Справа № 161/1932/17 Головуючий у 1 інстанції: Ковтуненко В.В.
Провадження № 22-ц/773/784/17 Категорія: 81 Доповідач: Осіпук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,

з участю секретаря Губарик К. А.,

представника стягувача ОСОБА_1,

представника ДВС Дуди Ю. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справи за скаргою Публічного акціонерного товариства акціонерно - комерційного банку «Львів» на дії начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, за апеляційною скаргою Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 березня 2017 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2017 року заявник ПАТ АКБ «Львів» звернулось в суд із зазначеною скаргою. Покликалось на те, що 19 грудня 2016 року отримало від державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі Департаменту ДВС МЮ України) повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 09 грудня 2016 року щодо повторно пред'явленого до виконання виконавчого листа, виданого 15 серпня 2013 року на виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь банку кредитної заборгованості на суму 20417741 грн. 52 коп. та 3441 грн. судових витрат по сплаті судового збору, із-за пропуску строку пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Наведені дії державного виконавця ПАТ АКБ «Львів» оскаржило до начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮ України, однак постановою цього органу від 13 січня 2017 року скарга банку була залишена без задоволення.

Вважаючи зазначені дії державного виконавця Департаменту ДВС МЮ України по поверненню виконавчого листа неправомірними, а вказану постанову начальника відділу цього органу незаконною, заявник просив суд визнати такі дії суб'єктів оскарження неправомірними, зобов'язати їх скасувати: повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання; постанову від 13 січня 2017 року про відхилення скарги та зобов'язати державного виконавця винести постанову про відкриття виконавчого провадження за повторно поданим виконавчим листом банку.

23 березня 2017 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області постановлено ухвалу про часткове задоволення вимог заявника, визнано дії начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮ України протиправними та скасовано винесену ним постанову від 13 січня 2017 року, у задоволенні решти вимог відмовлено.

Стягнуто з відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮ України в дохід держави судовий збір в сумі 640 грн.

В поданій на ухвалу суду апеляційній скарзі заявник ПАТ АКБ «Львів» просить її скасувати як незаконну, прийняту з порушенням норм матеріального права та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні скарги банку відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга суб'єкта оскарження підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Згідно ч. ч. 1-2, 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» (від 02 червня 2016 року, який набрав чинності з 05 жовтня 2016 року) виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Відповідно до п. п. 5, 7 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Аналіз наведених норм даного Закону дає підстави зробити висновок про те, що виконавчий лист, виданий судом до набрання чинності цим законом, можуть бути повторно пред'явлений до примусового виконання протягом трьох років з дня його повернення.

Встановлено, що 01 грудня 2016 року ПАТ АКБ «Львів» здало на пошту та надіслало повторно для примусового виконання на адресу відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮ України виконавчий лист, виданий Луцьким міськрайонним судом Волинської області 15 серпня 2013 року про стягнення з боржника ОСОБА_3 у користь банку 20417741 грн. 52 коп. кредитної заборгованості та 3441 грн. понесених судових витрат (а. с. 4-8).

09 грудня 2016 року суб'єкт оскарження державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮ України виніс повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання із-за пропуску стягувачем банком річного строку повторного пред'явлення виконавчого документу до виконання. Оскільки згідно постанови державного виконавця від 03 грудня 2015 року про повернення виконавчого документа стягувачеві він повторно міг бути пред'явлений до виконання в строк до 03 грудня 2016 року, а надійшов по пошті у відділ примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮ України лише 05 грудня 2015 року (а. с. 9-10).

Крім того встановлено, що постановою начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮ України від 13 січня 2017 року скаргу на дії державного виконавця, подану банком 27 грнудня 2016 року, було залишено без задоволення (а. с. 13-14).

Встановлені обставини справи та наведені норм матеріального права дають підстави вважати, що строк повторного пред'явлення виконавчого листа до виконання ПАТ АКБ «Львів» у Департамент ДВС МЮ України пропущений не був, а тому оскаржувані дії начальника відділу та державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮ України є неправомірними.

Згідно ч. 1 ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 2 ст. 387 цього Кодексу у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Оскільки суд першої інстанції, невірно витлумачивши норми матеріального і процесуального права, відмовив заявнику банку у визнання дій державного виконавця неправомірними та зобов'язанні його скасувати повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, то безпідставно прийнята ним ухвала у цій частині в силу вимог п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України підлягає скасуванню з постановленням ухвали про задоволення вимог заявника.

В решті оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону і підстав для її зміни чи скасування у цій частині колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задовольнити частково.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 березня 2017 року в частині відмови у визнанні дій старшого державного виконавця щодо винесення Повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання скасувати.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Пироговської-Харітонової Яніни Олексіївни, що полягали у винесенні Повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 09 грудня 2016 року.

Зобов'язати старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Пироговську-Харітонову Яніну Олексіївну скасувати Повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 09 грудня 2016 року виконавчого листа, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області 15 серпня 2013 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерно - комерційного банку «Львів» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

В решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді