Провадження № 6/234/322/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2017 року Краматорський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Чернобай А.О.,

при секретарі Науменко А.Е.,

розглянувши подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду громадянина України ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

До Краматорського міського суду Донецької області надійшло подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно подання, на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області знаходиться виконавче провадження АСВП №53416474 з примусового виконання наказу №5006/1994/2012 виданого Господарським судом Донецької області 21.12.2012 року про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гер Мар» на користь Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» заборгованість за кредитним договором №3 від 25.05.2007 року, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 139718,94 дол. США, заборгованості за відсотками за користуванням кредитом в сумі 14389,86 дол. США, пені за порушення строків сплати відсотків за користуванням кредитом в сумі 40214,63 грн., судового збору в сумі 25430,88 грн. 15.02.2017 року державним виконавцем винесено поставу про відкриття виконавчого провадження. На адресу боржника зазначену у виконавчому листі: 87500, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Річна, 2, неодноразово були надіслані документи виконавчого провадження, але уся документація поверталася з відміткою «за закінченням терміну зберігання». У звязку з чим, неможливо було належним чином повідомити боржника про відкриття виконавчого провадження. 15.02.2017 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Донецькій області винесено постанову про арешт майна боржника, а 27.02.2017 року винесено постанову про арешт коштів боржника. Станом на 25.09.2017 року боржником вимоги виконавчого документу не виконані. Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань керівником ТОВ «Гер Мер» є ОСОБА_2 (ІПН ,28.02.1952 року народження, який проживає у м.Маріуполь, пров.Полєтаєва, 98-90.) За таких обставин, державний виконавець просить суд встановити тимчасове обмеження у праві виїзду громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У судове засідання головний державний виконавець Балдинюк М.Ю. не зявився, в поданні просив провести судовий розгляд у його відсутності.

Згідно з ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України суд негайно розглядає подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Вивчивши доводи подання, надані докази, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню.

Статтею 377-1 ЦПК України передбачено, що питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується судом за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 33 Конституції України право кожного вільно залишати територію України може бути обмежене лише законом.

Відповідно до ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який було ратифіковано Верховною Радою України 17.07.1997 кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб, і які передбачені законом.

В Україні, законом який визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України є Закон України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" від 21 січня 1994 року №3857-XII, статтею 6 якого визначені підстави за наявності яких громадянинові, який має паспорт може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон.

Відповідно до п.5 ч. 1 ст. 6 цього Закону громадянам може бути тимчасово відмовлено в наданні паспорту або громадянину України, який має паспорт може бути тимчасово відмовлено в виїзді за кордон, в тому числі якщо громадянин ухиляється від виконання зобов'язання, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Право державного виконавця на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника громадянина України у праві виїзду за межі України, саме за наявності такої підстави, встановлено ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" , а також п. 1 Розділу XIII "Інструкції з організації примусового виконання рішення", яка затверджена Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року за №512/5.

Стаття 10 Закону України «Про виконавче провадження» закріплює заходи примусового виконання рішень, згідно цієї статті, заходами примусового виконання рішення є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обовязку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

З наведеної норми вбачається, що вирішення питання щодо обмеження особи в праві виїзду за межі України може бути останнім етапом примусового виконання судового рішення, якщо державний виконавець застосував усі заходи примусового виконання вимоги.

Відповідно до положень ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків звільнення від доказування.

Зважаючи на це, саме державний виконавець, який звертається із поданням про тимчасове обмеження боржника - громадянина України, у праві виїзду за межі України, повинен довести не тільки факт не виконання боржником зобов'язання, покладеного на нього судовим рішенням, а й факт ухилення боржника від виконання такого зобов'язання.

Відповідно до положення ч.2 ст.10 ЦПК України наявність умислу та обставини які є предметом посилання субєкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Державним виконавцем не надано доказів про те, що ним виконано усіх можливих заходів для примусового виконання вимоги.

Оцінюючи доводи головного державного виконавця, що викладені ним у поданні, та у сукупності доданих до нього письмових документів, суд вважає, що виконавець зміг довести тільки факт того, що боржник ТОВ «Гер Мер» і досі має заборгованість.

Однак сам по собі, цей факт свідчить лише про факт невиконання боржником зобов'язання покладеного на нього за рішеннями суду, а саме відповідно до наказу господарського суду Донецької області від 21.12.2012 року. Крім того, головним державним виконавцем зазначено, що боржника не було належним чином повідомлено про відкриття наказного провадження, а тому зробити висновок, що боржник був повідомлений про відкриття виконавчого провадження та умисно ухиляється від виконання такого зобов'язання є неможливим. Особа, яка має невиконані зобовязання, не може вважатися винною в ухиленні, доки не буде доведено протилежне.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду громадянина України ОСОБА_2 - необґрунтоване, оскільки не надано доказів на підтвердження тих обставин, що боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання зобов'язання, боржник ухиляється від виконання такого зобов'язання, має намір виїхати за межі України, також до подання не надано доказів про вчинення державним виконавцем всіх можливих заходів примусового виконання рішення суду, у зв'язку з чим в задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, ст.ст. 10, 60, 210, 212, 377-1 ЦПК України, ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду громадянина України ОСОБА_2,- відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня

Суддя: