Справа №263/6820/17
Провадження № 4-с/263/68/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2017 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Хараджі Н.В., при секретарі Петровському Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Маріуполі скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Житло-22» на дії державного виконавця, зацікавлена особа: державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду із зазначеною скаргою, вказуючи що 02.02.2015 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя видав виконавчий документ № 263/199/15-ц від 19.02.2015 р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Жилье-22» заборгованості по оплаті послуг з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.01.2009 року по 31.01.2015 року у розмірі 2920,56 грн., а також судовий збір у розмірі 121,80 грн., який було предявлено до примусового виконання до Жовтневого ВДВС Маріупольського МУЮ. 11.05.2017 року державний виконавець зазначеної виконавчої служби винесла постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на тій підставі, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, яку заявником було отримано 23.05.2017 року, та яку він вважає прийнятою з порушенням вимог чинного законодавства та такою, що підлягає скасуванню, оскільки згідно ч. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» про наявність обставин для повернення виконавчого документа державний виконавець складає акт, при цьому не зазначено жодного акту складеного державним виконавцем. Зауважує на факту бездіяльності державного виконавця, що полягає в тривалому невиконанні вищезазначеного виконавчого документа, допущенні тяганини, порушенні строків проведення виконавчих дій, державний виконавець не вимагав та не отримав пояснення від боржника щодо причин невиконання рішення суду, не перевірено наявність майна боржника, на яке можна звернути стягнення, не направлено подання щодо притягнення боржника до кримінальної відповідальності за ст. 382 Кримінального кодексу України. На підставі викладеного просить визнати дії державного виконавця Центрального ВДВС міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, які виявилися у винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві неправомірними, скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві і зобов'язати виконати виконавчий документ № 263/199/15-ц від 19.02.2015 р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Жилье-22» заборгованість по оплаті послуг з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.01.2009 року по 31.01.2015 року у розмірі 2920,56 грн., судовий збір у розмірі 121,80 грн., а також постановити окрему ухвалу щодо порушення ЗУ «Про виконавче провадження" державним виконавцем Центрального ВДВС міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 і направити її до керівництва Державної виконавчої служби головного управління юстиції у Донецькій області для вжиття заходів з метою недопущення порушень вимог закону та прав стягувачів у подальшій роботі виконавчої служби.

Представник заявника в судове засідання не зявився, в скарзі зазначив прохання про її розгляд за його відсутністю.

Державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, надала суду заяву з проханням про розгляд скарги за відсутності представника Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області, в задоволенні скарги просила відмовити з підстав, викладений у наданих письмових запереченнях, відповідно до яких в провадженні Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області перебуває зведене виконавче провадження № 51812359 з примусового виконання судового наказу №263/1999/15-ц від 19.02.2015 року виданого Жовтневим районним судом, Донецької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Житло-22» заборгованість у розмірі 3042,36 грн. Виконавчі документи надійшли до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 29.07.2016 року. 01.08.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а саме все рухоме та нерухоме майно, про що було внесено інформацію до відповідних Державних реєстрів. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта ОСОБА_2 відомості відсутні. Згідно відповіді з Територіального сервісного центру 1441 від 01.11.2016 року №31/5-1441-6953 на вх.№В17/14639 від 14.09.2016 року за боржником транспортні засоби не зареєстровані. Згідно відповідей на запити з Пенсійного фонду України про осіб - боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи - інформацію не знайдено. Згідно відповідей на запити з Пенсійного фонду України про осіб - боржників, які отримують пенсії - інформацію не знайдено. Згідно відповідей на запити з Державної податкової служби України про джерела отримання доходів боржників - фізичних осіб щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня. Згідно відповідей на запити з Державної податкової служби України про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржниками - юридичними особами та/або фізичними особами - підприємцями: юридичну особу ліквідовано (припинено)/ фізичну особу - підприємця припинено. При виході за адресою: АДРЕСА_1 майна на яке можливо звернути стягнення не виявлено. Оскільки державним виконавцем проведено всі дії для примусового виконання рішення які передбачені Законом України «Про виконавче провадження», 11.05.2017 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого провадження.

Суд, дослідивши матеріали скарги, приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню на підставі наступного.

Судом встановлено, що 01.08.2016 року державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 51812359 з примусового виконання судового наказу №263/1999/15-ц від 19.02.2015 року виданого Жовтневим районним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Житло-22» заборгованості у розмірі 3042,36 грн.

13.09.2016 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна ОСОБА_2 та оголошення заборони на його відчуження, а саме все рухоме та нерухоме майно, про що було внесено інформацію до відповідних Державних реєстрів.

16.11.2016 року державним виконавцем був здійснений виклик ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2, до виконавчої служби.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта ОСОБА_2, РНОКПП: НОМЕР_1 - відомості відсутні.

Згідно відповіді з Територіального сервісного центру 1441 від 01.11.2016 року №31/5-1441-6953 на вх.№В17/14639 від 14.09.2016 року за ОСОБА_2 транспортні засоби не зареєстровані.

Згідно відповідей на запити з Пенсійного фонду України від 08.08.2016 року, 11.02.2017 року, від 04.05.2017 року, про осіб - боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи, або отримують пенсії інформація щодо ОСОБА_2 не знайдено.

Згідно відповідей на запити з Державної податкової служби України від 10.10.2016 року, від 14.12.2016 року, від 15.02.2017 року, від 05.05.2017 року про джерела отримання доходів боржників - фізичних осіб щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржниками - юридичними особами та/або фізичними особами підприємцями, інформація щодо ОСОБА_2 відсутня.

При виході 21.02.2017 року за адресою: АДРЕСА_2, майна, на яке можливо звернути стягнення не виявлено.

11.05.2017 року державним виконавцем на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» винесена постанова про повернення стягувачу вищевказаного виконавчого документа - судового наказу №263/1999/15-ц від 19.02.2015 року.

У постановах Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року (справа N 6-2187цс15) та 24 лютого 2016 року (справа N 6-3077цс15), які є обовязковими для застосування у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України, викладено правовий висновок про те, що виходячи з положень статті 383, частини четвертої статті 384 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ.

Відповідно до вимог ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи, та відповідно до вимог ст. 385 скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 3 цієї статті передбачено значний обсяг прав, які може використовувати державний виконавець у процесі виконавчого провадження.

За загальним правилом (ч.1 ст.11 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно наданої суду копії виконавчого провадження №51812359 з примусового виконання судового наказу №263/1999/15-ц від 19.02.2015 року доводи скаржника щодо не перевірення наявності майна боржника, на яке можна звернути стягнення, відсутності акту державного виконавця спростовані наданими матеріалами виконавчого провадження.

Суд також не бере до уваги зауваження скаржника щодо не отримання державним виконавцем пояснень від боржника щодо причин невиконання рішення суду, оскільки на надісланий державним виконавцем виклик божник до виконавчої служби не зявився.

Суд критично ставить до посилання скаржника на не направлення державним виконавцем подання щодо притягнення боржника до кримінальної відповідальності за ст. 382 Кримінального кодексу України, оскільки санкцією вказаної статті передбачено покарання за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню, при цьому відомості щодо саме умисного невиконання або перешкоджання виконанню ОСОБА_2 вказаного судового наказу відсутні.

Згідно п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Так, відсутність у ОСОБА_2 майна, на яке може бути звернено стягнення підтверджено відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, Територіального сервісного центру 1441, Державної податкової служби України та Пенсійного фонду України, а вжиті виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Таким чином вбачається, що державним виконавцем були вжиті всі передбачені цим Законом заходи щодо примусового виконання судового наказу №263/1999/15-ц від 19.02.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Житло-22» заборгованості у розмірі 3042,36 грн., а винесена ним 11.05.2017 року постанова про повернення виконавчого документу є законною, тож доводи, викладені в скарзі не знайшли своє підтвердження в ході її розгляду, а її вимоги є необґрунтованими та безпідставними.

Що стосується вимог скарги про зобов'язання виконати виконавчий документ № 263/199/15-ц від 19.02.2015 р., то згідно розяснення Вищого спеціалізованого суду України у Постанові № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби (п.18).

Крім того, оскільки вимоги скарги про постановлення окремої ухвали щодо порушення державним виконавцем ЗУ «Про виконавче провадження" є похідними від вимог про визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування постанови, то у звязку з відмовою у задоволенні останніх, вказана вимога щодо окремої ухвали також задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 383-389 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження, постановою Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" від 26.12.2003 року № 14, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Житло-22» на дії державного виконавця, зацікавлена особа: державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_1, відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Особи, які брали участі у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судової ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя Н.В. Хараджа