АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/413/17 Справа № 209/974/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Городнича В.С.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2017 року м. Дніпро Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2015 року позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 02 грудня 1995 року по 26 квітня 2016 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний за рішенням суду. Під час шлюбу сторонами було придбано ряд нерухомості (квартир, дачний будинок з господарськими будівлями, будинок культури), легкові транспортні засоби та колісні трактори, мисливську зброю та спеціальні засоби травматичної дії, судно (моточовен) та комплектуючі до нього (мотор) тощо.

У звязку з чим, ОСОБА_3 просила суд, враховуючи принцип рівності часток у спільній сумісності майна подружжя та інтереси малолітніх дітей, розділити майно подружжя присудивши позивачу квартиру АДРЕСА_1 вартістю 1524288,29 грн., транспортні засоби - MAZDA CX7, д/н НОМЕР_1 вартістю 381681,61 грн., причіп д/н НОМЕР_2 вартістю 6836,26 грн., а всього - 1912806,16 грн. Все інше майно загальною вартістю 1986228,01 грн. присудити ОСОБА_2

Також, позивач просила розділити між сторонами порівну 2/3 частини дачного будинку з господарськими будівлями, розташованого в Полтавській області, Кобеляцького району, Орлицької сільської ради, Дніпродзержинське мисливсько-рибальське господарство, будинок №4 і зброю придбану за спільні кошти та доходи відповідача від підприємницької діяльності. В порядку ч. 3 ст. 372 Цивільного Кодексу України припинити право спільної сумісної власності між співвласниками.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 липня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 було задоволено в повному обсязі:

- визнано за ОСОБА_3 право приватної власності в цілому на квартиру АДРЕСА_2 (проспект Наддніпрянський) м. Кам'янське (Дніпродзержинськ) Дніпропетровської області загальною площею 254,2 кв.м., житловою площею 150 кв.м., припинивши право власності ОСОБА_2 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 (проспект Наддніпрянський) м. Кам'янське (Дніпродзержинськ) Дніпропетровської області;

- визнано за ОСОБА_3 право приватної власності 1/3 частину дачного будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: Полтавська область, Кобеляцький район, Орлицька сільська рада, Дніпродзержинське мисливсько-рибальське господарство, будинок №4 загальною площею 147,5 кв.м. житловою площею 107,1 кв.м. припинивши право спільної сумісної власності на вказане майно;

- визнано за ОСОБА_3 право приватної на транспортний засіб MAZDA CX7, 2009 року випуску, колір темно-червоний, д/н НОМЕР_1, припинивши право спільної сумісної власності на вказане майно;

- визнано за ОСОБА_3 право приватної власності на причіп ПВ01, 2009 року випуску, колір сірий, д/н НОМЕР_2, припинивши право спільної сумісної власності на вказане майно;

- стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 половину вартості відчуженого судна моделі «Lund», бортовий реєстраційний номер ДНІ-1584-К у розмірі 187449,00 грн.

- стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1933264,81 грн. доходів від підприємницької діяльності;

- залишено у спільній частковій власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з визнанням права власності на 1/2 частину за кожним мисливських нарізних карабінів «Zbroyar Z-15» кал. 223 Rem, №КІ-000823, 2014 року випуску; «Blazer R-93» кал. 300 Win №9/204846, 2011 року випуску; змінного стволу до карабіну «Blazer R-93» кал. 22 Lr №9/219131; мисливських гладкоствольних рушниць «Mossberg» 12 кал. №544690; «Beretta» 12 кал. №45825-В; «Browning» 12 кал. №03883.

- визнано за ОСОБА_2 право приватної власності на будинок культури №1 «А» по вулиці Українській с. Щербинівка Царичанського району Дніпропетровської області, припинивши право спільної сумісної власності на вказане майно;

- визнано за ОСОБА_2 право приватної власності на: TOYOTA LAND CRUISER, 2011 року випуску, колір сірий, д/н НОМЕР_3; причіп ММЗ 555, 1984 року випуску, світло синій, д/н НОМЕР_4; трактор колісний модель Т150К номерний знак 32775АА; трактор колісний модель МТЗ82 номерний знак 32776АА; судно типу «Казанка-5М», туристичний моточовен, зареєстроване 07 серпня 2006 року, порядковий запис в Судновій книзі 115 (серія та номер книги ДНІ 060), бортовий реєстраційний номер ДНІ-0172-К, 1980 року побудови, двигун моделі SUZUKI, припинивши право спільної сумісної власності на вказане майно;

- стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 3654,00 грн. сплаченого судового збору та 2400,00 грн. витрат на оплату послуг експертів.

Не погодившись із таким рішенням, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким:

- припинити право власності ОСОБА_2 на транспортні засіб MAZDA CX7, д/н НОМЕР_1, причіп ПВ01, д/н НОМЕР_2, квартиру АДРЕСА_4;

- припинити право власності ОСОБА_3 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_5, 1/3 частину дачного будинку №4 в Дніпродзержинському мисливсько-рибальському господарстві Полтавської області Кобеляцького району Орлицької сільської ради;

- визнати право власності ОСОБА_2 на всю квартиру АДРЕСА_6, 2/3 дачного будинку №4 в Дніпродзержинському мисливсько-рибальському господарстві Полтавської області Кобеляцького району Орлицької сільської ради, мисливські нарізні карабіни «Zbroyar Z-15» кал. 223 Rem, №КІ-000823, 2014 року випуску; «Blazer R-93» кал. 300 Win №9/204846, 2011 року випуску; змінного стволу до карабіну «Blazer R-93» кал. 22 Lr №9/219131; мисливських гладкоствольних рушниць «Mossberg» 12 кал. №544690; «Beretta» 12 кал. №45825-В; «Browning» 12 кал. №03883;

- визнати за ОСОБА_3 право власності на транспортний засіб MAZDA CX7, д/н НОМЕР_1, причіп ПВ01, д/н НОМЕР_2, квартиру АДРЕСА_4;

- залишити за ОСОБА_2 право власності на будинок культури №1 «А» по вулиці Українській с. Щербинівка Царичанського району Дніпропетровської області, автомобіль TOYOTA LAND CRUISER, 2011 року випуску, колір сірий, д/н НОМЕР_3; ММЗ 555, 1984 року випуску, світло синій, д/н НОМЕР_4, трактор колісний модель Т150К номерний знак 32775АА; трактор колісний модель МТЗ82 номерний знак 32776АА.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню в частині залишення у спільній частковій власності сторін з визнанням за кожним із них права власності на 1/2 частину мисливських нарізних карабінів «Zbroyar Z-15» кал. 223 Rem, №КІ-000823, 2014 року випуску, «Blazer R-93» кал. 300 Win №9/204846, 2011 року випуску, змінного стволу до карабіну «Blazer R-93» кал. 22 Lr №9/219131, мисливських гладкоствольних рушниць «Mossberg» 12 кал. №544690, «Beretta» 12 кал. №45825-В, «Browning» 12 кал. №03883.

В іншій частині рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 липня 2016 року, колегія суддів вважає за необхідне залишити без змін, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 02 грудня 1995 року по 26 квітня 2016 року, який був розірваний за рішенням суду.

Під час шлюбу подружжям було придбано квартиру АДРЕСА_2 (проспект Наддніпрянський) в м. Кам'янське (Дніпродзержинськ до перейменування) Дніпропетровської області загальною площею 254,2 кв.м. житловою площею 150 кв.м..

Вказана квартира у розмірі часток 1/2 належить на праві власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 07 грудня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим №2707 зареєстрованої в Державному реєстрі правочинів 07 грудня 2012 року за реєстраційним №5359322.

Згідно звіту про незалежну оцінку ринкової вартості вказаного обєкту нерухомого майна складеного ТОВ «Агенство незалежних експертиз» від 11 квітня 2016 року складає 1524288,29 грн.

Також, було придбано 2/3 частини дачного будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: Полтавська область, Кобеляцький район, Орлицька сільська рада, Дніпродзержинське мисливсько-рибальське господарство, будинок №4 загальною площею 147,5 кв.м. житловою площею 107,1 кв.м.

Вказана нерухомість у розмірі часток 2/3(по 1/3 кожному) належить на праві приватної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на підставі рішення Апеляційного суду Полтавської області від 18 листопада 2009 року та зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на майно за реєстраційним №23513729.

