Справа №489/3078/17
Провадження №2-о/489/126/17
РІШЕННЯ

іменем України

03 жовтня 2017 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Кирильчука О.І., за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В., заявника ОСОБА_1, представника заявника ОСОБА_2, розглянувши цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утриманні, заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області,

встановив:

Заявник просить встановити факт перебування її на утриманні свого померлого чоловіка ОСОБА_3 для реалізації права на призначення пенсії в разі втрати годувальника.

В судовому засіданні заявник та її представник заяву підтримали, заявник зазначила, що з грудня 2014 року по листопад 2016 року проживала із чоловіком у м.Миколаєві, виїжджали до Луганської області лише на місяць у 2016 році на Великдень.

ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 22.04.1967 року, заявник та її чоловік з 11.12.2014 року взяті на облік як особи, переміщені з тимчасово окупованої території України. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1.

Згідно довідок Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 16.08.2017 року №2119 та від 27.09.2017 року №2502 ОСОБА_3 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області та отримував пенсію з січня 2015 року по січень 2017 року у розмірі 3438 грн.69 коп. на місяць за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно листа Інгульського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Миколаєва Миколаївської області від 07.09.2017 року вих.№11645/06 розмір пенсії ОСОБА_1 з січня 2015 року по серпень 2015 року складав 1174 грн.27 коп., з вересня 2015 року по квітень 2016 року - 1299 грн.27 коп., з травня 2016 року по листопад 2016 року - 1355 грн.27 коп., у грудні 2016 року - 1472 грн.27 коп.

Відповідно до ч.4 ст.75 Сімейного кодексу України один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, що має значення для призначення пенсії в разі втрати годувальника, може бути встановлено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.

Повне утримання означає відсутність у члена сім'ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо, крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, і що померлий взяв на себе обов'язок щодо утримання цього члена сім'ї. Основне значення допомоги слід з'ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

За змістом ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. До осіб, які втратили працездатність, відносяться особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку, особи, які досягли пенсійного віку, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, та непрацюючі особи, визнані інвалідами в установленому порядку.

За змістом ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік» та ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2016 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі для осіб, які втратили працездатність, становив: з 1 січня 2015 року - 949 гривень, з 1 вересня 2015 року - 1074 гривні, з 1 січня 2016 року - 1074 гривні, з 1 травня - 1130 гривень, з 1 грудня - 1247 гривень.

Згідно відомостей Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 05.09.2017 року ОСОБА_3 з 07.07.2015 року по 04.06.2016 року, з 04.07.2016 року по 26.10.2016 року виїжджав з території України, чим спростовуються пояснення заявника про постійне проживання її чоловіка разом із нею у м.Миколаєві.

Враховуючи, що розмір пенсії, яку отримувала ОСОБА_1 у 2015 та 2016 роках, забезпечував їй встановлений законом на зазначені періоди прожитковий мінімум, отримувана пенсія була основним і постійним джерелом засобів існування заявника, у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 3, 15, 212-214 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційну скаргу може бути подано до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя