РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 жовтня 2017 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А., при секретарі Брагіній І.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат на утримання квартири, що перебуває у спільній частковій власності, -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що відповідач є його рідним сином. ОСОБА_1 та відповідачу належить на праві спільної часткової власності в рівних долях по 1/2 частини квартири АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 у квартирі, що є спільною частковою власністю, не проживає.

Всі витрати по оплаті житлово-комунальних послуг, ремонту та утримання квартири несе позивач, відповідач як співвласник жодної участі в утриманні квартири не приймає.

Так, в період з жовтня 2014 року по травень 2017 року позивачем сплачено житлово-комунальні послуги в сумі 25174, 89 грн., які складаються з витрат по утриманню будинку та прибудинкової території в сумі 5791, 94 грн., витрат з централізованого опалення в сумі 19382,85 грн.

Посилаючись на те, що відповідач, як власник квартири, зобов*язаний утримувати та сплачувати комунальні послуги за належне йому майно, просить суд стягнути з відповідача половину сплачених витрат по утриманню квартири та судові витрати.

В судове засідання представник позивача адвокат ОСОБА_3 не зявилася подала суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, на задоволенні позовних вимог в повному обсязі наполягала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала, просила суд стягнути з відповідача половину сплачених витрат по утриманню квартири в сумі 12587, 44 грн. та судові витрати які складаються з витрат по оплаті судового збору та витрат пов*язаних із розміщенням оголошення в преці про виклик відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився з невідомих причин, викликався шляхом направлення судових повісток та шляхом розміщення оголошення в пресі.

Про зміну свого місця проживання(перебування)під час судового провадження,причини неявки у судове засідання відповідач суд не повідомив.

Відповідно до ч. 9 ст.74 ЦПК України Відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На ці випадки поширюється правило частини четвертої цієї статті, відповідно до якої судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Положення цієї частини не поширюються на випадки, передбаченіабзацом другим частини третьої статті 191 цього Кодексу.

З матеріалів справи видно, що відповідач ОСОБА_4 зареєстрований за вказаною у позові адресою, а саме в АДРЕСА_2.

За вказаною адресою реєстрації відповідачу були направлені судова повістка, позовна заява з додатками, які повернуті до суду установою пошти в зв*язку із тим, що відповідач за вказаною адресою не проживает.

Крім того, відповідач повідомлявся шляхом розміщення оголошення в пресі.

Згідно із ст.77 ЦПК України,у разі відсутності заяви сторони або іншої особи,яка бере участь у справі,про зміну місця проживання або місця знаходження,судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою,навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Жодних заяв про зміну місця проживання або про направлення кореспонденції на іншу адресу,відмінну від адреси реєстрації,відповідач не подавав,таким чином не повідомляв про необхідність направляти судові повістки за місцем його перебування,невідомим позивачу та суду.

Відповідно до ст.224,225 ЦПК України суд на згодою позивача та його представника ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 20.11.2008 року № 22895 квартира за адресою АДРЕСА_3 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_1 Право власності зареєстровано в Державному Реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об*єктів нерухомого майна.

Як вбачається зі змісту ст. ст. 316-318 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Законом не визначені безпосередньо порядок та межі участі співвласників в утриманні майна, що перебуває у їх спільній сумісній власності, втім виходячи з загальних засад добросовісності, розумності та справедливості немає підстав вважати, що це звільняє співвласника від обов'язку прийняти участь у спільних витратах.

За викладених обставин суд вважає за необхідне згідно ст. 8 ЦК України за аналогією закону застосувати положення ст. 360 ЦК України, що регулюють подібні за змістом правовідносини утримання майна, що перебуває у спільній частковій власності. При цьому виходячи з визначеної ст. ст. 370, 372 ЦК України презумпції рівності прав співвласників у спільній сумісній власності відповідач зобов'язаний взяти участь у спільних витратах у розмірі 1/2 їх частини.

Судом встановлено, що в період з жовтня 2014 року по травень 2017 року позивач витратив на утримання спільного нерухомого майна 25174,89 гривень, які складаються з витрат по утриманню будинку та прибудинкової території в сумі 5791, 94 грн., витрат з централізованого опалення в сумі 19382,85 грн. Дані обставини повністю підтверджуються наданими суду копіями квитанцій про оплату відповідних послуг (а.с.26-30).

При цьому виходячи з визначеної ст. ст. 370, 372 ЦК України презумпції рівності прав співвласників у спільній сумісній власності відповідач зобов'язаний взяти участь у спільних витратах у розмірі 1/2 їх частини.

Утримання житла - це комплекс робіт, спрямованих на створення необхідних умов для проживання людей і забезпечення збереження житлових будівель та технічного обладнання.

Виходячи зі змісту статті 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний утримувати майно, що йому належить та брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, тобто нести витрати, які є об'єктивно необхідними для підтримання спільного майна у належному стані. Факт не проживання співвласника у будинку, не позбавляє його обов'язку з утримання спільного майна.

Кожен співвласник зобов'язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник або співвласники, які виконали солідарний обов'язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, мають право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування у рівній частці (право зворотної вимоги - регрес).

Аналізуючи вищенаведені норми законодавства, в контексті виниклих правовідносин, приймаючи до уваги, що суд знайшов підтвердження факт понесення позивачем витрат, пов'язаних з утриманням нерухомого майна, які є об'єктивно необхідними для його підтримання у належному стані, у розмірі 25174,89 гривень, а також встановлено обов'язок відповідача брати участь у понесених витратах, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

З відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1/2 частина витрат, пов'язаних з утриманням спільного майна - квартири АДРЕСА_4, за період з жовтня 2014 по травень 2017 року у сумі 12587,44 гривень.

Крім того, позивач заявив про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 1800 гр.

За змістом ст.ст.79,84 ЦПК до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, в тому числі, витрати на правову допомогу адвоката або іншого фахівця в галузі права.

Із матеріалів справи вбачається, що представник позивача адвокат ОСОБА_3М надавала позивачу правову допомогу за договором від 22.05.2017 р .

Загальна вартість юридичних послуг оцінена у 1800 гр.,оплата здійснена за квитанцією від 22.05.2017 року в сумі 400 грн., від 05.09.2017 р. в сумі 350 грн. та від 29.09.2017 р. в сумі 1050 грн.

До складу оплатних послуг представника включені: консультація щодо правовідносин сторін,складання позовної заяви, ознайомлення з правовими позиціями, представництва в суді, представництво пов*Рязане із публікацією оголошень в прессі, складання клопотань.

Законом України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Квитанції, які є в матеріалах справи, містить підтвердження кількості годин,витрачених представником на надання правової допомоги та інишх юридичних послуг, описаних у розрахунку (як-то консультація щодо подання до суду позову та розробку і складання проекту позовної заяви).

За таких обставин,розмір компенсації правових послуг адвоката в сумі 1800 гр.є розумним та минимальним,підтверджений квитанціями.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст. 88 ЦПК України, дійшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача, понесені останнім при зверненні до суду судові витрати по сплаті судового збору у сумі 640 гривень, а також витрат пов*язаних із розміщенням оголошення в пресі, сплата яких підтверджується відповідною квитанцією, та витрат на правову допомогу.

На підставі ст.ст. 3, 10, 11, 57, 60, 88, 208-209, 212, 213-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст. 162 ЖК України, ст. 316-318,360,322 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, витрати на утримання квартири за період з жовтня 2014 року по травень 2017 року в сумі 12587 (дванадцять тисяч п*ятсот вісімдесят сім) грн. 44 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2 судові витьрати в сумі 2630 (дві тисячі шістсот тридцять) грн.. 00 коп., які складаються з судового збору в сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп., витрат пов*язаних із публікацією оголошення в пресі в сумі 190 грн., витрат на правову допомогу в сумі 1800 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом 10 днів після його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.А.Галущенко