У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ступак О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 24 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», третя особа - реєстраційна служба Головного управління юстиції у Тернопільській області, про визнання іпотечного договору припиненим та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно,

в с т а н о в и в :

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом, з урахуванням уточнень, який обґрунтувала тим, що 07 липня 2008 року між нею та Акціонерним комерційним банком «Форум», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк Форум», укладено договір іпотеки, який посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу в реєстрі за № 3234, за яким позивач виступила майновим поручителем ОСОБА_3 підприємства «Ніфертіті і К» за кредитним договором від 03 липня 2008 року № 35/08/26 KL1. На підставі вищевказаного договору позивач передала в іпотеку належне їй на праві власності майно, а саме: офісне приміщення першого поверху під літ. «А», загальною площею 30,7 кв м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, приміщення першого поверху салону-магазину під літ. «А», загальною площею 104,2 кв м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та гараж-стоянку, загальною площею 29 кв м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. ОСОБА_2 вважає, що з припиненням ОСОБА_3 підприємства «Ніфертіті і К» у зв'язку з визнанням його банкрутом, припинилось основне зобов'язання за кредитним договором і відповідно, забезпечувальне зобов'язання, яке виникло на підставі іпотечного договору за яким позивач виступала майновим поручителем. Також позивачем на адресу відповідача направлено письмову вимогу про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру, шляхом звернення до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області із заявою про проведення державної реєстрації припинення обтяження. Оскільки вищевказана вимога залишилась без реагування, ОСОБА_2 змушена звернутися до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 жовтня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 24 січня 2017 року, відмовлено у задоволенні позову.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги заволинити у повному обсязі, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання в межах вартості предмета іпотеки.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, обґрунтовано виходив із того, що факт ліквідації юридичної особи як боржника за кредитним договором із внесенням запису до відповідного реєстру про припинення юридичної особи за наявності заборгованості боржника за цим договором, не є підставою для припинення договору іпотеки, який укладений для забезпечення виконання кредитного договору боржником.

Крім того, як вбачається з матеріалів касаційного провадження, постановою Вищого господарського суду України від 28 вересня 2016 року скасовано ухвалу Львівського апеляційного господарського суду від 17 липня 2016 року та ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 08 червня 2016 року, якими ліквідовано вищевказану юридичну особу та виключено з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а справу направлено на новий розгляд до Господарського суду Тернопільської області.

Ухвалюючи рішення у справі, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалили законні й обґрунтовані рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи в касаційному порядку не передбачено.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», третя особа - реєстраційна служба Головного управління юстиції у Тернопільській області, про визнання іпотечного договору припиненим та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, за касаційною скаргою на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 24 січня 2017 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В. Ступак