадщину.

Оскільки спадкодавець ОСОБА_10 за життя не встигла зареєструвати своє право власності на належне їй майно, а тому підставними є вимоги позивачів ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, в порядку ст. 392 ЦК України.

Під час установлення вищезазначених обставин судом першої інстанції не були порушені норми процесуального права, рішення суду відповідає вимогам матеріального права та встановленим у справі обставинам.

Доводи апеляційної скарги також не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції повно та всебічно зясував обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, п.1 ч.1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_7 правонаступником якої є ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 29 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржено безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : О.М. Ванівський

Судді: С.М. Копняк

ОСОБА_18