РІШЕННЯ

Іменем України

31.05.2017 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Мартинишин М. О.

при секретарі Потюк В.М

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом Карпатської інтернаціональної деревообробної компанії ТзОВ «ЯВІПАРК»

до ОСОБА_1

про відшкодування шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 08 вересня 2015 року о 20 годині 30 хвилин у м. Львові на вулиці Кульпарківській поблизу будинку № 230 мотоцикл НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 скоїв наїзд на директора Карпатської інтернаціональної деревообробної компанії ТзОВ «ЯВІПАРК» Ву Хой Кхань, спричинивши останньому середньої тяжкості тілесні ушкодження. Вироком Залізничного районного суду м. Львова від 17 березня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 286 КК України і призначено йому покарання у вигляді штрафу 350 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 5950 (п'ять тисяч дев'ятсот п'ятдесят) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік. Однак у звязку із перебуванням на лікарняному директора Карпатської інтернаціональної деревообробної компанії ТзОВ «ЯВІПАРК» Ву Хой Кхань, останній не зміг відбути у відрядження у вказаний період на запрошення компанії «Javideko L2/2 Tan Dong Hiep A Industrial Zone Tan Dong Hiep Ward, Di An Town, Binh Duong Provinse Viet nam» для підписання зовнішньоекономічного контракту поставки продукції у 2016 році, внаслідок чого вищевказана компанія відмовилася підписувати контракт так як строк на акцепт її оферти сплив. Сума контракту мала складати 100000 Euro. Тому вважає, що позивачу заподіяну шкоду, яку оцінює у розмірі 537068,96 гривень, яка станом на 27.01.2016 року була еквівалентно 20000 євро. Просить позов задоволити.

Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, дали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Просять позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, заперечував проти його задоволення, посилаючись позивачем не представлено належних доказів на підтвердження позивних вимог. Просить відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог за безпідставністю позовних вимог.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши подані сторонами документи і матеріали та матеріали судової справи №462/663/16-к, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, з таких підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання і має право звернутися до суду за захистом свого права та інтересу.

Відповідно до роз'яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, 08 вересня 2015 року о 20 годині 30 хвилин, керуючи мотоциклом НОМЕР_2 та рухаючись ним у крайній лівій смузі вул.Кульпарківська у м.Львові в напрямку виїзду з м.Львова поблизу будинку №230 здійснив наїзд на пішохода Ву Хой Кхань, в результаті якого останній отримав середньої важкості тілесні ушкодження.

Вироком Залізничного районного суду м.Львова від 17 березня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено йому покарання у вигляді штрафу, 350 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 5950 грн. (пять тисяч девятсот пятдесят) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили , або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою, а відтак в цій частині обставини встановлені вироком суду, судом не досліджується.

Позивач свій позов мотивує тим, що незаконними діями ОСОБА_1 завдано матеріальної шкоди Карпатській інтернаціональній деревообробній компанії ТзОВ «ЯВІПАРК» на загальну суму 537 068, 96 грн., оскільки перебуваючи на лікарняному внаслідок перенесеної під час ДТП травми Ву Хой Кхань, який являється директором даного товариства, не зміг відбути у відрядження у вказаний період на запрошення компанії «Javideko L2/2 Tan Dong Hiep A Industrial Zone Tan Dong Hiep Ward, Di An Town, Binh Duong Provinse Viet nam» для підписання зовнішньоекономічного контракту поставки продукції у 2016 році, внаслідок чого вищевказана компанія відмовилася підписувати контракт так як строк на акцепт її оферти сплив. Сума контракту мала складати 100000 Euro.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Джерелом підвищеної небезпеки при цьому, є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно з розясненнями п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»від 27 березня 1992 року №6 при визначенні розміру відшкодування шкоди,заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну на неї особу обовязку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовується в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи, втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовується неодержані доходи у звязку із заподіянням шкоди майну.

Частиною першою ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. При цьому дані докази повинні бути належними і допустимими, як це передбачено ст.ст.58-59 ЦПК України.

Суд наголошує, що подання позивачем ряду документів, а саме запрошення, переклад якого не завірений належним чином, довідки ТзОВ «Явіпарк» №9 від 27 січня 2016 року, митні декларації, характеристика, медичні документи та інше не позбавляє обов'язку належного доведенню обставин, на які останній посилається у них як на підставу своїх вимог чи заперечень.

В судовому засіданні позивач не зміг пояснити, що для укладення контракту не можна було відрядити іншого представника компанії; не представлено відповідник доказів (квитків на літак, бронювання готелю чи інше) на підтвердження того що саме в період перебування на лікарняному, з 08.09.2015 року по 04.12.2015 року, Ву Хой Кхань мав відбути у відрядження для підписання контракту.

Позивачем не представлено жодного належного та допустимого доказу в підтвердження як на підставу відмови в підписанні контракту компанією «Javideko L2/2 Tan Dong Hiep A Industrial Zone Tan Dong Hiep Ward, Di An Town, Binh Duong Provinse Viet nam» закінчення строку на акцепт її оферти.

Суд критично ставиться щодо наявності такої інформації в відповідній довідці ТзОВ «Явіпарк» №9 від 27 січня 2016 року, оскільки саме позивач являється її директором, а підписана вона його заступником.

У відповідності до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 3 ст.212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог, оскільки позивачем не надано суду належних документів на підтвердження заявлених позовних вимог, а також не доведено її в судовому засіданні , суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, так як позивачем не доведено, що не укладання даного контракту, а відтак спричинення йому матеріальної шкоди перебувають у прямому причино-наслідковому зв'язку із діями відповідача й дорожньо-транспортної пригоди.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 31, 57-61, 88, 169, 209, 214-215, 218 ЦПК України, -

вирішив:

у задоволенні позову Карпатської інтернаціональної деревообробної компанії ТзОВ «ЯВІПАРК»

до ОСОБА_1

про відшкодування шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Мартинишин М.О.