Справа № 182/3507/16-ц
Провадження № 2/0182/1094/2017
25.09.2017 року Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
за участю представника позивача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нікополя цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, про припинення права на 1/4 частину житлового будинку з надвірними будівлями та на 1/4 частину земельної ділянки, визнання права власності на 1/4 частину житлового будинку з надвірними будівлями та на 1/4 частину земельної ділянки, виплату грошової компенсації, -
Позивач 02.07.2016 року звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини.
18.02.2012 року померла його баба ОСОБА_6.
Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшли житловий будинок з надвірними будівлями № 16а по провулку Фронтовий в м. Нікополь Дніпропетровської області та земельна ділянка для будівництва та обслуговування даного будинки.
За життя ОСОБА_6 склала заповіт, згідно якого все належне їй майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, усі майнові права та обовязки, які належатимуть їй на час смерті, заповіла йому-позивачу.
03.04.2012 року він звернувся до Першої Нікопольської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_6
У той же час, державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 листом № 3123/02-14 від 28.10.2015 року його було повідомлено, що 14.08.2012 року в Першу Нікопольську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 звернулася її дочка - відповідач по справі ОСОБА_5, яка відповідно до ст.1241 ЦК України має право на обовязкову частку в спадковому майні, яка становить 1/4 частину житлового будинку з надвірними будівлями та 1/4 частину земельної ділянки за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, пров. Фронтовий, 16а.
Відповідач ОСОБА_5 є громадянкою ОСОБА_8 Федерації, постійно проживає в м. Омськ ОСОБА_8 Федерація. Після 14.08.2012 року відповідач в м Нікополь Дніпропетровської області не приїжджала, свідоцтво про право власності на 1/4 частину спадкового майна після смерті ОСОБА_6 не отримала і, як повідомила йому в телефонній розмові, отримувати його не збирається, так як на спадщину не претендує.
ОСОБА_5 подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, а тому відповідно до ст.ст.1268,1269 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину.
Він проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, розпоряджається всім спірним житловим будинком і земельною ділянкою, оплачує комунальні послуги, зробив у вказаному будинку ремонт. Іншого житла у нього немає. Відповідач у спірному будинку не проживає і не бере жодної участі у витратах на утримання та збереження спільного майна.
Так як 1/4 частина, яка належить відповідачу в спільному майні, є незначною і не може бути виділена в натурі, а спільне володіння і користування будинком і земельною ділянкою з відповідачем є неможливим, вважає за доцільне припинити право власності відповідача на її частину в спільній власності на домоволодіння.
Послався на те, що припинення права власності не завдасть відповідачу ніякої шкоди, оскільки вона забезпечена житлом, в спірному будинку не проживає і не має намірів в ньому проживати, що буде відповідати вимогам ч.1 ст.365 ЦК України.
Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні викладені в позовній заяві обставини та вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не зявилась. Як вбачається з позовної заяви та матеріалів справи (а.с.3,9,63) місцем проживання відповідача зазначено: ОСОБА_8 Федерація, АДРЕСА_1. На підставі Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 року компетентному суду ОСОБА_8 Федерації було направлено копію позовної заяви з додатками, перекладені на російську мову, для вручення їх відповідачу та доручено компетентному суду ОСОБА_8 Федерації провести допит відповідача (а.с.22-42,48-53). 19.04.2016 року на адресу суду від Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області надійшов лист та пакет документів щодо результатів виконання доручення (а.с.54-69). Згідно вказаних матеріалів щодо виконання доручення Кіровським районним судом м. Омська, судове доручення не було виконане з причини повернення поштових відправлень у звязку з відсутністю адресата (відповідача) за вказаною адресою і за закінченням терміну зберігання.
Суд, зі згоди представника позивача, на підставі ст.224 ЦПК України розглянув справу заочно.
Вислухавши представника позивача ОСОБА_3, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.
Як встановлено в судовому засіданні, 18.02.2012 року померла ОСОБА_6 (а.с.6).
ОСОБА_6 за життя склала заповіт від 26.06.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_9, зареєстровано в реєстрі за № 1407, згідно якого все належне їй майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, усі майнові права та обовязки, які належать їй на час посвідчення заповіту, а також ті майнові права та обовязки, які належатимуть їй на день смерті, вона заповіла ОСОБА_4 (а.с.8).
03.04.2012 року позивач звернувся до Першої Нікопольської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.9).
Державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 були видані наступні свідоцтва:
-06.08.2015 року позивачу ОСОБА_4 було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстровано в реєстрі за № 1-875, на 3/4 частки житлового будинку з надвірними будівлями № 16а по провулку Фронтовий в м. Нікополь Дніпропетровської області (а.с.10,11). У вказаному свідоцтві зазначено, що свідоцтво про право на спадщину на 1/4 частку вказаного спадкового майна ще не видано;
Як вбачається з листа завідувача Першої Нікопольської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 № 3123/02-14 від 28.10.2015 року (а.с.9), 14.08.2012 року до Першої Нікопольської державної нотаріальної контори від доньки спадкодавця ОСОБА_5, громадянки ОСОБА_8 Федерації, ІНФОРМАЦІЯ_2, що мешкає за адресою: ОСОБА_8 Федерація, АДРЕСА_1 надійшла заява про прийняття спадщини за законом. ОСОБА_5 є спадкоємцем за законом на обовязкову частку у спадщині, яка складає 1/4 частину житлового будинку з приватизованою земельною ділянкою. З огляду на вказані обставини, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/4 частину спірного житлового будинку з надвірними будівлями та 1/4 частину спірної земельної ділянки.
06.08.2015 року позивач ОСОБА_4 зареєстрував своє право власності на 3/4 частки вищевказаного житлового будинку та 3/4 частки вищевказаної земельної ділянки, що підтверджується Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 41850228 від 06.08.2015 року, № 41852437 від 06.08.2015 року (а.с.12,14), а також підтверджується Інформаційними довідками з Державного реєстру речових права на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 85644396 від 24.04.2017 року, № 85644616 від 24.04.2016 року (а.с.111-117), та іншими матеріалами справи (а.с.129).
Таким чином, судом встановлено, що відповідач прийняла спадщину після смерті ОСОБА_6 (а.с.9), однак свідоцтво про право на спадщину не отримала, своє право власності на спірне нерухоме майно не зареєструвала.
Згідно ч.4 ст.334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.
Так як за відповідачем спірне нерухоме майно не зареєстровано, то відповідача не можливо вважати власником частки у спільному майні, та відповідно припинити право на частку у спільному майні в порядку ст. 365 ЦК України не представляється можливим, оскільки є передчасними.
Окрім того, відповідно до ч.1 ст.365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:
1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі;
2) річ є неподільною;
3) спільне володіння і користування майном є неможливим;
4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї.
Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Жодних доказів на підтвердження того, що частка є незначною і не може бути виділена в натурі (п.1 ч.1 ст.365 ЦК України), що річ є неподільною (п.2 ч.1 ст.365 ЦК України), що спільне володіння і користування майном є неможливим (п.3 ч.1 ст.365 ЦК України), що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї (п.4 ч.1 ст.365 ЦК України)- позивачем всупереч вимог ч.3 ст.10 ЦПК України суду не надано.
Представник позивача в судовому засіданні суду пояснила, що відповідач сюди приїжджати не має наміру, повідомила, що їй нічого не треба. Однак, жодних доказів на підтвердження вказаних обставин, всупереч вимог ч.3 ст.10 ЦПК України, позивачем суду надано не було.
Крім того, представник позивача в судовому засіданні суду пояснила, що припинення права відповідача на частку у спільному спірному майні не завдасть істотної шкоди її-відповідача інтересам та членам її сімї (п.4 ч.1 ст.365 ЦК України), оскільки відповідач все своє життя проживає в м. Омськ ОСОБА_8 Федерації. Однак, самий по собі факт проживання відповідача в іншій країні не свідчить про те, що вона не претендує на спірне майно, і що припинення права відповідача на частку у спільному спірному майні не завдасть істотної шкоди її-відповідача інтересам та членам її сімї.
Окрім того, відповідно до ч.2 ст.365 ЦК України, суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
Однак, всупереч вимог ч.2 ст.365 ЦК України позивач не здійснив попереднього внесення на депозитний рахунок суду вартості частки у спільному майні, яку просить припинити. На запитання суду представник позивача не змогла пояснити причини цього.
Враховуючи вищевикладене, обставини справи, те, що відповідач не є власником спірного майна, що позивачем не було здійснено попереднього внесення на депозитний рахунок суду вартості частки у спільному майні, яку просить припинити, та не надано доказів щодо наявності підстав, передбачених для припинення права на частку у спільному майні, які передбачені ч.1 ст.365 ЦК України, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову повністю.
Керуючись ст.ст. 10,11,60,209,212-215,218,224-226 ЦПК України, -
У задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області (м. Кривий Ріг) через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: ОСОБА_1