Справа № 569/3225/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2017 року Рівненський міський суд Рівненської області в складі головуючого судді: Смолій Л.Д.

при секретарі: Хлуд І.П.

за участю позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в мiстi Рiвне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ЖКП "Покровське", ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні власністю, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась з позовом до ЖКП "Покровське", ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні власністю. В обгрунтування позовних вимог вказує, що їй на праві співвласності належить квартира за адресою АДРЕСА_1 де вона проживає і якою користується. Власником квартири № 18 є відповідач ОСОБА_4 18 листопада 2016 року відповідачем було встановлено додаткову конструкцію у вигляді додаткового дверного блоку у коридорі загального користування на спільному поверсі, а саме біля квартири № 17 та № 18, чим фактично здійснив перешкоди у користуванні спільним приміщенням у підїзді, оскільки при встановленні дверей відповідач захопив частину коридору загального користування. Вказує, що встановлення дверного блоку унеможливлює позивачу доступ до квартири № 17, так як виключає вільний прохід, створює перешкоди при евакуації, оскільки відкриваючись назовні, дверне полотно квартири № 18 повністю перекриває дверне полотно квартири позивача. В результаті встановлення ОСОБА_4 дверей впритул до дверного проходу до квартири позивача, значно зменшилась площа коридору загального користування, а позивач втратила можливість заносити та виносити меблі. Позивач позбавлена технічної можливості замінити вхідні двері без їх зменшення. Встановлення нових дверей вважається переплануванням і вимагає погодження. Без дозволу пожежників заборонено змінювати напрям відкриття дверей з квартири на сходовий майданчик, якщо при цьому погіршуються умови для евакуації із сусідньої квартири. Такою реконструкцією дверей відповідач наніс позивачу моральні та матеріальні збитки. Позивач неодноразово зверталась до відповідача надати можливість вільного доступу до дверей, однак їй було у цьому відмовлено. Будинок № 7 по вул. Грушевського в м. Рівне, перебуває на балансі ЖКП «Покровське», яке відповідає за схоронність житлового фонду і належне його використання, контроль за дотриманням громадянами правил користування , утримання житлового будинку і прибудинкової території. ОСОБА_4 та ЖКП «Покровське» зобовязані усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні коридором загального користування шляхом демонтажу дверного блоку самовільно встановлених зовнішніх дверей у коридорі загального користування за адресою м. Рівне, вул. Грушевського, буд. 7, біля квартир № 17 і № 18 з проведенням ремонту пошкодженого перестінку. Просить позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, з підстав викладених в позовній заяві, просила їх задовольнити. Додатково суду пояснила, що відповідач на пів метра переніс двері, внаслідок чого змінилась площа коридору загального користування.

Представник ЖКП «Покровське» ОСОБА_6 в судове засідання не зявився, подав до суду заяву в якій просить розглянути справу без участі представника ЖКП «Покровське», позовні вимоги не визнає, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, з підстав викладених в запереченнях проти позову, просив відмовити в його задоволенні.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю, з підстав викладених в запереченнях проти позову, просила відмовити в його задоволенні.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_5 в судове засідання не зявилась, подала суду заяву в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує і заперечень не має.

Суд, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_3, дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно зясувавши обставини, якими позивач обгрунтовує свої вимоги та заперечення відповідача, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з таких підстав.

Статтею 1 ЦПК України встановлено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_5

В судовому засіданні встановлено, що власником квартири АДРЕСА_3 є відповідач ОСОБА_4, що сторонами не заперечується.

З оглянутих технічних паспортів на квартири № 17 та № 18 в житловому будинку № 7 по вул. Грушевського в м. Рівне та співставивши їх між собою судом встановлено, що вхідні двері в квартирах розміщені відповідно до технічного плану одна біля одної.

Відповідно до статей 100, 152 Житлового кодексу України, виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання.

Придбання і монтаж додаткових або заміна наявних вхідних дверей в квартирах не виступає елементом перепланування, тому не потребує будь-яких узгоджень.

Відповідно до пп.2.27 ст. 2 розділу III. Правил пожежної безпеки в Україні Затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України від30 грудня 2014 року № 1417, двері на шляхах евакуації повинні відчинятися в напрямку виходу з будівель (приміщень). Не нормується напрямок відчинення дверей для: квартир у житлових будинках. Таким чином, вхідні двері відповідачем встановленіз дотриманням будівельних та протипожежних норм. Вказані вхідні двері пройшли випробування і мають Сертифікати відповідності, що наявні в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 316,ч. 1 ст. 317,ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, при цьому власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.1. ст. 382 Цивільного кодексу України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Відповідно до ч. 2 ст. 383 Цивільного кодексу України, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Вище вказане спростовує посилання позивача на те, що встановлення вхідних дверей відповідачем є перепланування, вимагає погодження та дозвіл на змінювання напряму відкривання дверей.

Таким чином, відповідач ОСОБА_4 здійснив заміну вхідних дверей в власній квартирі з дотриманням будівельних нормі протипожежних правилта не порушив права власності позивача так само як і не створив перешкод позивачу для вільного доступу у квартиру № 17.

Крім того позивач як на підставу підтвердження порушення її прав посилається на

відповідь Управління містобудування та архітектури № 01-20/18,2 від 24 січня 2017 року, відповідь Рівненської міської ради № С-61/17 від 08 лютого 2017 року та Акт огляду технічного стану житлового будинку від 19 січня 2017 року. Проте, наявні документи жодним чином не підтверджують факт порушення відповідачем право позивача на користування коридором загального користування.

У листі Рівненської міської ради № С-61/17 від 08 лютого 2017 року та Акті огляду технічного стану житлового будинку від 19 січня 2017 року вказано, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 як власниками квартири 17 та квартири АДРЕСА_4, спричинено незручності один одному в результаті встановлення вхідних дверей. Вказане підтверджується наявними в матеріалах справи фото дверей в квартирах № 17 та № 18. Матеріали справи не містять жодних доказів, що ЖКП «Покровське» як балансоутримувач будинку № 7 по вул. Грушевського в м. Рівне порушив право власності позивача та своїми діями створило перешкоди ОСОБА_1 в користуванні коридором загального користування.

Відповідно до ч.2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Статтею 391 ЦК України передбачено, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, який є одним із речово-правових способів захисту права власності, при цьому власник майна має довести факт порушення відповідачем субєктивного права власності, яке, як абсолютне право має захищатися лише при доведенні самого факту порушення.

У п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» розяснено, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб.

Аналіз змісту положень ЦПК, ЦК та розяснень Верховного Суду України дає підстави для висновку, що право на судовий захист повязаний виключно з порушенням субєктивного права позивача. Отже, суд може захистити лише порушене право позивача. Відсутність хоча б однієї з умов надання судового захисту субєктивного права виключає можливість задоволення матеріально-правових вимог позивача. Інше б суперечило основному завданню цивільного судочинства, - захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ст.ст. 1, 3 ЦПК, ст.ст. 15, 16 ЦК, абз. 2 п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі»). При цьому варто враховувати, що обставину дійсного (реального) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів позивача (або наслідки у вигляді збитків чи інших обмежень) має довести належними, допустимими і достовірними доказами саме позивач. Порушення прав позивача має існувати на момент розгляду спору в суді. В інших випадках, не дивлячись навіть на те, що порушення мало місце раніше, позов не підлягатиме задоволенню, оскільки до моменту ухвалення судового рішення обєкт захисту буде відсутній.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, та доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір.

Оскільки субєктивне право ОСОБА_1 на користування загальним коридором не порушується, доказів на доведення протилежного позивачем не надано, тому позов до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. ст. 100, 152 ЖК України, ст.ст. 1,3,15,16, 316,317,319,386,391 ЦК України, п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 р.№ 14 «Про судове рішення у цивільній справі» ст.ст. 60, 213, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ЖКП "Покровське", ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні власністю - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: