Єдиний унікальний номер 226/1339/16-ц Номер провадження 22-ц/775/1086/2017
Єдиний унікальний номер 226/1339/16-ц Головуючий у 1 інстанції Редько Ж.Є.
Номер провадження 22-ц/775/1086/2017 Доповідач Корчиста О.І.
У Х В А Л А

Іменем України

05 липня 2017 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Тимченко О.О., Хейло Я.В.

за участю секретаря Яворського О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, на рішення Димитровського міського суду Донецької області від 11 травня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

встановив:

Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 11 травня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 про розірвання шлюбу з ОСОБА_1, задоволені: шлюб, зареєстрований 22 листопада 1997 року у виконкомі Новоекономічної селищної ради Красноармійського району Донецької області, актовий запис №31, між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Першина), ІНФОРМАЦІЯ_2, розірвано; після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишено прізвище «Іванова».

Відповідач, не погоджуючись з даним рішенням суду, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить його скасувати, провадження у справі закрити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що вона виїхала у 2014 році до Російської Федерації, де їй було надано статус біженця. До теперішнього часу вона проживає в м. Санкт-Петербурзі та повернутися до України не може, оскільки, згідно постанови уряду Російської Федерації від 09 квітня 2001 року №274 «Про надання тимчасового притулку на території Російської Федерації» їй заборонено виїжджати за межі Російської Федерації. Оскільки суду було повідомлено про те, що вона фактично не проживає за місцем реєстрації в Україні, то, на її думку, у Димитровського міського суду не було законних підстав для розгляду зазначеної справи, а тому справу розглянуто з порушенням правил підсудності.

В судове засідання апеляційного суду сторони не зявились, повідомлялись належним чином про час та місце розгляду справи.

Апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін, що не зявились, оскільки відповідно до вимог ст. 305 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, не підлягає задоволенню за таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу з відповідачем, суд першої інстанції виходив з того, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим, оскільки сторони вже більше двох років проживають окремо, не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Перевіряючи справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд виходить з наступного.

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині недотримання правил підсудності, доводів по суті встановлених судом обставин апеляційна скарга не містить, тому апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції саме в цих межах доводів апеляційної скарги.

Так, згідно зі ст.ст. 213, 214 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно із роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України, що міститься в п. 2 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Обґрунтованим вважається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставинах, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень,підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також, якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 стверджує, що з 2014 року вона не проживає в Україні оскільки у 2014 році вона разом із донькою виїхала до Російської Федерації, де їй було надано статус біженця. Також вказує, що вона фактично проживає в м. Санкт-Петербурзі.

Згідно довідки, виданої Виконавчим комітетом Мирноградської міської Ради від 26 липня 2016 року №680, ОСОБА_1 зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_3 (раніше Димитров). (а.с.17)

Як убачається зі змісту наявної в матеріалах справи ксерокопії свідоцтва про надання тимчасового притулку на території Російської Федерації серії ВУ №0243958, виданого 22 січня 2015 року на імя ОСОБА_1, вказане свідоцтво дійсне до 20 січня 2018 року. (а.с.122)

Дані, які б свідчили про перебування відповідача за межами України або про зміну місця реєстрації (проживання) останньої, матеріали справи не містять.

Частиною 1 ст. 109 ЦПК України визначено, що позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про підсудність даної справи саме Димитровському міському суду Донецької області відповідають вимогам процесуального закону.

Крім цього, враховуючи наявність в матеріалах справи клопотання відповідача про передачу справи до іншого суду за підсудністю, колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на те, що відповідно до вимог ст. 116 ЦПК України, питання про передачу справи за підсудністю з одного суду до іншого вирішується до початку розгляду справи по суті, а як убачається з матеріалів справи, клопотання було подано 11 травня 2017 року, тобто після початку розгляду справи по суті та в день ухвалення рішення у справі.

Таким чином, доводи, приведені в апеляційній скарзі, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 307, 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Димитровського міського суду Донецької області від 11 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на неї може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Судді