Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1150/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Письменний О. А.
УХВАЛА

Іменем України

27.06.2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів Гайсюка О.В., Карпенка О.Л.,

при секретарі Савченко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 на рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 13 лютого 2017 року та на додаткове рішення від 25 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Держави України в особі Кабінету Міністрів України, Павлиської селищної ради Онуфріївського району Кіровоградської області та Головного управління Державної казначейської служби України в Кіровоградській області про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

встановила:

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України та Павлиської селищної ради Онуфріївського району Кіровоградської області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що на підставі укладеного договору оренди землі між ним та Павлиською селищною радою Онуфріївського району Кіровоградської області, він користувався земельними ділянками, а саме 31,7 га пасовища та 11,91 га незатребувані та невизначені земельні частки (паї). Дія договору оренди землі закінчилася у 2014 році. Проте, Павлиською селищною радою було предявлено вимогу про сплату орендної плати за 2015 рік в розмірі 14 639, 86 грн. Вказана сума сплачена ним в повному обсязі, але вважає, що відповідачем безпідставно нараховано оренду плату в такому розмірі, оскільки у 2015 році він зазначеними земельними ділянками не користувався. Також зазначає, що в результаті незаконних дій Павлиської селищної ради він зазнав моральних страждань, які полягають у втраті значної грошової суми. Посилаючись на ці обставини, просив стягнути завдану матеріальну шкоду в сумі 14 639, 86 грн. та моральну шкоду в розмірі 8 500 грн.

Під час розгляду справи судом залучено до участі у справі в якості співвідповідача Головне управління Державної казначейської служби України в Кіровоградській області.

Рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 13 лютого 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Додатковим рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 25 квітня 2017 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1102 грн. 40 коп.

В апеляційних скаргах позивач просить зазначені судові рішення скасувати з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах встановлених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судом встановлено, що згідно довідки виданої Павлиською селищною радою Онуфріївського району Кіровоградської області від 14.09.2016 року за № 876 вбачається, що в 2015 році ОСОБА_2 користувався земельними ділянками документально не оформленими та за своєю заявою від 01.02.2016 року зобовязувався сплатити заборгованість за оренду землі в сумі 15402,16 грн. за 2015 рік /а.с. 2/.

Рішенням тридцятої сесії Павлиської селищної ради шостого скликання від 14.07.2015 року № 1022 було надано погодження на надання земельної ділянки загальною площею 11 ,91 га в тому числі 11,91 га незатребувані земельні частки (паї) ділянка № 257, № 262, № 264, № 265, № 268 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в оренду строком на один рік, або до появи спадкоємців, з орендною платою не менше 5% від грошової оцінки сільськогосподарських угідь (рілля) громадянину ОСОБА_2 та зобовязати ОСОБА_2 замовити виготовлення проекту землеустрою в спеціалізованій проектній організації /а.с. 4/.

Відповідно до довідки виданої Павлиською селищною радою Онуфріївського району Кіровоградської області від 31 липня 2014 року за № 542 вбачається, ОСОБА_2 має в оренді: 0,93 га для обслуговування господарського двору з орендною платою 708,30 грн. за рік з 20.08.2009 року № 497; 31,7 га пасовища з орендною платою 3301,35 грн. за рік з 12.07.2006 року № 496; 11,91 га незатребувані та невизначені земельні частки (паї) з орендною платою 11392,51 грн. за рік договір оренди № 34 від 10.05.2007 року; по спільному обробітку земельних часток (паїв) 84,35 га використовується з 2004 року та проводиться сплата з земельного податку /а.с.5/.

Згідно довідки виданої Павлиською селищною радою Онуфріївського району Кіровоградської області від 25.07.2016 року за № 723 гр. ОСОБА_2 з 2002 року по 31.12.2015 року включно, на території селищної ради мав в оренді земельні ділянки сільськогосподарського призначення, загальною площею 4454 га, за які сплачувалася орендна плата в повному обсязі. Станом на 25.07.2016 року заборгованість по сплаті орендної плати відсутня. З 2016 року ОСОБА_2 орендує земельну ділянку площею 0, 93 га для обслуговування господарського двору з орендною платою 1492, 48 грн. за рік, технічна документація відсутня /а.с.6/.

Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування майнової та моральної шкоди, завданої незаконним рішенням, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно зі ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки),доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної(немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів (ст. 212 ЦПК України) дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог за необґрунтованістю, оскільки належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», а тому суд першої інстанції незаконно стягнув з нього на користь держави судовий збір, є помилковими.

На думку колегії суддів, хоч позивач і заявив вимогу про відшкодування йому матеріальної та моральної шкоди за рахунок Державного бюджету України, він не може бути звільнений від сплати судового збору, оскільки в дійсності спір виник між позивачем та Павлиською селищною радою Онуфріївського району Кіровоградської області про розмір орендної плати за землю, та має на меті повернення помилково, на думку позивача, сплачених коштів.

Наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313- 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 13 лютого 2017 року та додаткове рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 25 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: