Справа № 234/9510/17
Провадження № 2/234/4033/17
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2017 року місто Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Літовки В.В.,

секретар Білоусова М.А.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача Панченка Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного підприємства «Харцизький трубний завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому зазначив, що в період часу з 01.09.2011року по 16.03.2017 року перебував у трудових відносинах з відповідачем та обіймав посаду директора з безпеки. 16 березня 2017 року позивача було звільнено з ПрАТ "ХТЗ" за угодою сторін на підставі ч.1 ст.36 КЗпП України. На час звільнення йому не в повному обсязі виплачено заробітну плату за відпрацьований час у розмірі 37610, 39 гривень, крім того затримку розрахунку роботодавець повинен сплатити середній заробіток, із середньоденного розрахунку 2000 гривень, починаючи з дня звільнення по день фактичного розрахунку. Просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 37610, 39 гривень, середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку з розрахунку 2000 гривень середньоденної заробітної плати.

Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити в повному обсязі, уточнивши, що середнній заробіток за затримку заробітної плати стягнути по день винесення рішення суду. В обґрунтування позовних вимог посилався на обставини, які викладені в позовній заяві. Розмір середньоденного заробітку обчислений ним на підставі розрахункового листа. Вважає неспроможними посилання представника відповідача щодо відсутності первинної документації, оскільки в день звільнення йому було видано трудову книжку.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав посилався на те, що дійсно трудові відносини між позивачем та відповідачем припинені на підставі ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Припиненню трудового договору передувало те, що 15.03. 2017 року адміністративну будівлю відповідача захопила група невідомих людей, які назвалися представника влади так званої "Донецької народної республіки". Майно підприємства, та документація залишились в розпорядженні вказаних осіб, та фактично припинена подальша господарська діяльність підприємства. За фактом захоплення виробничих потужностей на адресу ГУНП в Донецькій області надіслано заяви про вчинення кримінального правопорушення. Щодо вимоги стягнення заборгованості по заробітній платі, то у зв'язку із відсутністю первинної документації через незаконне захоплення підприємства, відповідач позбавлений можливості відповідно до діючого законодавства нарахувати, розрахувати та виплатити всі суми, що належать позивачу при звільненні. Позивач посилається на документи з розрахунком заробітної плати, виконані самостійно позивачем, при цьому природа таких розрахунків не відома, а матеріали справи не містять докази, які б підтверджували об'єктивну сума заборгованості підприємства перед позивачем, які б до того ж були підписані уповноваженими особами.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач - Приватне акціонерне товариство "Харцизький трубний завод" втратив контроль над виробничими потужностями з 15.03.2017р., підприємство захвачено незаконними збройними формуванням, сторони даний факт не оспорюють.

Позивач був звільнений з посади директора з безпеки Приватного акціонерного товариства "Харцизький трубний завод" з 16.03. 2017 року за угодою сторін, на підставі ч.1 ст.36 КЗпП України, що підтверджується відповідним записом у трудовій книжці позивачки. Сторони цей факт не оспорюють.

Згідно ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Стаття 116 КЗпП України встановлює, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Відповідно до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно зі статтею 14 Закону України від 20 березня 2003 року № 638-IV «Про боротьбу з тероризмом» (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 5 червня 2014 року) передбачено, що у районі проведення АТО можуть вводитися тимчасові обмеження прав і свобод громадян.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. N 1275-р затверджений Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, серед яких є м. Харцизьк. Крім того, прийняті інші нормативні акти, що визначають райони проведення АТО. Так, наказом Служби безпеки України від 07 жовтня 2014 року № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення», визначені такі райони проведення антитерористичної операції та терміни її проведення, як Донецька і Луганська області з 07 квітня 2014 року.

Задля надання відповідної оцінки ситуації, що склалася у діяльності ПрАТ «ХТЗ», останній звернувся із відповідним запитом до Торгово-промислової палати України. Висновком ТПП України від 23.06.2017 року було підтверджено існування форс-мажорних обставин, які роблять неможливим виконання ПрАТ «ХТЗ» передбачених ст. 47 та ст.116 КЗпП України зобов'язань щодо здійснення розрахунку у день звільнення.

Даний висновок Торгово-промислової палати України ґрунтуються на тому, що після 15.03.2017 року (дати фактичного захоплення невстановленими особами виробничих потужностей) відповідач фактично втратив доступ до первинних документів, на підставі яких має здійснюватися розрахунок сум заробітної плати, відпускних, та інше, що підлягають до виплати на користь робітників у день звільнення.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції").

Дослідивши письмові докази надані позивачем, суд виходить з того, що сторони не надали суду належних та допустимих доказів на підтвердження нарахування та невиплати заробітної плати позивачу за відпрацьований час, відсутня будь-яка бухгалтерська документація, яка б підтверджувала наявність такої заборгованості, з якої суд мав би можливість перевірити розрахунок чи розрахувати грошові суми до стягнення. Відповідач з об'єктивних причин позбавлений можливості підтвердити або спростувати розмір заборгованості перед позивачем.

За таких обставин не можливо зробити беззаперечний висновок щодо наявності заборгованості по заробітній платі перед позивачем у розмірі 37610, 39 гривне, та що середній заробіток позивача за день складав 2000 гривень.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи принцип диспозитивності та змагальності, граничні строки, встановлені законом, для розгляду справи, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10,11,88,212-215, ЦПК України, ст. ст. 23, 36, 38, 39,47,116,233, 232 Кодексу законів про працю України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного підприємства «Харцизький трубний завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Краматорський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя:

Рішення ухвалене та надруковано в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Головуючий суддя: