Справа № 461/5242/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Лялюк Є.Д.
Провадження № 22-ц/783/2510/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Р. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.,

за участі секретаря: Куцика І.Б.,

з участю: представника ОСОБА_2 ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на заочне рішення Галицького районного суду м. Львова від 12 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2016 року ОСОБА_4 звернувся із зазначеним позовом, у якому просив стягнути із ОСОБА_2 суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 12 190,00 грн., моральну шкоду в розмірі 80 000 грн. та судові витрати, завдані внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 2-7).

Заочним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 12 жовтня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 12 190,00 грн. витраченої на відновлювальний ремонт.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 компенсацію моральної шкоди в розмірі 1500 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 22 листопада 2016 року заяву представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 витрати за сплату судового збору в розмірі 551,20 грн. за відшкодування матеріальних збитків та 1378,00 компенсацію моральної шкоди.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 16 лютого 2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Галицького районного суду м. Львова від 12 жовтня 2016 року відмовлено.

Заочне рішення суду оскаржив представник ОСОБА_2 ОСОБА_3

В апеляційній скарзі посилається на те, що судом безпідставно взято до уваги акт здачі приймання виконаних робіт СПД ФО ОСОБА_6 від 12 липня 2016 року згідно якого вартість ремонту автомобіля Тойота Авенсіс д.н.з. LZ 55200 після ДТП яке мало місце 17 листопада 2015 року cтановить 12 190 гривень.

Вважає, що в матеріалах справи відсутні належні докази, які свідчать про розмір завданої шкоди з сторони відповідача. Єдиним належним доказом про розмір шкоди може бути висновок незалежного експерта.

Просить заочне рішення Галицького районного суду м. Львова від 12 жовтня 2016 року скасувати.

06 червня 2017 року від представника ОСОБА_4 Я ОСОБА_5 поступило заперечення на апеляційну скаргу, в якому він також просив розглядати справу без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення: представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вірно установлено судом першої інстанції, 17 листопада 2015 року ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_7, не дотрималась безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем ТОЙОТА АВЕНСІС, д.н.з. LZ 55200 під керуванням ОСОБА_4, від чого його автомобіль отримав пошкодження.

У відповідності до ст.1166 ЦК України, загальною підставою для відповідальності за завдану шкоду майну - є встановлення вини особи, яка таку шкоду заподіяла.

Встановлення факту заподіяння шкоди майну фізичної особи та вини заподіювача є підставою для повного відшкодування збитків, завданих потерпілій особі.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завдане джерелом підвищеної небезпеки» шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала (ст.ст. 1166, 1187 ЦК України). Обовязок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Постановою Галицького районного суду м.Львова від 10 грудня 2015 року встановлено, що ОСОБА_2 визнала факт ДТП та її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу. (а.с 29), а тому, відповідно до вимог ч.1 ст.60 та ч.4 ст.61 ЦПК України, доказування цих фактів у цивільній справі не вимагається.

Згідно з довідкою-рахунком ФОП КЛАПКО М.М. від 18 листопада 2015 року, величина завданих матеріальних збитків для відновлювального ремонту автомобіля становитиме орієнтовно 8 500 гривень та вимогу ОСОБА_4 може бути надано повний кошторис, а також проведена за окрему погоджену плату заміна передньої правої дверки на іншу отриману за згодою ОСОБА_4 на авторозбірці. (а.с. 23)

Згідно акту здачі-приймання виконаних робіт по обслуговуванню ремонту автомобіля СПД-ФО ОСОБА_6 від 12 липня 2016 року вартість проведеного відновлювального ремонту автомобіля позивача склала 12 190 гривень (а.с. 24). Згідно даного акту в ціну ремонту входила і заміна правої передньої дверки.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав, визначених ст.1166, 1187 ЦК України, для цивільно-правової відповідальності відповідача за шкоду, завдану майну позивача внаслідок ДТП в сумі 12 190 грн.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду У країни №4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог і залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми та наслідки тілесних ушкоджень.

Враховуючи характер правовідносин, вимоги розумності та справедливості, вірним є висновок суду про стягнення з відповідача на користь позивача 1 500 грн. моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 про відсутність належних та допустимих доказів щодо розміру заподіяної шкоди автомобілю позивача не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Суд визначив розмір заподіяної шкоди згідно акту здачі-приймання виконаних робіт по обслуговуванню ремонту автомобіля СПД-ФО ОСОБА_6 від 12 липня 2016 року, оскільки саме останній відремонтував автомобіль ОСОБА_4 .

Фізична особа ОСОБА_8 надав попередній розрахунок відновлювального ремонту, який очевидно є менший від розрахунку по факту ремонту автомобіля Тойота Авенсіс д.н.з. LZ 55200, який визначив СПД-ФО ОСОБА_6

Крім того, пошкодження які зафіксували працівники поліції на автомобілі позивача ОСОБА_4 на план-схемі місця ДТП, що мало місце 17 листопада 2015 року, співпадають з актом виконаних робіт СПД-ФО ОСОБА_6 від 12 липня 2016 року по їх усуненню.

Тому підстав для проведення експертизи зважаючи на вказані обставини не має.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон, та дотримано процедуру розгляду справи встановленої ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування суду колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Галицького районного суду м. Львова від 12 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Крайник Н.П.

ОСОБА_9