АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Васильченко О.В.
№ 22-ц/796/9222/2017 Доповідач - Борисова О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

при секретарі: Гарматюк О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 13 липня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом в якому просила стягнути з відповідача на її користь 80372 грн., з яких: 70372 грн. у відшкодування матеріальних збитків внаслідок пошкодження автомобіля позивача; 10000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 13.07.2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалася на те, що судом першої інстанції не встановлено вини позивача у не зверненні у встановлений законом строк до страхової компанії із заявою про відшкодування шкоди. Вказувала, що в судовому засіданні встановлено, що на дату дорожньо-транспортної пригоди 24.01.2015 року в централізованій базі МТСБУ поліс АІ №501378783 визначений страховиком як втрачений бланк, а інформація про страхування автомобіля з державним номерним знаком НОМЕР_2 на дану дату - відсутня. Представник відповідача у судовому засіданні підтвердив, що інформацію до централізованої бази МТСБУ щодо відомостей про поліс АІ №5013783, який в базі визначений страховиком як втрачений бланк, надавав саме відповідач.

Отже, внесенням такої інформації в централізовану базу МТСБУ, відповідач ввів в оману користувачів цієї інформації щодо дійсності полісу АІ №5013783, внаслідок чого позивач була позбавлена можливості вчасно подати до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» заяву про виплату страхового відшкодування, оскільки з цієї інформації було очевидно, що автомобіль з державним номером НОМЕР_2 не є таким, що відповідальність його власника застраховано. Саме тому позивач вимушена була звернутися до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до власника транспортного засобу. І лише під час цього судового процесу стало відомо про наявність такого полісу.

Вказувала, на те, що після дорожньо-транспортної пригоди вона до цього часу не може користуватися своїм автомобілем, а тому відповідно до ст.23 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, яку вона оцінила у 10000 грн. Доказами завдання такої моральної шкоди є пошкоджений внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача, у зв'язку з чим вона продовжує переносити моральні страждання, які полягають у порушенні її психічного добробуту та душевної рівноваги.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити з підстав наведених в ній.

Представник відповідача судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Третя особа: ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому колегія суддів вважає можливим розглядати справу у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для його задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.01.2015 року о 18:00 год. на проспекті Перемоги в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Peugeot» модель 308, державний номерний знак НОМЕР_1, який належить на праві власності позивачу та автомобіля марки Богдан А-09202, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача отримав механічні пошкодження.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 11.03.2015 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно звіту №01030 про оцінку вартості (розміру збитків), заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 05.05.2015 року, складеного ТОВ «ДЕКРА Експерт» вартість (розмір) збитків заподіяних пошкодженням транспортного засобу «Peugeot» модель 308, державний номерний знак НОМЕР_1, який належить на праві власності позивачу становить 69172 грн.

За проведення вказаного дослідження позивачем було сплачено 1200 грн., що підтверджується актом №3235/ДК здачі-прийому виконаних робіт (послуг), складеного 27.04.2015 року, рахунком-фактурою №3235/ДК від 27.04.2015 року та квитанціями від 27.04.2015 року та від 08.05.2015 року.

Як вбачається з матеріалів справи 25.12.2014 року між ОСОБА_3 та ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» було укладено поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/5013783, відповідно до умов якого цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 застрахована в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», а забезпеченим транспортним засобом є автомобіль Богдан А-09202, державний номерний знак НОМЕР_2.

Згідно з п.п.4, 5 вказаного полісу страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду завдану майну становить 50000 грн., франшиза -0 грн.

ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про звернення громадян» звернулася до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» із заявою від 11.05.2016 року в якій просила страхову компанію надати їйінформаціюпро обставини укладення страхового полісу між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_3, який є власником автомобіля Богдан А-09202, державний номерний знак НОМЕР_2.

10.06.2016 року ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» направила на адресу ОСОБА_1 лист в якому повідомила останню про те, що бланк полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ5013783 дійсно належить ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», який було отримано в компанії агентом шляхом шахрайських дій. Відповідний поліс оформлено та реалізовано з порушенням вимог чинного законодавства.

Про настання дорожньо-транспортної пригоди, що трапилася 24.01.2015 року до страхової компанії звертався водій автомобіля Богдан А-09202 - ОСОБА_2 За фактом вчинення шахрайських дій з полісом №АІ5013783 було повідомлено водія ОСОБА_2 та власника автомобіля Богдан А-09202 - ОСОБА_3 Відповідний бланк полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ5013783 подано в оголошення, як такий, що втрачений.

Як вбачається з матеріалів справи ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» зверталася до Святошинського районного суду м. Києва з позовом про визнання недійсним договору страхування. За результатами розгляду справи №759/14077/15-ц Святошинським районним судом постановлено ухвалу 14.03.2016 року, якою позов ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» залишено без розгляду.

А тому, поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/5013783 від 25.12.2014 року є дійсним.

Судом встановлено, що позивач не повідомляла ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 24.01.2015 року та не зверталася до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» із заявою про виплату їй страхового відшкодування.

Правовідносини у сфері страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються ЦК України, Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК Українишкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 1 ст.1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними, діями, чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другої цієї статті.

Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК Українишкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Страхування може бути добровільним або обов'язковим (стаття 5 Закону України «Про страхування»).

Страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов'язковим видом страхування, що здійснюється в Україні (стаття 7 Закону України «Про страхування»).

Відповідно до п.33.1, 33.1.4 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Згідно з п.33.3. ст.33 вказаного Закону водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов'язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Відповідно до положень п.33-1.1 ст.33-1 вказаного Закону страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов'язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально.

Пунктом 34.3 ст.34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що протягом десяти робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках передбачених статтею 41 цього Закону, -МТСБУ) зобов'язаний направити свого страховика (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місця знаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Згідно з положеннями п.36.2 ст.36 Закону України України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Згідно з п.35.1 ст.35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до п.36.2 ст.36 вказаного Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування чи про відмову у його здійсненні.

Пунктами 37.1 та 37.1.4 ст.37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до п. 37.1.3 ст.37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 не зверталася до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» із заявою про страхове відшкодування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 24.01.2015 року в передбачений законом річний строк, не надала страховій компанії документи, перелік яких визначений у ст.35 Закону Країни «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та не надала для огляду пошкоджений автомобіль.

Таким чином, позивач не скористалася своїм правом на отримання страхового відшкодування у строки та в порядку визначеному Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

А відтак колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди.

Також, суд першої інстанції підставно відмовив у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 10000 грн., оскільки шкода позивачу була заподіяна не з вини відповідача.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі були предметом дослідження в суді першої інстанції, отримали належну оцінку і висновків суду не спросовують

Приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, а відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку та ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону.

Рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 13 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: