Справа № 442/4527/17
Провадження № 2/442/1776/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2017 р. Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі

головуючого судді Нагірної О.Б.,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третіх осіб на стороні відповідача ОСОБА_4, приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання правочину недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся із позовом до ОСОБА_3, третіх осіб на стороні відповідача ОСОБА_4, приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання правочину недійсним.

Позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до дати набрання законної сили судового рішення по цьому спору, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь в справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч.4 ст.151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого субєкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

На підставі наведеного, приходжу до переконання, що мотиви забезпечення позову, зазначені у матеріалах справи, дають підстави припускати, що невжиття заходів забезпечення позову можуть утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду. Внаслідок цього законні права позивачки не будуть захищені, адже суд не лише повинен встановити належність права вимагати, а й сприяти забезпеченню цих встановлених прав, тому враховуючи вимоги співмірності та розумності, слід накласти арешт на зазначене майно до вирішення спору по суті.

Враховуючи вище наведене та керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, суддя-

УХВАЛИВ :

Заяву задоволити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1.

Ухвала набуває чинності з дати її винесення та підлягає негайному виконанню Дрогобицьким міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Суддя О.Б. Нагірна