АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 753/7245/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/4487/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Леонтюк Л.К.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

11 травня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів -Прокопчук Н.О., Саліхова В.В.,

при секретарі - П'ятничук В.Г.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 травня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини , -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26 травня 2014 року позов задоволено частково.

Шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 341 між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірвано.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 по ј частині всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви та до повноліття дитини, починаючи з 17 квітня 2014 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд рішення в частині часткового задоволення позовних вимог про стягнення аліментів скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що у квітні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що 22 червня 2008 року між сторонами укладено шлюб, зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 341.

Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, який знаходиться на утриманні ОСОБА_4

Зазначила, що відповідач допомагає їй лише у вирішенні питання з харчуванням дитини у дитячому садку та іноді купує іграшки.

Також зазначила, що сімейне життя між ними не склалося з причини повної відсутності взаєморозуміння й поваги. Зі слів позивача, у листопаді 2012 року ОСОБА_3 пів з сім'ї до іншої жінки, з того часу спільного господарства сторони не ведуть, примирення між ними неможливе.

У зв'язку із викладеним, просила суд розірвати шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, зареєстрований 22 червня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій формі у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з подачі позову і до досягнення повноліття.

Як вбачається з матеріалів справи, 22 червня 2008 року між сторонами укладено шлюб, зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 341.

Від шлюбу у сторін народився син, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Задовольняючи позовні вимоги в частині розірвання шлюбу, суд першої інстанції виходив з того, що спільного господарства сторони не ведуть, шлюбні стосунки припинені, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Рішення суду в цій частині не оскаржується і колегією суддів не переглядається.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Задовольняючи частково позовні вимоги в частині стягнення аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що дитина перебуває на утриманні у матері, батько не надає сину матеріальної допомоги.

Проте з таким висновком суду першої інстанції повною мірою погодитися не можна з огляду на наступне.

Відповідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991 року визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ з відповідними змінами та доповненнями кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає разом з батьком адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою ЖБК «Академічний-20» від 14 липня 2016 року за вих.. № 14/07.

Крім того, з характеристики, наданої класним керівником та директором шкоди СЗШ № 309, батько утримує зв'язок з класним керівником, цікавиться шкільним життям сина. Фінансово забезпечує дитину всіма належними для школи речами. Хлопець приходить до школи охайним, доглянутим, одягнутим відповідно до сезону.

Як пояснили сторони в суді апеляційної інстанції, їхній син ОСОБА_5, дійсно після розлучення батьків проживає разом із відповідачем - ОСОБА_3

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновок суду про перебування дитини на утриманні матері не відповідає обставинами справи, у зв'язку із чим рішення суду підлягає скасуванню в частині стягнення аліментів з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 травня 2014 року в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає чинності з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді