АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/5660/16-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження №22ц/774/1106/К/17 суддя Зімін М.В.
Категорія - 27 (I) Доповідач - Барильська А.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого, судді - Барильської А.П.,

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

із секретарем - Гладиш К.І.,

за участі: представника Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - Бродька Анатолія Івановича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 14 березня 2017 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 22242 грн. 31 коп., а також судовий збір в розмірі 1378 грн.

В обґрунтування позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначило, що 31 жовтня 2008 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір без номера, згідно умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, однак відповідач своїх обов'язків по своєчасному погашенню кредиту та по сплаті відсотків належним чином не виконував, у результаті чого станом на 31.08.2016 року утворилась вказана вище сума заборгованості.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 14 березня 2017 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № б/н від 31.10.2008 року суму заборгованості у розмірі 19748 грн. 81 коп., яка складається з 8991 грн. 08 коп. - заборгованість за кредитом, 10757 грн. 73 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом.

Стягнуто з ОСОБА_2на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» понесені ним судові витрати в сумі 1378 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідача ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неповне з'ясування усіх обставин, що мають значення для вирішення справи.

Зокрема, посилається на те, що позивачем пропущений строк позовної давності для звернення до суду, оскільки строк позовної давності сплив в жовтні 2015 року, через те, що строк дії картки миттєвого випуску закінчився в жовтні 2012 року, вказана картка миттєвого випуску продовженню не підлягає, та в матеріалах справи відсутні докази, що перевипущена картка була видана на руки саме відповідачу, і що саме він вносив кошти на погашення карткового рахунку.

Судом не враховано, що Умови та правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача, та не наданано належних доказів того, що відповідач розумів саме ці Умови підписуючи заяву позичальника.

Крім того судом не враховано, що з боку Банку мало місце підвищення процентів в односторонньому порядку, що є нікчемною умовою договору.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, на його думку, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 31 жовтня 2008 року закрите акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», надало ОСОБА_2 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку НОМЕР_1, у розмірі 10000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % в місяць на залишок заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки - травень 2015 року. Строк внесення щомісячних платежів до 25 числа кожного місяця. Даний договір без номера від 31.10.2008 року був укладений на підставі заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг.

Згідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідач у порушення зазначених норм закону та умов Кредитного договору свої зобов'язання належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 31.08.2016 року у ОСОБА_2 перед позивачем утворилась заборгованість в розмірі 22242,31 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 8991,08 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 11853,98 грн., заборгованості за пенею та комісією 100,00 грн., штрафу (фіксована частина) 250,00 грн., штрафу (процентна складова) 1047,25 грн. (а.с.4-7).

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив із доведеності позовних вимог та обов'язку боржника сплатити заборгованість за кредитним договором.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Між сторонами виникли правовідносини, стосовно виконання договору кредиту.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в строк зазначений в договорі, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за договором кредиту банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти

Нормами ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частина 2 статті 1050 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо за договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому.

Нормами статті 627 ЦК встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Використовуючи своє право, передбачене ст.ст. 6, 627 ЦК України, відповідач ОСОБА_2, шляхом подання та підписання заяви від 31 жовтня 2008 року на отримання кредиту, уклав з ПАТ КБ «ПриватБанк», договір, зміст якого становлять умови кредитування з використанням кредитки Універсальна (а.с.8), Правила користування платіжною карткою, Тарифи банку, умови та правила надання банківських послуг.

При цьому, в поданій заяві позичальник ОСОБА_2 зазначив, що він ознайомлений та згоден з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку і вказав, що зазначені документи разом з заявою складають між ним та позивачем кредитний договір.

Отже, уклавши кредитний договір, сторони погодили його істотні умови, які визначені Умовами надання банківських послуг (далі - Умови), Правилами користування платіжною карткою (далі - Правила) та Тарифами банку, що діяли в редакції на момент підписання заяви позичальником.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ст. 625 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Суд встановив, що позичальник не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, унаслідок чого утворилась кредитна заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача на користь банку.

Відповідно до Умов та правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України).

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, від 18 червня 2014 року № 6-61цс14, від 30 вересня 2015 року № 6-154цс15 і відповідно до ст.360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

З відомостей, наданих ПАТ КБ «ПриватБанк» убачається, що карта НОМЕР_1 на ім'я відповідача ОСОБА_2 була випущена з терміном дії до травня 2015 року ( а.с.30).

Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 31.10.2008 року, відповідач регулярно здійснював операції по кредитній карті НОМЕР_1, як то погашення заборгованості за наданим кредитом, так і користування кредитними коштами. Останні платежі, спрямовані на погашення кредиту, були здійснені відповідачем 20.10.2015 року - у розмірі 4252,82 грн. та 31.08.2016 року - у розмірі 100 грн. (а.с.7), у зв'язку з чим, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що строк позовної давності сплив в жовтні 2015 року, через те, що строк дії картки миттєвого випуску закінчився в жовтні 2012 року, вказана картка миттєвого випуску продовженню не підлягає, та в матеріалах справи відсутні докази, що перевипущена картка була видана на руки саме відповідачу, і що саме він вносив кошти на погашення карткового рахунку колегією суддів не приймаються до уваги, з огляду на наступне.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

У відповідності до пунктів 3.1.1, 5.4 правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH).

Так останній платіж за кредитним Договором здійснений відповідачем 20 жовтня 2015 року, а дія картки закінчилась у травні 2015 року.

Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України № 6-14цс14 від 19 березня 2014 року і відповідно до ст.360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином, звертаючись 23 вересня 2016 року із позовною заявою до суду позивач заявив позовну вимогу про повернення наданого ОСОБА_2 кредиту у повному обсязі, а не його частини щодо періодичних місячних платежів, а тому ПАТ КБ «ПриватБанк» не пропустило строк позовної давності, визначений законом.

Доводи апеляційної скарги представника відповідача щодо відсутності доказів того, що кредитною карткою користувався саме відповідач є безпідставними, оскільки відповідачем, відповідно до вимог ст.ст.10,60 ЦПК України, не доведно зворотнього, не надано доказів того, що він загубив кредитну картку та звертався до Банку з вимогою її заблокувати.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не враховано, що Умови та правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача, та не наданано належних доказів того, що відповідач розумів саме ці Умови підписуючи заяву позичальника колегією суддів не приймаються до уваги з огляду на наступне.

Використовуючи своє право, передбачене ст.ст. 6, 627 ЦК України, відповідач ОСОБА_2, шляхом подання та підписання заяви від 31 жовтня 2008 року на отримання кредиту, уклав з ПАТ КБ «ПриватБанк», договір, зміст якого становлять умови кредитування з використанням кредитки Універсальна (а.с.8), Правила користування платіжною карткою, Тарифи банку, умови та правила надання банківських послуг.

При цьому, в поданій заяві позичальник ОСОБА_2 зазначив, що він ознайомлений та згоден з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку і вказав, що зазначені документи разом з заявою складають між ним та позивачем кредитний договір.

Отже, уклавши кредитний договір, сторони погодили його істотні умови, які визначені Умовами надання банківських послуг (далі - Умови), Правилами користування платіжною карткою (далі - Правила) та Тарифами банку, що діяли в редакції на момент підписання заяви позичальником.

Слід зауважити, що відповідач не спростував, що підпис в анкеті - заяві та довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» належить не йому ( а.с.8)

Також не приймаються до уваги доводи апеляційної скраги представника відповідача стосовно того, що судом не враховано, що з боку Банку мало місце підвищення процентів в односторонньому порядку, що є нікчемною умовою договору, оскільки матеріали цивільної справи не містять відомостей про те, що за договором № б/н від 31.10.2008 року мало місце підвищення процентної ставки в односторонньому порядку Банком, та відповідачем, відповідно до вимог ст.ст. 10,60 ЦПК України, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вказаної обставини.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання відповідача на не укладання кредитного договору та не отримання коштів, оскільки відповідач не спростував, що підпис в анкеті - заяві належить не йому, та те, що він не отримував кредитних коштів ( а.с.8).

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, надав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 14 березня 2017 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: