03 жовтня 2017 року м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Муратової С.О.
за участю секретаря - Недосєкіної В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про зміну розміру аліментів, -
Позивач в липні 2017 р. звернулася до суду з позовом про зміну розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, на розмір аліментів, визначений у частках до заробітку (доходу) батька, в якому просить збільшити розмір аліментів, що стягується з ОСОБА_2 на її користь на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 01.04.2017 на утримання дитини - сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 500 гр. до ? частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття.
На обґрунтування клопотання зазначає, зокрема, що з 2007р. по 2009 р. вона та відповідач мешкали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася спільна дитина - син ОСОБА_3. В 2009 р. їх спільне життя припинилося, дитина залишилася проживати з нею та перебувати на її утриманні. Після винесення рішення Київського районного суду м. Харкова від 01.04.2017 про стягнення аліментів їй стало відомо, що матеріальний стан відповідача значно покращився, з 29.08.2014 по теперішній час він проходить службу в Державній службі України з надзвичайних ситуацій та перебуває на посаді пожежно-рятувальника 8-ДПРЧ м. Харків Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області. Вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти у частці від доходу, оскільки він офіційно працевлаштований, має регулярний, стабільний дохід, стягнення аліментів в такому порядку сприятиме більш повному задоволенню прав та законних інтересів дитини.
В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила постановити заочне рішення, про що також подала заяву (а.с. 41).
Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, повідомлений належним чином та своєчасно про день, час, місце розгляду справи, також отримав ухвалу про відкриття провадження, позов з додатками, про що свідчать зворотні поштові повідомлення, (а.с. 35, 40) та додатково довідка про доставку смс-повідомлення (а.с. 38), причину не явки суду не повідомив, клопотань про відкладення судового розгляду до суду не надходило.
Відповідно до ч.4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Згідно з ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Таким чином, суд вважає, що відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання двічі повідомлений належним чином.
Зі згоди позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює заочне рішення, при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, встановивши відповідні обставини і визначивши відповідно до них правовідносини, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
За правилами з ч.1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
В ст. 61 ЦПК України передбачені підстави звільнення від доказування. Зокрема, відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Судом встановлено, що в провадження Київського районного суду м. Харкова в 2014 році перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, який рішеням Київського районного суду м. Харкова від 01.04.2014 вирішено задовольнити частково, а саме: стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, ІІН НОМЕР_1, який проживає за адресою :АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви, тобто з 07.02.2014 року до досягнення дитиною повноліття. Рішення набуло чинності (а.с. 15-16).
В мотивувальній частині вказаного рішення встановлено, що позивачка з відповідачем ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, з 2007 року, проживала разом однією сім'єю без реєстрації шлюбних відносин. Від цих відносин у них народився син: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. В свідоцтві про народження № 4806 від 07.11.2007 зроблений відповідний запис що батьком дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народженця, є ОСОБА_2, мати ОСОБА_1 (а.с. 14). З листопада 2009 року вона з відповідачем припинила спільне проживання однією сім'єю (а.с. 15-16).
Судом, згідно мотивувальної частини вказаного рішення, у відповідності до положень ст. ст. 180, 181, 182 СК України, було прийнято до уваги, що відповідач не має постійної роботи, фіксованого заробітку і позивачка наполягала на стягненні аліментів в твердій грошовій валюті, та, керуючись принципами законності, справедливості, добросовісності та розумності, визначено для стягнення аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 500 гривень (а.с. 15-16).
У відповідності зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Відповідно до ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХП
від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).
Частина 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.
Відповідно до висновку Верховного Суду України щодо застосування ст.181-183,192 СК України, викладеного у постанові від 05.02.2014 по справі № 6-143цс13, і який згідно ч.1ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу ) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки. При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно абз. 2 ч. 3 ст. 181 СК України, спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
В ході розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, дійсно з 29.08.2014 (наказ № 263 о/с від 29.08.2014) по теперішній час проходить службу в Державній службі України з надзвичайних ситуацій та перебуває на посаді пожежного-рятувальника 8-ДПРЧ м. Харків Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області, що підтверджується довідкою від 21.08.2017 № 321, виданою начальником управління персоналу ГУ ДСНС у Харківській області (а.с. 12).
Згідно довідки від 18.08.2017 № 454 з місця проживання про склад сім'ї та прописку, ОСОБА_1 проживає у квартирі № АДРЕСА_2 разом із сином, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 33).
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
За вказаних обставин, встановивши, що відповідач з 29.08.2014, тобто, після судового рішення від 01.04.2014 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі, і до теперішнього часу офіційно працевлаштований, отримує постійний дохід за основним місцем роботи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав до зміни способу стягнення аліментів, визначеного рішенням суду, та до задоволення позову, а тому змінює розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 500,00 грн. щомісячно на 1/4 частину всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову, тобто з 17.07.2017, до досягнення дитиною повнолітня.
Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 640 гр.
Зважаючи на вищевикладене, керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 59, 60, 61, 88, 208, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 180, 181, 182, 183, 184, 192 Сімейного кодексу України, суд, -
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІІН НОМЕР_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, на користь держави судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) гривень 00 коп.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення. У разі, якщо рішення було винесено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя -