Справа № 194/176/17
Номер провадження 2/194/336/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2017 року м.Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Соколової Ю.І.,

за участю секретаря судового засідання Клімової Д.В.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа: служба у справах дітей виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкування з нею, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача, в обгрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 12 січня 2016 року рішенням суду було розірвано шлюб укладений та зареєстрований між сторонами 18 листопада 2006 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після розірвання шлюбу залишилася проживати разом з відповідачем. Зазначає, що з моменту розірвання шлюбу у нього з відповідачем почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні доньки, відповідач перешкоджає йому спілкуватися та зустрічатися з донькою. У вересні 2016 року службою у справах дітей виконавчого комітету Тернівської міської ради було визначено способи участі позивача у вихованні доньки, а саме: зустрічатися з дитиною два рази на тиждень у свій вихідний день за попередньою домовленістю з відповідачем; влітку протягом 14 днів в період своєї відпустки брати доньку за місцем свого проживання, а у разі виїзду з донькою в цей час за межі міста погоджувати таку поїздку з відповідачем. Вважає, що визначені способи спілкування його з донькою, порушують права дитини на вільне, достатнє і комфортне спілкування. У звязку з чим, просить зобовязати відповідача не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з донькою, та визначити наступні способи його участі у вихованні доньки: зустрічатися з дитиною та брати дитину на вихідні дні з пятниці по неділю за попередньою домовленістю із відповідачем в телефонному режимі, за виключенням періоду хворобливого стану доньки чи іншої необхідності, викликаної інтересами самої дитини; влітку протягом 14 днів в період його, позивача, відпустки брати доньку за місцем його проживання, а у разі планування виїзду за межі м. Тернівка з метою організації її, доньки, оздоровлення, завчасно попереджати та погоджувати з відповідачем місце та час такого відпочинку; брати доньку до себе за місцем свого проживання на зимніх, осінніх та весняних канікулах, крім того, просить зобовязати відповідача не чинити перешкод у спілкуванні з донькою, а також просить витребувати у відповідача копію свідоцтва про народження дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач надала до суду письмові заперечення, згідно яких зазначає, що в п. 4 рішення Служби у справах дітей виконавчого комітету Тернівської міської ради від 21 вересня 2016 року вказано, що дане рішення може бути оскаржене зацікавленою особою протягом 10 днів від часу його винесення, проте позивач звернувся до суду через пять місяців після винесення зазначеного рішення. Також, вона не погоджується із визначенням її як відповідача по даній цивільній справі, посилаючись на те, що рішення про визначення позивачу способів участі у вихованні малолітньої дитини було винесено Службою у справах дітей виконавчого комітету Тернівської міської ради, яка є третьою особою по справі. Зазначає, що після розірвання шлюбу, вона не створювала перешкод для спілкування позивача з дитиною та для неї стало несподіванкою звернення позивача до Служби у справах дітей виконавчого комітету Тернівської міської ради з заявою про визначення способів участі у вихованні доньки, так як, на її думку, підстав для цього у нього не було. У звязку з чим проти позовних вимог ОСОБА_1 заперечує повністю, та вважає їх такими, що не підлягають задоволенню.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, повідомивши, що спір сторін міг би бути врегульований мирним шляхом, якщо б відповідачка визнала позов повністю і не чинила б перешкоди йому у вихованні та спілкуванні з їх дочкою у спосіб, визначений у позові.

У судовому засіданні відповідач повідомила, що рішення суду стосовно способів участі позивача у вихованні дитини буде виконувати. Зазначила, що не бажає відпускати дитину з ночівлею через те, що дитині необхідне збалансоване харчування відповідно до стану здоров`я, а також через те, що у сім`ї позивача нещодавно народилося немовля, а тому у позивача буде недостатньо часу для приділення уваги їх спільній дочці - ОСОБА_5

У судовому засіданні представник третьої особи підтримала рішення комісії Служби у справах дітей, відповідно до якого: позивачу дозволяється бачитися з дитиною два рази на тиждень без ночівлі дитини у нього вдома; влітку протягом 14 днів під час канікул брати дитину з метою організації її оздоровлення.

Малолітня ОСОБА_5 у судовому засіданні повідомила, що не проти того, щоб батько брав її один раз на тиждень у вихідний день до себе додому з ночівлею, але щоб там її не ображали. Повідомила, що вдома у батька вже залишалася, батько проживає з новою дружиною та її донькою, батько на сніданок годував її бутербродами, а на обід вони їли суп, зазначила що у батька вдома її ніхто не сварить та знаходитись у нього вдома вона не боїться. Зазначила, що коли батько йде з нею гуляти, він також бере і доньку нової жінки, але ця дівчинка їй не до вподоби, та вона хоче гуляти лише з батьком. Не проти того, щоб поїхати ненадовго з батьком на відпочинок під час літніх канікул, але без його нової дружини та її доньки. Повідомила, що більше часу хоче проводити з мамою.

Суд, вислухавши пояснення сторін, їхньої дитини та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, 12 січня 2016 року рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області було розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції Дніпропетровської області 18 листопада 2006 року, актовий запис №289, що підтверджується копією рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 12 січня 2016 року, що набрало законної сили 23 січня 2016 року (справа № 194/1656/15-ц).

Судом встановлено, що від шлюбу сторони мають малолітню доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить копія свідоцтва про її народження серії 1-КИ №192339, актовий запис 215.

Після розірвання шлюбу дитина проживає з матір'ю, але між сторонами виникли непорозуміння, які носять особистий характер, у зв'язку з чим вони не можуть дійти згоди щодо визначення порядку спілкування батька з дитиною, який влаштував кожного з батьків з урахуванням інтересів малолітньої дитини.

Частинами 1 та 2 статті 158 СК України визначено, що за завою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає спосіб участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області від 21 вересня 2016 року № 208 про визначення ОСОБА_1 способів участі у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_1 надано право: зустрічатися з дитиною два рази на тиждень у свій вихідний день за попередньою домовленістю із матір`ю дитини в телефонному режимі, за виключенням періоду хворобливого стану доньки чи іншої необхідністю, викликаної інтересами самої дитини; влітку протягом 14 днів в період своєї відпустки брати доньку за місцем свого проживання, а у разі планування виїзду за межі м. Тернівка з метою організації її оздоровлення завчасно попереджати матір дівчинки про місце та час (період, тривалість) відпочинку дитини та погоджувати таку поїздку з нею.

Згідно п. 3 зазначеного рішення виконавчого комітету Тернівської міської ради ОСОБА_2 не вправі перешкоджати ОСОБА_1 зустрічатися з малолітньою ОСОБА_5

26 травня 2017 року головним спеціалістом Служби у справах дітей та виконуючою обовязки начальника Служби у справах дітей був складений акт обстеження умов проживання позивача, відповідно до якого в квартирі позивача разом з ним проживає його дружина ОСОБА_6 та донька дружини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, умови проживання задовільні, для виховання та розвитку дитини позивача створені необхідні умови: дитина має окреме спальне місце, кімната устаткована 2-х поверховим ліжком, є іграшки, одяг та взуття по сезону.

Позивач працює у ВСП ШУ «Тернівське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», загальна сума нарахованого йому доходу за період з грудня 2016 року по травень 2017 року за винятком аліментів становить 94196 (девяносто чотири тисячі сто девяносто шість) грн. 93 коп., що підтверджується довідкою виданою ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» від 09 червня 2017 року № 4062.

Дитина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходиться під наглядом лікарів гастроентеролога та кардіолога, має відносно задовільний стан здоров`я, дитині рекомендовано медикаментозне лікування, про що свідчить копія картки виписки з історії хвороби № 254 виданої КЗ «Дніпропетровська обласна дитяча клінічна лікарня» ДОР».

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд вважає за потрібне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дітей.

Частиною 3 статті 9 Конвенції передбачено, що Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи з положень ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

У відповідності до ст. 153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ч. 13 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Виходячи з положень ст. 159 Сімейного кодексу України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Отже, із тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст.ст. 141, 159 Сімейного кодексу України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

З урахуванням встановлених судом обставин, враховуючи в першу чергу інтереси малолітньої дитини, яка повідомила у судовому засіданні, що вона любить обох батьків та бажає спілкуватись з батьком, але надовго у батька вдома вона залишатись не бажає, хоче бачитись та відпочивати лише удвох з батьком без присутності його нової жінки та її дитини, враховуючи варіанти можливого спілкування з дитиною батька запропоновані сторонами, виходячи з балансу інтересів дитини та її батьків, беручи до уваги вік дитини, те, що вона навчається у ЗОШ № 5 в м. Тернівка, яку відвідує кожен день, та залишаючись посеред робочої неділі на ночівлю, а також і в будь-який вихідний день на ночівлю у батька, дитині важко буде зорієнтуватися, що може не добре сказатися на її відмітки, здоров'я та поведінку, а також враховуючи встановлений під час судового засідання факт народження у позивача у червні цього року дитини, суд вважає за необхідне встановити наступний порядок участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні своєї малолітньої доньки ОСОБА_5: - один раз на тиждень без ночівлі у свій вихідний день за місцем свого проживання за попередньою домовленістю із матірю дитини ОСОБА_2, за виключенням періоду хворобливого стану дитини чи іншої необхідності, викликаної інтересами самої дитини без присутності матері; влітку протягом 14 днів в період своєї відпуски за попередньою домовленістю із матірю дитини ОСОБА_2 у разі планування виїзду за межі м. Тернівка Дніпропетровської області з метою оздоровлення дитини, за виключенням періоду хворобливого стану дитини чи іншої необхідності, викликаної інтересами самої дитини, та завчасно попереджати матір дитини про місце, час, тривалість відпочинку дитини та погоджувати таку поїздку з нею.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 153, 157,159, 182, 192 СК України; ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа: служба у справах дітей виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкування з нею - задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_2 усунути перешкоди у спілкуванні ОСОБА_1 з дочкою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та участі у її вихованні.

Визначити спосіб участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом встановлення зустрічей з донькою:

- один раз на тиждень без ночівлі у свій вихідний день за місцем свого проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3. за попередньою домовленістю із матірю дитини ОСОБА_2, за виключенням періоду хворобливого стану дитини чи іншої необхідності, викликаної інтересами самої дитини без присутності матері;

- влітку протягом 14 днів в період своєї відпуски за попередньою домовленістю із матірю дитини ОСОБА_2 у разі планування виїзду за межі м. Тернівка Дніпропетровської області з метою оздоровлення дитини, за виключенням періоду хворобливого стану дитини чи іншої необхідності, викликаної інтересами самої дитини, та завчасно попереджати матір дитини про місце, час, тривалість відпочинку дитини та погоджувати таку поїздку з нею.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Тернівський міський суд на протязі десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ю.І. Соколова