справа № 166/553/17
провадження № 2/166/171/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

смт. Ратне 15 червня 2017 року

Ратнівський районний суд Волинської області у складі судді Лозицького С.О.,

з участю: секретаря Заєць Н.П.,

представника позивача Гурської Ю.М.,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши в смт. Ратне в залі суду у відкритому судовому засіданні справу за позовом органу опіки та піклування Ратнівської районної державної адміністрації Волинської області до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В :

16 травня 2017 року орган опіки і піклування Ратнівської районної державної адміністрації Волинської області (надалі-Позивач) звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 (надалі-Відповідач) про позбавлення батьківських прав щодо малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнення з відповідача аліментів на її утримання, у розмірі не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення нею повноліття.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що Відповідач проживає без реєстрації в с.Жиричі Ратнівського району, є матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відомості про батька дитини зазначено відповідно до ч.1 ст. 135 СК України.

Окрім того, як вбачається з поданого позову відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх материнських обов'язків по вихованню дочки ОСОБА_3, не проявляє до неї турботи, не цікавиться її життям, навчанням, не піклується про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, матеріально не забезпечує її. Малолітня ОСОБА_3 проживала з Відповідачем та її співмешканцем ОСОБА_5 у його будинку. Співмешканець матері жорстоко ставиться до дитини. ОСОБА_3 його дуже боїться часто залишалась в школі після уроків, не хотіла йти додому. Дорослі показували негативний приклад для дитини. Тривале перебування дитини в таких умовах призвело до значних відхилень у її поведінці та розвитку. На співмешканця ОСОБА_5 було відкрито кримінальне провадження за фактом нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за наслідком якого Ратнівським районним судом було ухвалено вирок 21.05.2014 року та ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 125, ч.2 ст. 342, ч.1 ст. 345 КК України.

З 18.02.2014 року ОСОБА_3 перебуває на профілактичному обліку в службі у справах дітей Ратнівської райдержадміністрації, як така, що опинилась в складних життєвих обставинах. Підставою для постановки на облік слугувала та обставина, що дитина проживала у сім'ї, у якій батьки ухилялись від виконання свої батьківських обов'язків. На даний час малолітня ОСОБА_3 тимчасово влаштована в Волинському обласному центрі соціально-психологічної реабілітації дітей з 15 березня 2017 року по 15 вересня 2017 року.

В судовому засіданні представник позивача Гурська Ю.М. позовні вимоги підтримала повністю з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала, просить не позбавляти її батьківських прав.

Заслухавши пояснення сторін у справі, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підставний, обґрунтований та підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

У силу ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні - ч. 2 ст. 157 СК України.

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, наданих у пунктах 15, 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Згідно п. 18 вказаної Постанови, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши досліджені в суді надані Сторонами докази в їх сукупності, Суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог, зазначених у позовній заяві, доведеними обставинами, які свідчать про беззаперечні факти умисного ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дочки, свідомого нехтування ними.

Так, згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 встановлено, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року, її батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_2 - Відповідач у даній справі. Відомості про батька дитини зазначено відповідно до ч.1 ст. 135 СК України.

З довідки-характеристики, виданої Жиричівською сільською радою від 11.04.2017 року № 445, слідує, що мати дитини ОСОБА_2 за час проживання на території Жиричівської сільської ради зарекомендувала себе з негативної сторони. Матеріально-житлові умови проживанння незадовільні. ОСОБА_2 та її співмешканець ОСОБА_5 схильні до зловживання спиртними напоями. ОСОБА_5 наносить тілесні ушкодження дочці співмешканки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_2 байдуже ставиться до здоров'я та фізичного розвитку дитини. Неодноразово ОСОБА_5 та Відповідачка попереджались про створення належних умов для проживання дитини, про недопущення вживання спиртних напоїв та недопущення факту вчинення фізичного насильства над дитиною. На дані зауваження вони не реагують.

Факт систематичного вживання спиртних напоїв підтвердив і ОСОБА_5, допитаний як свідок за клопотанням Відповідача.

Актом обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_2 за березень 2017 року встановлено, що Відповідач проживає без реєстрації за місцем проживання з дочкою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та співмешканцем ОСОБА_5 Умови проживання незадовільні. Дочка ОСОБА_3 не забезпечена потрібним одягом, шкільним приладдям, немає місця для виконання шкільних домашніх завдань. ОСОБА_2 отримує допомогу від УСЗН, проте ці кошти за цільовим призначенням не використовує, витрачає їх на алкогольні напої.

Згідно повідомлення Ратнівського РВ УМВС України в Волинській області від 25.02.2014 року № 683 вбачається, що на співмешканя Відповідача ОСОБА_5 було відкрито кримінальне провадження № 0000050 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, за фактом нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до вироку Ратнівського районного суду Волинської області від 21 травня 2014 року, ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 125, ч.2 ст. 342, ч.1 ст. 345 КК України за фактом нанесення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_3

Згідно інформації Ратнівського районного центру зайнятості від 10.04.2017 року №209/05-6 ОСОБА_2 на обліку як безробітна не перебуває.

Інформацією Ратнівського ВП ГУНП у Волинській області від 04.04.2017 року №1367/66/01-2017 підтверджується факт притягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, до адміністративної відповідальності 10.03.2017 року за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП у зв'язку з невиконанням обов'язків щодо виховання дитини.

Згідно висновку органу опіки та піклування Ратнівської районної державної адміністрації №702/22/2-17 від 15.05.2017 року Відповідача визнано за доцільне позбавити батьківських прав щодо її малолітньої дочки ОСОБА_3, оскільки вона ухиляється від виховання та матеріального утримання своєї дитини та стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини.

Факт ухилення Відповідачкою від виконання покладених на неї чинним законодавством батьківських обов'язків, окрім наведених вище доказів, підтверджується, також і показаннями свідків: ОСОБА_5, ОСОБА_7- директора НВК "ЗОШ І-ІІІ ступеня-дитячий садок" с.Жиричі, ОСОБА_9

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 р. звернув увагу на те, що при позбавленні батьківських прав треба підходити виважено і в найкращих інтересах дитини. Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено право на повагу до приватного і сімейного життя. Неврахування положень цієї норми міжнародного права при розгляді справ про позбавлення батьківських прав призводить до того, що в окремих випадках діти невиправдано стають соціальними сиротами. Завдання держави - захистити і підтримати сім'ю, а не позбавляти дитину права на виховання у родинному середовищі, навіть за складних життєвих обставин. Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Савіни проти України" від 18 грудня 2008 р. наголошує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції. Хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. У будь-якому разі передання дитини під державну опіку слід зазвичай розглядати як тимчасовий захід, здійснення якого має одразу припинятися, коли це дозволяють обставини. Отже, такий захід не може бути санкціонований без попереднього розгляду можливих альтернативних заходів і має оцінюватися в контексті позитивного обов'язку держави вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз'єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та, якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер.

В розрізі наведеного Ратнівський районний суд Волинської області звертає увагу на ту обставину, що національне сімейне законодавство (ст. 170 СК України) передбачає можливість відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав, в тому числі у випадку, встановленому п. 2 ст. 164 СК України, тобто при ухиленні батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Отже є законодавчо встановлена можливість перед застосуванням крайнього і виняткового заходу впливу на батьків у вигляді позбавлення батьківських прав, вжити альтернативний засіб впливу на них з метою збереження сім'ї та зміни батьками свого ставлення до дитини.

Таким чином, Суд зазначає, що передбачені законом альтернативні заходи впливу на матір, яка ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно дочки - ОСОБА_3, хоч і в позасудовому порядку, проте були реалізовані та не спричинили належного впливу на поведінку Відповідачки, остання не зробила відповідних висновків та не змінила своє відношення до батьківських обов'язків, які слід виконувати відносно дитини належним чином.

Більше того, як зазначила допитана як свідок директор школи ОСОБА_7, де навчається ОСОБА_3, дитина систематично приходить до школи з синцями, неохайно одягнена, а мати не надає їх належного догляду щодо особистої гігієни, що слугує причиною самотності дівчинки, оскільки ровесники уникають спілкування з нею.

З врахуванням наведеного, Суд, при дотриманні вимог ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), а також з врахуванням висновків зазначеного вище рішення Європейського суду з прав людини та виключно в інтересах дитини дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення, оскільки Відповідач ухиляється від батьківського обов'язку з виховання дочки, не проявляє до неї належної турботи, не займається її вихованням, не забезпечує здобуття нею освіти, матеріально не утримує, а подальше зволікання з таким крайнім заходом, як позбавлення батьківських прав Відповідачки щодо дочки - ОСОБА_3 призведе до того, що малолітня дитина буде позбавлена права на вільний і всебічний розвиток її особистості, передбачене статтею 23 Конституції України.

У відповідності до частин 1, 2, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дітей той із них, хто проживає окремо від дітей, може брати участь у їх утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

При цьому, відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, та інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як передбачає ч. 2 ст. 182 СК України.

Зважаючи на положення ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет 2017 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 травня - 1777 гривень.

Враховуючи принцип рівності прав та обов'язків батьків по відношенню до їх дитини, частка у матеріальному утриманні дитини для кожного з них не може бути меншою половини від прожиткового мінімуму.

Враховуючи вік малолітньої дитини, матеріальне становище Відповідача, з ОСОБА_2 слід стягнути на користь малолітньої дочки ОСОБА_3 аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, задовольнивши заявлену позовну вимогу про стягнення аліментів на користь уповноваженої особи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення в частині утримання аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Судові витрати по сплаті судового збору, оскільки Позивач звільнений від їх сплати, на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з Відповідача до спеціального фонду Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 209, 212, 213, 215, 224, 225 ЦПК України, ст.ст. 150, 157, п. 2 ч. 1 ст. 164, ст.ст. 180-183 СК України, суд -

у х в а л и в:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка проживає в АДРЕСА_1, батьківських прав щодо малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис про народження №520 від 16.08.2007 року, вчинений відділом ЗАГСу Кобринського райвиконкому Брестської області;

Передати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис про народження №520 від 16.08.2007 року, вчинений відділом ЗАГСу Кобринського райвиконкому Брестської області, органу опіки та піклування Ратнівської районної державної адміністрації Волинської області для подальшого її влаштування.

Стягнути зі ОСОБА_2 на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 600 (шістсот) грн. щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 16.05.2017 року і до досягнення нею повноліття на користь уповноваженої особи.

Рішення суду в межах платежу за один місяць звернути до негайного виконання.

Стягнути зі ОСОБА_2 в дохід Держави 1280 (одна тисяча двісті вісімдесят ) грн. судового збору (в УДКСУ у Ратнівському районі код отримувача 37821937, МФО 803014, рахунок отримувача 0320)..

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Ратнівський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С. Лозицький