Справа №672/1286/16-ц
Провадження №2/672/55/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2017 року Городоцький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Сакенова Ю.К.

за участю секретаря Ратушняк Л.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника служби у справах дітей Луцької міської ради ОСОБА_3

представника служби у справах дітей Городоцької РДА ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Городок справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визначення місця проживання сина разом із батьком та стягнення аліментів,

треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: орган опіки та піклування Городоцької міської ради, орган опіки та піклування Луцької міської ради, служба у справах дітей Городоцької райдержадміністрації Хмельницької області,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 для захисту своїх прав, мотивуючи свої вимоги тим, що з 22 жовтня 2014 року він перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них 17 січня 2015 року народився син ОСОБА_7.

Після шлюбу сторони проживали в окремому житловому приміщення по вул.Затонського, 35 в м.Городок Хмельницької області.

За цією адресою на обліку у дитячого лікаря перебуває і син ОСОБА_8. З часу народження син та батько привязалися один до одного, між ними склалися тісні родинні звязки.

За позичені у матері кошти позивач провів ремонт у житловому приміщенні по вул.Затонського, 35 в м.Городок, де були створені належні житлові умови для дитини. Дане житло має сучасний ремонт та обладнання, де створені всі умови для проживання, виховання та утримання дитини, фактично це є однокімнатна квартира.

За будинком зареєстровано 0,16 га земельної ділянки, за рахунок використання якої сімя отримувала відповідні продукти харчування.

Позивач працює, має постійний дохід для утримання сімї. Окрім цього підсобне господарство дає можливість мати додаткові продукти харчування.

На даний час відповідач перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною. У жовтні місяці 2016 року вона, всупереч вимог статті 141 СК України, без згоди позивача забрала малолітню дитину ОСОБА_7 ОСОБА_8 та виїхала у невідомому напрямку. Згодом позивачу стало відомо, що вона виїхала у м.Луцьк, де проживає у орендованому житлі, змінює місце проживання.

Кілька разів позивач відвідував відповідача у м.Луцьку, спілкувався з дитиною. При цьому відповідач призначала йому зустріч не по місцю тимчасового проживання дитини, а в місцях загального користування. З врахуванням цього у нього виникла підозра, що відповідач співмешкає з іншим чоловіком.

Стосунки між сторонами зараз склалися терпимі, вони при зустрічі ще можуть більш-менш спокійно спілкуватися.

Однак до теперішнього часу сторони не дійшли згоди щодо місця проживання сина. Зараз дитина мешкає із відповідачем за місцем її тимчасового проживання.

Слід вказати, що вона та її близькі родичі не мають свого житла в місті Луцьку, житло постійно орендується. На цей час син досяг двох років, потребує участі батька у його вихованні.

Мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини (стаття 141 Сімейного кодексу України).

Позивач не згоден із тим, щоб син проживав із відповідачем, наполягає на визначенні місця проживання сина разом з батьком.

При цьому наголошує на тому, що відповідач на передодні зимового періоду з малолітньою дитиною на руках, безпричинно залишила належним чином облаштоване постійне місце проживання, позбавила малолітню дитину медичного догляду (зокрема проведення профілактичних медичних оглядів, проведення профілактичних щеплень за місцем реєстрації) та умов для всебічного її розвитку.

Фактично мати поставила дитину у критичний стан.

Вище викладене вказує і на те, що за таких обставин відповідач позбавлена можливості створити для дитини належні побутові умови та матеріальний стан для її розвитку, тобто відповідач вчинила дії всупереч інтересам малолітньої дитини.

Таким чином, проживання сина разом із позивачем буде відповідати його інтересам. ОСОБА_5 має можливість забезпечити йому належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дитини, чого відповідач забезпечити не в змозі. Разом з тим, він не чинитиме жодних перешкод для спілкування відповідача із сином і готовий зі свого боку усіма силами сприяти тому, щоб дитина через стосунки батьків не була позбавлення піклування матері.

Спиртними напоями позивач не зловживає, не палить, за місцем проживання характеризується позитивно, добре відноситься до сина.

Позивач вважає, що перебування сина в сім'ї відповідача негативно впливає на його виховання та здоров'я.

ОСОБА_6 не може дати дитині ні належного виховання та розвитку, ні матеріального забезпечення, не може забезпечити нормальних, безпечних для здоровя дитини умов проживання.

Встановивши місце проживання дитини разом з батьком, суд має стягнути з відповідача на його користь і аліменти на утримання дитини у розмірі 380,68 грн., щомісячно.

Відповідач позов не визнала і пояснила, що з 22 жовтня 2014 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них 17 січня 2015 року народився син ОСОБА_7. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 06.02.2017 року шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 22.02.2017 року з ОСОБА_5, починаючи з 12.12.2016 року стягуються аліменти на утримання сина, в розмірі 677,50 грн. та на її утримання в розмірі 650 грн., до досягнення дитиною трьохрічного віку. Крім того вона неофіційно працює на роботі і також їй допомагає мати, яка перебуває на роботі за кордоном. У жовтні 2016 року між сторонами погіршились відносини і вона змушена була переїхати на постійне місце проживання в м.Луцьк. Оскільки дитині не було ще двох років, вона забрала його із собою. На даний час вона проживає в орендованому житлі по вул.Відродження, 41Б/6 м.Луцьк, створила всі умови для нормального проживання дитини, не перешкоджає батькові у спілкуванні із сином, тому просить відмовити у задоволенні позову.

Ознайомившись з матеріалами справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні даного позову слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони з 22 жовтня 2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них на родився син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб від 22.10.2014 року, зареєстрованим Городоцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №162 та свідоцтвом про народження дитини, актовий запис №9 від 20.01.2015 року. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 06.02.2017 року шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 22.02.2017 року з ОСОБА_5, починаючи з 12.12.2016 року щомісячно стягуються аліменти на утримання сина, в розмірі 677,50 грн. та на утримання дружини в розмірі 650 грн. до досягнення дитиною трьохрічного віку.

Після припинення шлюбних відносин між сторонами, малолітній ОСОБА_7 проживає разом із матірю по вул.Відродження, 41Б/6 м.Луцьк в орендованому нею житлі, що підтверджується договором оренди житлового приміщення від 01.12.2016 року, укладеним між ОСОБА_9 та ОСОБА_6

Відповідно до висновку ЛКК №104 від 22.03.2017 року ОСОБА_7 з 15.11.2016 року спостерігається у Луцькій міській дитячій поліклініці.

Службою у справах дітей Городоцької РДА Хмельницької області на підставі зібраних матеріалів зроблено висновок від 13.03.2017 року про доцільність проживання малолітнього ОСОБА_7 разом із батьком.

Між тим службою у справах дітей Луцької міської ради 16.01.2017 року зроблено протилежний висновок, відповідно до якого місце проживання малолітнього ОСОБА_8 доцільно визначити разом із матірю.

Серед зазначених висновків суд надає перевагу висновку Луцької міської ради від 16.01.2017 року, оскільки він зроблений за фактичним місцем проживання дитини.

Органом опіки та піклування перевірялись умови проживання дитини як у матері так і у батька. В обох випадках було отримано позитивний результат.

Також обоє батьків мають самостійний дохід. Так батько працює продавцем у магазині «Євробуд» м.Городок, мати отримує аліменти, що підтверджується вищевказаним рішенням суду, займається тимчасовими заробітками, отримує допомогу від матері, яка працює за межами України.

Крім того, ні за однією із сторін не зареєстровано у встановленому законом порядку нерухоме майно (житло).

Тому вони фактично знаходяться в рівних умовах по відношенню один до одного при вирішенні питання щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з положеннями принципу 6 «Декларації прав дитини» Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 pоку дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю.

Таким чином суд, враховуючи вік дитини (два роки), діючи в інтересах насамперед дитини, вважає за доцільне залишити сина за місцем проживання матері.

Керуючись ст. 209, 213, 214, 215, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визначення місця проживання ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом із батьком по вул.Затонського, 35 в м.Городок Хмельницької області та стягнення аліментів на утримання сина у розмірі 380,68 грн., щомісячно відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ю.К.Сакенов