АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И[1]

03 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Махлай Л.Д., Лапчевської О.Ф.,

секретаря: Синявського Д.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм ЛТД-ГРУП»,

на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 12 квітня 2017 року про забезпечення позову

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна енергоіноваційна компанія «Квантум Електрик» в особі ОСОБА_1, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

В лютому 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна енергоіноваційна компанія «Квантум Електрик» (далі - ТОВ «МЕК «Квантум Електрик») в особі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 160 000 грн., яка завдана внаслідок підприємницької діяльності.

10 квітня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову та просив накласти арешт на майнові права та майно, яке належить ТОВ «МЕК «Квантум Електрик», а також на майно Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм ЛТД-ГРУП» (далі - ТОВ «Прайм ЛТД-ГРУП»), Бізнес Фотостудія «Електро», Бізнес компанія «КАСКАД» на квартиру АДРЕСА_1, на автомобілі «Мерседес 450», «Ford», реєстраційні номери невідомі.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12 квітня 2017 року заяву ОСОБА_2 задоволено частково та накладено арешт в межах позовних вимог в розмірі 160 000 грн. на майно, яке належить на праві власності ТОВ «МЕК «Квантум Електрик». В задоволенні іншої частини заяви відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1, діючи в інтересах ТОВ «Прайм ЛТД-ГРУП», звернувся до суду з апеляційною скаргою, в обґрунтування якої вказав, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з порушенням норм процесуального права без повного з'ясування обставин, що мають значення для справи, пов'язаної зі свідомо штучним формуванням низки неправосудних рішень, а саме у справі за позовом ОСОБА_2 про захист честі та гідності, яка розглядалася суддею Колдіною О.О., а тому остання повинна була взяти відвід після авторозподілу справи, що переглядається. Судом також не враховано, що юридичної особи ТОВ «МЕК «Квантум Електрик» не існує.

За вказаних обставин просив скасувати ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 12 квітня 2017 року.

Представники ТОВ «Прайм ЛТД-ГРУП» - Кожуховський О.В. та ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції апеляційну скаргу підтримали та просили задовольнити з підстав, викладених в ній.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив відхилити, а у хвалу залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції, враховуючи характер спору, а також те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення про задоволення позову дійшов висновку про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту в межах позовних вимог в розмірі 160 000,00 грн. на майно, яке належить відповідачу.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду та вважає його таким, що відповідає нормам процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (ч. 3 ст. 151 ЦПК України).

Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 6 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач посилався на те, що починаючи з середини квітня 2015 року він був одним із засновників ТОВ «МЕК «Квантум Електрик». Рішенням Господарського суду м. Києва від 06.12.2016 року встановлено факт незаконного виключення позивача з числа учасників ТОВ «МЕК «Квантум Електрик» та поновлено його в правах. В обґрунтування позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди позивач посилався на те, що після його незаконного виключення, інші засновники розподілили між собою належні позивачу 24% статутного капіталу та продовжували займатись підприємницькою діяльністю, в процесі якої виготовлялась та реалізовувалась продукція, дохід від якої в розмірі 160 000 грн. не виплачено позивачу.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо існування спору між сторонами. У зв'язку з метою забезпечення виконання судового рішення в майбутньому, у разі задоволення позову, судом і був накладений арешт на майно ТОВ «МЕК «Квантум Електрик».

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що юридичної особи ТОВ «МЕК «Квантум Електрик», яка виступає як відповідач у справі, не існує, оскільки такі доводи спростовуються матеріалами справи. Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, який апелянтом надано до суду апеляційної інстанції, ТОВ «МЕК «Квантум Електрик» 02.11.2016 змінило свою назву на ТОВ «Прайм ЛТД-ГРУП».

Доводи апеляційної скарги, що ухвала суду перешкоджає господарській діяльності Товариства є необґрунтованою, оскільки заяву задоволено частково, позов забезпечено лише в межах заявлених вимог у розмірі 160 000,00 грн.

Також слід зазначити, що згідно роз'яснень, викладених в абзаці 3 пункту 7 Постанови № 6, ухвала про забезпечення позову постановляється в порядку, визначеному ст. 209 ЦПК України і повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про відсутність підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Звертаючись до суду з позовом позивач посилався на те, що існує рішення суду про поновлення його в правах учасника ТОВ «МЕК «Квантум Електрик».

Матеріали справи не містять доказів, що рішення Господарського суду м. Києва від 06.12.2016 виконано.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що під час розгляду Господарським судом м. Києва справи за позовом ОСОБА_2 про поновлення його в учасниках ТОВ «МЕК «Квантум Електрик» відповідачем було змінено найменування, директора та місце знаходження. 06.12.2016 ухвалено рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Рішення набрало законної сили.

За наведених обставин колегія суддів погоджується з висновком суду щодо наявності правових підстав для задоволення заяви, оскільки існування рішення суду про задоволення позовних вимог ОСОБА_2, яке набрало законної сили, однак боржником не виконане, дає підстави вважати суду, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Суд першої інстанції у відповідності до вимог, передбачених ч. 5 ст. 153, ст. 210 ЦПК України мотивував своє судове рішення про забезпечення позову.

За вказаних обставин, колегія суддів дійшла висновку, що постановляючи ухвалу про забезпечення позову, суд діяв відповідно до вимог, передбачених ст. 153 ЦПК України, а висновок суду першої інстанції, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення у разі задоволення позову, є вірним.

Слід зазначити, що забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Ураховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції питання щодо забезпечення позову вирішено з дотриманням норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, що суддя повинна була взяти відвід є необґрунтованими та зводяться до не невірного трактування та розуміння закону. Підстави для відводу, передбачені ст. 20 ЦПК України відсутні.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1, ч. 1 ст. 312 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

На підставі викладеного та керуючись ст. 218, 303, 304, 307, 312-315, 317, 319, 325, 327 ЦПК України, судова колегія,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм ЛТД-ГРУП» - відхилити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 12 квітня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді:

Справа № 7524080/17

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/8434/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Колдіна О.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Мазурик О.Ф.