Єдиний унікальний номер 243/2427/17 Номер провадження 22-ц/775/1009/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2017 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Канурної О.Д.

суддів: Будулуци М.С., Санікової О.С.

секретар Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 05 травня 2017 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

В березні 2017 року позивач - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 19.07.2011 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», Правилами користування кредитною карткою», та «Тарифами Банку» складає між ним та Банком договір. Позивач свої зобовязання виконав в повному обсязі, а відповідач свої зобовязання не виконав і станом на 28.02.2017 року має заборгованість в розмірі 14059,25 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 265,76 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 9547,81 грн., заборгованості за пенею та комісією 3100,00 грн., а також штрафів - 500 грн. фіксованої частини, 645,68 грн. процентної складової.

Позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 14059,25 грн., а також понесені судові витрати в розмірі 1600 грн.

Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 05 травня 2017 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_1, який мешкає за адресою: Донецька область, Словянський район, с. Билбасівка, вул. 1 Травня, 38-А на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк заборгованість за договором б/н від 19 липня 2011 року, яка станом на 28 лютого 2017 року складає заборгованість за кредитом в розмірі 265 грн. 76 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 626,01 грн., а всього 891, 77 грн., а також судовий збір в розмірі 1600,00 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відмовлено.

З вказаним рішенням суду не погодився позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що з зазначеним вище рішенням суду першої інстанції не згодний в частині зменшення заборгованості по процентам, вважає, що рішення в цій частині прийняте без повного, всебічного та обєктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Просить апеляційний суд змінити рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 05 травня 2017 року в частині зменшення заборгованості по процентам, задовольнивши позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» в цій частині у повному обсязі.

В іншій частині рішення суду залишити без змін. Судові витрати за подачу апеляційної скарги стягнути з ОСОБА_1.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 308 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 19 липня 2011 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку.

Відповідно до цієї анкети-заяви відповідачу була видана кредитна картка «Універсальна», на даний час тип картки не змінився.

Відповідач погодився з тим, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, з якими він ознайомився в письмовому вигляді, складають між ним та банком договір. Анкета-заява підписана ОСОБА_1 особисто.

Відповідно до частини 1 статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до вказаного кредитного договору ОСОБА_1 отримав у ПАТ КБ «Приватбанк» 19 липня 2011 року кредит в сумі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до пункту 2.1.1.2.3 та пункту 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг ОСОБА_1 дав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням ПАТ КБ «Приватбанк» і Клієнт дає право банку в будь який час змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Відповідно до пункту 2.1.1.12.6 Правил користування платіжною карткою Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами Пат КБ «Приватбанк» з розрахунку 360 календарних днів на рік.

З матеріалів справи вбачається, що станом на день укладання ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 кредитного договору базова процентна ставка за кредитом дорівнювала 3 % на місяць, або 36% на рік.

Частиною 1 статті 527 ЦК України передбачено, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту.

У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним Договором належним чином не виконав.

У звязку з зазначеним порушенням зобовязань за кредитним договором, ОСОБА_1 станом на 28 лютого 2017 року має заборгованість у сумі 14059,25 грн., яка складається з наступного:

- 265,76 грн. заборгованість за кредитом;

- 9547,81 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 3100,00грн. заборгованість за пенею та комісією;

а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500, 00 грн. штраф (фіксована частина);

- 645,68 грн. штраф (процентна складова).

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

В судовому засіданні апеляційного суду відповідач ОСОБА_1 підтвердив, що він отримував у ПАТ КБ «Приватбанк» грошові кошти і станом на час розгляду справи його заборгованість за тілом кредиту становить 265,76 грн. Проте, він вважає, що Банк безпідставно вимагає повернення процентів за користування кредитом у сумі 9547,81 грн. через те, що Банк збільшив відсоткову ставку з 36 % до 43,20% без його згоди.

Судом встановлено, що відповідно до Тарифів банку станом на 19 липня 2011 року за користування кредитом сторони домовились про сплату ОСОБА_1 процентів у розмірі 3,0 % на місяць, або 36% на рік.

Але протягом дії кредитної картки «Універсальна» процентна ставка за користування кредитом змінювалась і становила у період:

- з 19 липня 2011 року по 31 грудня 2012 року - 36% річних;

- з 01 січня 2013 року по 31 серпня 2014 року - 30 % річних;

- з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року 34,8 % річних;

- з 1 квітня 2015 року по теперішній час 43.2% річних.

Відповідно до частини 4 статті 1056-1 ЦК України, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що збільшення Приватбанком процентної ставки за користування ОСОБА_1 кредитними коштами відбувалось з порушенням вимог вказаного Закону. Відповідач не був письмово повідомлений банком про збільшення процентної ставки, з ним не підписувались будь які угоди щодо цього. Крім того, судом встановлено, що на час збільшення процентної ставки, що мало місце 01 квітня 2015 року, відповідач перестав сплачувати кредит і заборгованість по сплаті процентів виникла з 30 липня 2014 року.

Таким чином, збільшення процентної ставки відбулося в односторонньому порядку банком без згоди позичальника. Тому такі дії ПАТ КБ «Приватбанк» є незаконними і не можуть бути підставою для стягнення з відповідача заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом у підвищеному розмірі.

Отже, відповідач має сплатити банку заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом за період з 01 квітня 2015 року по 28 лютого 2017 року, однак не з розрахунку 43,20% річних, оскільки збільшення процентної ставки в односторонньому порядку банком без згоди позичальника є незаконною, а з розрахунку 36% річних, як це передбачено кредитним договором.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач повинен сплатити банку заборгованість по процентам за користування кредитом, яка станом на 28 лютого 2017 року складає 626,01 грн., оскільки відповідач перестав виконувати зобовязання за кредитним договором з 30 липня 2014 року. з 30 липня 2014 року до 31 березня 2015 року процентна ставка по кредиту складала 30% та 34,8%, що є значно меншим ніж 36% встановлених кредитним договором, заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом за цей час складає 442,10 грн. З 01 квітня 2015 року по 28 лютого 2017 року заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом, згідно розрахунку проведеного судом, складає 183,91 грн., тому до сплати заборгованість по відсоткам за користування кредитом дорівнює 626,01 грн.

Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» передбачено, що виходячи з принципу процесуального рівноправя сторін та враховуючи обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (статті 58, 59 ЦПК) в порядку, передбаченому статтями 185, 187, 189 ЦПК.

Пунктом 28 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року передбачено, що при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншої фінансовою установою процентної ставки, суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641-642 ЦК або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК. Наприклад, не є односторонньою зміною умов договору та не суперечить статті 1056-1 ЦК зміна розміру фіксованої процентної ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику (не укладення договору страхування, припинення договору застави /іпотеки тощо), якщо в кредитному договорі визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір.

При підвищенні процентної ставки зясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

Як вбачається із частини 1 статті 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що висновок суду першої інстанції про зменшення заборгованості по процентам є помилковим, оскільки підписавши анкету-заяву від 19.07.2011 року та засвідчивши згоду з Умовами та Правилами надання послуг ОСОБА_1 приєднався до вказаних Умов та Правил, які по суті є публічною офертою, є безпідставними, оскільки відповідач не був письмово повідомлений банком про збільшення процентної ставки, з ним не підписувалось будь-якої угоди щодо цього.

Доводи апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про те, що умовами даного договору вбачаються ознаки змінюваної процентної ставки за користування кредитом, є безпідставними, оскільки частиною 4 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що Кредитор не має право змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

В судовому засіданні апеляційного суду відповідач ОСОБА_1 пояснив, що згоди він на збільшення процентної ставки не надавав і його про це не повідомляв позивач.

Інші доводи апеляційної скарги позивача висновків суду першої інстанції не спростовують.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і обґрунтовано у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права дійшов до висновку про часткове задоволення позову.

Ніяких нових обставин, які не були предметом дослідження в суді першої інстанції та давали б підстави для проведення апеляційним судом переоцінки, зробленої судом першої інстанції, в апеляційному суді не наведено та нових доказів не надано.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи та є безумовними для скасування чи зміни рішення, у справі не встановлено.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» немає.

Керуючись ст.ст. 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 05 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: