У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" жовтня 2017 р. Суддя Київського районного суду м. Харкова Зуб Г.А., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до 14 міської клінічної лікарні ім. проф. Гіршмана, лікаря вищої категорії 14 міської клінічної лікарні ім. проф. Гіршмана ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої медичним працівником,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з ХМКЛ ім. проф. Гіршмана на свою користь спричинену моральну шкоду в розмірі 200 000 грн.

Вирішуючи питання про відкриття провадження по справі, суд прийшов до наступного.

Так, Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (статті 55, 124), а статтею 18 Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон № 2453-VI) визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі - Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону № 2453-VI).

Проте, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити відповідність вимог, з якими позивач звертається до суду для захисту, а також дотримання позивачем вимог, передбачених ст.ст. 119, 120 ЦПК України.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, вважаю, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, а саме:

-ч.5 ст. 119 ЦПК України, позивачем в повному обсязі не сплачено судовий збір.

Відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви про відшкодування моральної шкоди встановлена ставка судового збору 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто не менше 1600 грн.

Позивач звернувся до суду з клопотанням, в якому просить відстрочити сплату судового збору до винесення судом рішення по зазначеній справі, посилаючись на те, що він в звязку із неналежним оперуванням і лікуванням втратив 50% зору, що призвело до неможливості працевлаштуватися, та позивач не має постійного місця роботи та стабільного заробітку.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 82 ЦПК України з урахуванням майнового стану сторони суд може відстрочити або розстрочити сплату судового збору не більше як до ухвалення судового рішення по справі або звільнити від оплати витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Згідно розяснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.29 постанови № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. У звязку із цим, відсутність у позивача коштів, призначених для сплати судового збору, не може вважатися достатньою підставою для їх відстрочення.

Таким чином, позивачем не надано доказів на підтвердження свого скрутного майнового стану, а його посилання на те, що він втратив 50% зору, тому не має постійного місця роботи та стабільного заробітку нічим не підтверджуються, а тому суд вважає за доцільне у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору - відмовити.

За нормою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ст. 121 ЦПК України, позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у статтях 119 - 120 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Суд вважає необхідним залишити позовну заяву без руху та запропонувати позивачу усунути вказані недоліки поданої позовної заяви в строк, наданий судом.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

В задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до 14 міської клінічної лікарні ім. проф. Гіршмана, лікаря вищої категорії 14 міської клінічної лікарні ім. проф. Гіршмана ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої медичним працівником, - залишити без руху.

Надати позивачеві 5-денний строк з моменту отримання ухвали для виправлення недоліків.

Інакше заява буди вважатися неподаною та повернута позивачеві.

Суддя