Справа № 308/4354/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2017 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Фазикош О.В., за участю секретаря Рабош А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за спільною заявою подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2, яке має дітей про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Ужгородського міськрайонного суду зі спільною заявою подружжя, яке має дітей про розірвання шлюбу.

Свою заяву мотивують тим, що 5 листопада 2011 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, про що було видано свідоцтво серії НОМЕР_1, видане Виконкомом Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, актовий запис № 46 від 05.11.2011 року і проживали однією сім'єю до 22 лютого 2016 року, після чого проживання однією сім'єю було фактично припинено. Від цього шлюбу у подружжя є дитина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на даний момент проживає разом із ОСОБА_2.

Причиною для подання спільної заяви про розірвання шлюбу є тривала відсутність між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 сімейних стосунків, а також відсутність бажання їх відновити. Зокрема, близько року шлюбні стосунки припинені, подружжя не веде спільне господарство, проживає окремо один від одного, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу не є можливим. Такому стану стосунків передували систематичні конфлікти, які позбавили подружжя почуттів прихильності та любові один до одного, взаємоповаги та взаєморозуміння, що є передумовою для подружніх відносин. Остаточно переконавшись у рішенні розлучитися в їхніх інтересах та в інтересах їх дитини подружжя вирішило розірвати шлюб. Рішення про припинення шлюбу є спільним рішенням.

У відповідності до ст. 109 Сімейного кодексу України, ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_2, досягли письмової угоди про те, з ким буде проживати їхня спільна дитина ОСОБА_3, яку участь у забезпеченні умов її життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, також подружжя дійшло згоди стосовно розміру та періодичності сплати аліментів на її утримання. Договір є нотаріально посвідченим.

У зв'язку з наведеним ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять розірвати шлюб зареєстрований 5 листопада 2011 року Холмківською сільською радою Ужгородського району Закарпатської області, актовий запис № 46 від 5 листопада 2011 року.

ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, подав на адресу суду заяву в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилась, подала на адресу суду заяву в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Згідно частин 2 та 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Згідно роз'яснень, які містяться в пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК) провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1, виданого виконкомом Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області 5 листопада 2011 року, між ОСОБА_1 та Братасюк, дошлюбне прізвище ОСОБА_2 5 листопада 2011 року укладено шлюб, який зареєстрований виконкомом Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 5 листопада 2011 року зроблено відповідний актовий запис за № 46.

Під час сімейного життя, ІНФОРМАЦІЯ_1 року у подружжя народилася дочка - ОСОБА_3, що зокрема підтверджується наявною у матеріалах справи фотокопією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Виходячи із змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду зі спільною позовною заявою про розірвання шлюбу. При цьому, подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 досягли письмової угоди про те, з ким буде проживати їхня спільна дитина ОСОБА_3, яку участь у забезпеченні умов її життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, також подружжя дійшло згоди стосовно розміру та періодичності сплати аліментів на її утримання. Договір є нотаріально посвідченим, зареєстрованим у реєстрі за № 347.

При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей.

Таким чином, в ході судового засідання суд повинен з'ясувати наявність вільного волевиявлення кожного із подружжя, як щодо розірвання шлюбу, так і щодо змісту договору, а також у з'ясуванні відповідності умов договору інтересам дитини (дітей).

Розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя може мати місце лише при умові якщо, між іншим, буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 усвідомили всі можливі наслідки розірвання шлюбу між ними та бажають розірвати шлюб між собою, адже це не суперечить їх дійсній, внутрішній волі, як сторонам у шлюбі.

Враховуючи вищевикладене, суд з'ясувавши, що бажання сторін відповідають їх волі, дійсні причини подання заяви про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність малолітньої дитини, перевіривши умови письмового договору передбаченого ч. 1, 2 ст. 109 СК України, приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін і тому шлюб має бути розірваний.

Таким чином спільна заява підлягає задоволенню.

Керуючись ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24, ст.ст. 109 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Спільну заяву подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2, яке має дітей про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який зареєстрований 5 листопада 2011 року виконкомом Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 5 листопада 2011 року зроблено відповідний актовий запис за № 46 - розірвати.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів після проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Фазикош