За час шлюбних відносин були зареєстровані за ОСОБА_2 транспортні засоби, вартість яких встановлено судовим експертом Дніпропетровської Торгово-промисловій палати, зокрема, автомобіль марки «TOYOTA LAND CRUISER», 2011 року випуску, колір сірий, д/н НОМЕР_3 1351088,60 грн., автомобіль марки «MAZDA CX7», 2009 року випуску, колір темно-червоний, д/н НОМЕР_1 381681,61 грн., причіп марки «ПВ01», 2009 року випуску, колір сірий, д/н НОМЕР_2 6836,26 грн., причіп марки «ММЗ 555», 1984 року випуску, світло синій, д/н НОМЕР_4 51139,46 грн., трактор колісний модель «Т150К», н/з 32775АА заводський №575834, свідоцтво про реєстрацію АБ399268 від 24 листопада 2006 року - 96976,50 грн., трактор колісний модель «МТЗ82» н/з 32776АА, заводський №08059896, свідоцтво про реєстрацію АБ399269 від 24 листопада 2006 року 171171,45 грн..

Також, за відповідачем на підставі рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області загальною від 25 жовтня 2004 року зареєстровано будинок культури №1 «А» по вулиці Українській с. Щербинівка Царичанського району Дніпропетровської області загальною площею 82,5 кв.м. - в Державному реєстрі речових прав на майно за реєстраційним №8950691.

Згідно висновку про незалежну оцінку ринкової вартості вказаного обєкту нерухомого майна складеного МПП «Експерт» від 29 червня 2016 року його вартість становить 228356,00 грн.

У власності відповідача перебуває: судно типу «Казанка-5М», туристичний моточовен, зареєстроване 07 серпня 2006 року, порядковий запис в Судновій книзі №115 (серія та номер книги ДНІ 060), бортовий реєстраційний номер ДНІ-0172-К, 1980 року побудови, двигун моделі SUZUKI, вартість якого згідно висновку про незалежну оцінку ринкової вартості вказаного обєкту нерухомого майна складеного МПП «Експерт» від 22 червня 2016 року складає 87496,00 грн.; судно моделі «Lund», бортовий реєстраційний номер ДНІ-1584-К, 2008 року побудови, порядковий запис в Судновій книзі №203 від 06 травня 2010 року (серія та номер книги СК № 163), вартість якого згідно висновку про незалежну оцінку ринкової вартості вказаного обєкту нерухомого майна складеного МПП «Експерт» від 22 червня 2016 року складає 374898,00 грн.

Згідно листа Державної служби України з безпеки на транспорті №1612/20/ 15-16 від 22 березня 2016 року судно моделі «Lund» виключено з Суднової книги України в звязку з переходом майнових прав. Відповідач здійснив відчуження вказаного судна без згоди позивача, приховавши цей факт від неї, про що вона дізналася лише отримавши вказаний лист.

Окрім цього, ОСОБА_2 належать зброя та спеціальні засоби травматичної дії: мисливські нарізні карабіни: «Zbroyar Z-15» кал. 223 Rem, №КІ-000823, 2014 року випуску; «Blazer R-93» кал. 300 Win №9/204846, 2011 року випуску; змінній ствол до карабіну «Blazer R-93» кал. 22 Lr №9/219131; мисливські гладко ствольні рушниці: «Mossberg» 12 кал. №544690; «Beretta» 12 кал. №45825-В; «Browning» 12 кал. №03883.

Крім того, за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців в період перебування у шлюбі відповідач ОСОБА_2 був засновником підприємств: ТОВ «Дніпроелеватор» (код 32815960) розмір внеску до статутного капіталу 600000,00 грн.; ТОВ «Бегущие по волнам» (код 34984755) розмір внеску до статутного капіталу 62700,00 грн.; ПП «Агропром-2000» (код 30815445) розмір внеску до статутного капіталу 30250,00 грн. Внески до статутного капіталу вказаних підприємств (товариств) були внесені за рахунок спільних коштів родини ОСОБА_2.

З 04 березня 2003 року зареєстрований як фізична особа-підприємець ОСОБА_2 № запису 0001213. В подальшому, в березні 2015 року, ОСОБА_2 відступив свої частки статутного капіталу вказаних підприємств (товариств) своїй сестрі ОСОБА_5, що підтверджується витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 18 червня 2015 року.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 24 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2016 року, було відмовлено ОСОБА_3 в задоволенні позову до ОСОБА_2, треті особи: ПН Дніпродзержинського МНО ОСОБА_6, Реєстраційна служба Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області про визнання недійсним відступлення частки в статутному капіталі приватного підприємства «Агропром-2000».

Крім того, за даними з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів відносно ОСОБА_2 за період з 01 січня 1998 року по 30 червня 2015 року розмір доходу від підприємницької діяльності відповідача склав 3866529,62 грн. за ознакою 157 дохід самозайнятої особи, якою відповідно до визначення Податкового кодексу України є фізична особа-підприємець чи особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність (нотаріус, аудитор, адвокат, тощо).

Положеннями ст. ст. 60, 61, 69, 70 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 суд першої інстанції керувався вказаними положеннями діючого законодавства, враховував встановлені обставини справи та досліджені в судовому засіданні докази і виходив із того, що спірне майно, як рухоме, так і не рухоме, було придбано в період шлюбу на спільні кошти на підставі правочинів, які не визначають його правовий статус як особистої приватної власності позивача або відповідача, а тому вони є спільною сумісною власністю і підлягають поділу між подружжям, з чим суд апеляційної інстанції погоджується та вважає такі висновки обґрунтованими.

Щодо залишення в спільній частковій власності подружжя мисливської зброї та спеціальних засобів травматичної дії, то суд першої інстанції виходив із того, що дане майно є неподільним, відповідач надавати для оцінки вартості мисливську зброю не захотів, а тому за доцільне є визнати ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу.

Однак, колегія суддів не погоджується із рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 липня 2016 року в цій частині та вважає за необхідне скасувати та відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог щодо поділу мисливської зброї і спеціальних засобів травматичної дії, з таких підстав.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму ВСУ №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», до спільної сумісної власності не належить майно одного з подружжя, речі індивідуального користування, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя. При цьому, не має значення цінність речі, важливим є лише те, що вона була призначена виключно для задоволення потреб когось із подружжя і тому є його особистою приватною власністю.

Згідно Спеціального порядку набуття права власності громадянами на окремі види майна, затвердженого Постановою ВРУ від 17 червня 1992 року №2471-ХІІ, громадяни набувають права власності на вогнепальну зброю, придбану ними з відповідного дозволу, що надається органами внутрішніх справ.

Тож, оскільки дозвіл на придбання та зберігання мисливської зброї та спеціальних засобів травматичної дії, на яку ОСОБА_3 висуває позовні вимоги, видано лише на ОСОБА_2 і відповідно тільки він має право на використання даного майна, то колегія суддів приходить до висновку за необхідне задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_2 в цій частині і залишити вказане майно у праві приватної власності відповідача.

Стосовно іншої частини спірного майна подружжя, то суд апеляційної інстанції не вбачає правових підстав для скасування оскаржуваного рішення та задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2

Так, серед основних доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 є посилання на наступні обставини справи і факти.

По-перше, відповідач не погоджується з оскаржуваним рішенням в частині визнання за ОСОБА_3 права власності на квартиру АДРЕСА_7, так як дана квартира була придбана за власні кошти апелянта, отримані за договором про надання безвідсоткової позики від 01 листопада 2012 року в розмірі 116000,00 доларів США, укладання якого встановлено рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 липня 2015 року (цивільна справа №209/194215), у звязку з чим позивач не має права на вказану нерухомість.

Проте, суд апеляційної інстанції вважає такий довід безпідставним, необґрунтованим і спростованим наявними в матеріалах справи доказами, зокрема договором купівлі-продажу квартири від 07 грудня 2012 року, згідно п. 5 якого вбачається, що кожен з подружжя купує частку в праві спільної часткової власності на квартиру за кошти, які належать кожному з них особисто.

Протилежного відповідачем доведено не було.

По-друге, ОСОБА_2 не погоджується із визнанням за позивачем права приватної власності на 1/3 частину дачного будинку №4 розташованого за адресою: Полтавська область, Кобеляцький район, Орлицька сільська рада, Дніпродзержинське мисливсько-рибальське господарство, загальною площею 147,5 кв.м. житловою площею 107,1 кв.м., посилаючись на те, що він постійно проживає у вказано будинку та веде господарську діяльність, а тому вважає справедливим виплатити ОСОБА_3 грошову компенсацію за її частину у даному домоволодінні та залишивши за нею право власності на квартиру АДРЕСА_4.

З такими доводом колегія суддів, також, не погоджується, оскільки право власності по 1/3 частині за кожним із сторін було вже визначено на підставі рішення Апеляційного суду Полтавської області від 18 листопада 2009 року, після чого зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на майно за реєстраційним №23513729.

А щодо виплати грошової компенсації, про яку зазначає апелянт, то в порядку ст. 71 СК України відповідачем не було від початку сплачено грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на депозитний рахунок суду для визнання за ним повного права власності в розмірі 2/3 частини дачного будинку №4 (Полтавська область, Кобеляцький район, Орлицька сільська рада, Дніпродзержинське мисливсько-рибальське господарство), що є обовязковим.

Аналогічна позиція закріплена в п. 25 постанови Пленуму ВСУ від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя».

Окрім цього, не може бути задоволено вимоги апелянта про залишення ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_4, так як вказане майно не було предметом розгляду, як одна з вимог, та обєктом дослідження в суді першої інстанції, а із зустрічними позовними вимогами відповідач не звертався.

Відповідно до ст. ст. 11, 303 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

По-третє, апелянт не погоджується із стягненням з нього половини вартості судна моделі «Lund», реєстраційний бортовий номер ДНІ 1584 К у розмірі 187449,00 грн., зазначаючи, що дане судно ну є обєктом спільного майна подружжя, так як воно належить ТОВ «Бізнес-Агро-Капітал».

Однак, колегія суддів не вбачає порушення норм матеріального права з боку суду першої інстанцій в цій частині рішення, оскільки згідно наявних в матеріалах справи доказів судно моделі «Lund», реєстраційний бортовий номер ДНІ 1584 К, було відчужено відповідачем в період шлюбу без відома позивача.

Так, відповідно до п. 30 Постанови Пленуму ВСУ від 21 грудня 2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Протилежних обставин продажу спірного судна, зокрема, за згодою обох сторін чи на потреби сімї, апелянтом не доведено.

Також, недоведеними є посилання ОСОБА_2 на те, що на момент розірвання шлюбу такого майна, як моточовен типу «Казанка-5М», бортовий реєстраційний номер ДНІ-0172-К, 1980 року побудови, двигун моделі SUZUKI не існує у звязку із недотриманням належним умов його зберігання, внаслідок чого човен згнив і, на думку апелянта, виділення човна у його приватну власність є несправедливим. Належних та допустимих доказів на підтвердження цього факту до суду не надано.

По-четверте, ОСОБА_2 не погоджується з оскаржуваним рішенням в частині стягнення з нього на користь позивача половини доходів від підприємницької діяльності в розмірі 1933264,81 грн.

Проте, відповідно до ст. 55, 62, 63, 66 ГК України, субєктами господарювання є юридичні особи, створені відповідно до ЦК України, та фізичні особи громадяни, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані як підприємці. Однією з організаційних форм господарювання є підприємство. Підприємство, засноване на приватній власності засновника, є приватним підприємством. Підприємство є юридичною особою, йому належить право власності на майно, у тому числі і яке передане засновником до статутного фонду як внесок.

Таким чином, у разі передання подружжям свого спільного сумісного майна до статутного фонду приватного підприємства, заснованого одним із них, майно переходить у приватну власність цього підприємства, а в іншого з подружжя право власності на майно (тобто речове право) трансформується в право вимоги (зобовязальне право), сутність якого полягає у праві вимоги виплати половини вартості внесеного майна в разі поділу майна подружжя (а не право власності на саме майно) або право вимоги половини отриманого доходу від діяльності підприємства, або половини майна, що залишилось після ліквідації підприємства.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові ВСУ від 02 жовтня 2013 року по справі №6-79цс13.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення в цілому, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно ж до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Незаконним та необґрунтованим, на думку суду апеляційної інстанції, рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 липня 2016 року є лише в частині залишення у спільній частковій власності сторін з визнанням за кожним із них права власності на 1/2 частину мисливських зброї та спеціальних засобів травматичної дії.

А тому, керуючись положеннями ст. ст. 209, 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 липня 2016 року в частині залишення у спільній частковій власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з визнанням за кожним із них права власності на 1/2 частину мисливських нарізних карабінів «Zbroyar Z-15» кал. 223 Rem, №КІ-000823, 2014 року випуску, «Blazer R-93» кал. 300 Win №9/204846, 2011 року випуску, змінного стволу до карабіну «Blazer R-93» кал. 22 Lr №9/219131, мисливських гладкоствольних рушниць «Mossberg» 12 кал. №544690, «Beretta» 12 кал. №45825-В, «Browning» 12 кал. №03883 скасувати та відмовити ОСОБА_3 у задоволенні цих позовних вимог.

В іншій частині рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 липня 2016 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено до касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

ОСОБА_7