Справа № 465/4069/14 Головуючий у 1 інстанції: Кузь В.Я.
Провадження № 22-ц/783/2120/17 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Приколоти Т.І.

суддів: Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.

з участю секретаря: Іванової О.О.,

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «УніверсалБанк» на рішення Франківського районного суду м. Львова від 16 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради та Львівського міського управління юстиції, з участю третьої особи: ПАТ «УніверсалБанк» про визнання недійсним свідоцтва про право власності та скасування державної реєстрації права власності,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 16 листопада 2016 року визнано недійсним свідоцтво про право власності № НОМЕР_5 від 10 травня 2007 року на квартиру АДРЕСА_2, що видане Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради.

Скасовано державну реєстрацію права власності на зазначену квартиру .

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржує ПАТ «УніверсалБанк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування судом обставин справи. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.Посилається на зацікавленість банку у статусі квартири. Зазначає, що відповідно до договорів кредиту, укладених між банком та ОСОБА_6, спірна квартира була передана в іпотеку, в забезпечення виконання кредитних договір.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Право на судовий захист передбачається ст.55 Конституції України.

Згідно із ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1 ст.16 ЦПК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 14582745 від 17 травня 2007 року, вбачається, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_4

З копії довідки з місця проживання про склад сім'ї та реєстрацію №104 від 20 січня 2012 року, виданої ЛКП «Вулецьке», вбачається, що у вищезгаданій квартирі зареєстровані ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_2 та ОСОБА_7.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 15 березня 2007 року ОСОБА_4 та ОСОБА_8 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 28 липня 2009 року, стверджується, що шлюб між ними розірвано.

Відповідно до наказу Управління комунальної власності №224-Ж-Ф від 10 травня 2007 року, ОСОБА_4 передано у власність однокімнатну квартири АДРЕСА_1

Підставою видачі даного наказу була заява ОСОБА_6 від 18 квітня 2007 року про передачу у приватну власність квартири ОСОБА_4, що була підписана наймачем та членами його сім»ї: ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_2

Судом встановлено та підтверджується копією закордонного паспорта ОСОБА_2 , що позивач на момент приватизації перебував за межами України у Великій Британії та жодним чином не міг дати згоду на приватизацію.

Крім того, 16 квітня 2008 року між ПАТ «Універсал банк» та ОСОБА_6 укладено кредитні договори №016-2008-1194 та № 016-2008-1195, відповідно до яких, в забезпечення виконання зобов»язань згідно Кредитних договорів між банком та ОСОБА_4 був укладений договір іпотеки, згідно якого, останній виступив іпотекодавцем та передав в іпотеку майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить йому на праві власності № НОМЕР_4 від 10 травня 2007 року (реєстраційний номер № 18884573).

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 1 червня 2012 року, задоволено позов ОСОБА_2 та визнано недійсним свідоцтво про право власності № НОМЕР_3 від 10 травня 2007 року на спірну та скасовано державну реєстрацію права власності за ОСОБА_4 з підстав викладених у рішенні суду.

Встановлено, що 7 квітня 2014 року рішенням Апеляційного суду Львівської області, вищезгадане рішення скасовано та роз»яснено позивачу право повторного звернення із аналогічними вимогами із залученням до участі у справі ПАТ «Універсал банк», як заставодержателя.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 14 вересня 2015 року, задоволено клопотання представника позивача та призначено у справі судову почеркознавчо-криміналістичну експертизу, за результатами якої, складено висновок № 890 від 5 квітня 2016 року криміналістичної експертизи з дослідження почерку та підписів по матеріалах цивільної справи № 465/4069/14-ц.

Відповідно до висновків експерта: « Підпис від імені ОСОБА_2, розташований у графі «Підпис наймача та повнолітніх членів сім»ї» перед записом «ОСОБА_2 та рукописний запис «ОСОБА_2.», розташований у графі «Підпис наймача та повнолітніх членів сім»ї» після підпису в заяві від 28 квітня 2007 року про приватизацію квартири, виконані не ОСОБА_2, а іншою особою. Підпис від імені ОСОБА_2, розташований під текстом перед записом «ОСОБА_2» та рукописні записи в заяві від 3 травня 2007 року про неучасть в приватизації житла, виконані не позивачем, а іншою особою.

Відповідно до положень ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ч.2 ст.207, п.2 ч.1 ст. 208 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною і юридичною особою.

Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

На підставі аналізу наявних у справі доказів, суд прийшов до вірного висновку про недійсність правочину з підстав оформлення за фіктивними документами, а саме заяви від 28 квітня 2007 року про приватизацію квартири АДРЕСА_1 виконаної не ОСОБА_2, а також заяви від 3 травня 2007 року про неучасть у приватизації житла, що стали підставою для видачі спірного наказу Управління комунальної власності №224-Ж-Ф від 10 травня 2007 року, яким ОСОБА_4 передано у власність однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 на підставі якого було оформлено свідоцтво про право власності та здійснено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_4

Відповідно до ст. 65-1 ЖК України, наймачі жилих приміщень у будинках державного чи громадського фонду можуть за згодою всіх повнолітніх членів сім»ї, які проживають разом із ними, придбати займані ними приміщення у власність на підставах, передбачених чинним законодавством.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про задоволення позову, про визнання недійсним свідоцтва про право власності № НОМЕР_5 від 10 травня 2007 року та скасування державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1

З висновками суду належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1, ст.307, ст.ст. 308, 313, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УніверсалБанк» відхилити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 16 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: