Провадження № 2/761/5314/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

01 вересня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарі Голопич Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про визнання за ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_1, у порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3, залишилась спадщина у вигляді вищевказаного нерухомого майна. За своє життя 19.08.2007 року ОСОБА_3 залишила заповіт, відповідно до якого вона заповіла своєму двоюрідному брату - позивачу ОСОБА_1 належну їй на праві приватної власності вказану квартиру. З метою прийняття спадщини позивач звернувся у встановленому законом порядку до державного нотаріуса П»ятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Разом з тим, оскільки постановою державного нотаріуса від 23.03.2017 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_3, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, просив суд задовольнити його у повному обсязі. Надав згоду на ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з»явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи у свою відсутність та письмових заперечень проти заявлених вимог не направляв.

Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 09.08.2007 року ОСОБА_3 складено заповіт, посвідчений державним нотаріусом Третьої Київської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за № 3-1647, у якому на випадок своєї смерті остання зробила наступне розпорядження, а саме: належну їй на праві приватної власності заповіла квартиру АДРЕСА_1 заповіла ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. ст. 1233, 1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Про чинність вказаного заповіту свідчить інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові справи) від 30.08.2016 року.

Відповідно до ст.ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Києві у віці 78 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1, виданого 29.06.2016 року Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м.Києві.

Довідка КК «Центр комунального сервісу» вих.№2627 від 26.08.2016 року підтверджує, що ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 проживала і була зареєстрована в період з 51.01.1982 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2.

Таким чином, ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: квартира АДРЕСА_1 відкрилась спадщина після смерті ОСОБА_3

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З інформаційної довідки КВ-2016 №36103, виданої 10.10.2016 року Київським міським бюро технічної інвентаризації, вбачається, що згідно з даними Бюро, АДРЕСА_1, на праві власності зареєстрована на ім»я ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Орендним житлово-комунальним управлінням фірми «Київінвест» 17.11.1993 року, зареєстрованого в Бюро 29.11.1993 року, в книзі 79-61 за реєстровим №6557.

Згідно технічного паспорта на вказану квартиру, виготовленого Київським міським бюро технічної інвентаризації станом на 13.10.2016 року вбачається, що загальна площа квартири становить 18,7 кв.м.

Згідно вимог ст.ст. 1268, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

На виконання вищевказаних вимог чинного законодавства, позивач ОСОБА_1, як спадкоємець після смерті ОСОБА_3 за заповітом, з метою прийняття спадщини, 30.08.2016 року звернувся у встановленому законом порядку до П»ятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується наявною в матеріалах даної цивільної справи копією матеріалів спадкової справи № 523/16.

Відповідно до ст. 1276 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

Матеріали спадкової справи не містять заяви позивача про відмову від прийняття спадщини.

Згідно зі ст.ст. 1296, 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

ОСОБА_1 звернувся у встановленому законом порядку до П»ятої Київської державної нотаріальної контори 23.03.2017 року із заявою про одержання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, а саме: квартири АДРЕСА_1 вх. № 455 .

Постановою державного нотаріуса П»ятої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 від 23.03.2017 року за вих.№1111/02-31 позивачу з причин відсутності оригіналів документів, що підтверджують право власності на спадкове майно, було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_1, як на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_3

Судом приймається до уваги, що відповідно до пп.4.15 п.4 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 (із відповідними змінами) видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Згідно з пп.4.18 п.4 Глави 10 Розділу ІІ зазначеного вище порядку за відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання у судовому порядку.

Також, слід зазначити, що одним із способів захисту цивільних прав, встановлених ч.2 ст. 16 ЦК України є визнання права.

При цьому, у відповідності до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, оскільки позивач ОСОБА_1, як єдиний спадкоємець за заповітом, звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у встановлений ст. 1269 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_3, а саме: квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 18,7 кв.м., що належала останній на праві приватної власності, та, приймаючи до уваги, що спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто ІНФОРМАЦІЯ_2, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, а саме визнати за позивачем право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 18,7 кв.м., яка належала на праві власності ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 8, 10, 11, 57-60, 79, 88, 208, 209, 212-215, 224-228, 294, 296 ЦПК України, ст. ст. 328, 1216-1218, 1220-1223, 1233-1236, 1268-1270 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 18,7 кв.м., у порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду міста Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: