Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.06.2017 Справа №607/5432/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сливки Л.М.

за участі секретаря судового засідання Зарічної О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 предявив до суду позов до відповідача ОСОБА_2 про стягнення із відповідача в його користь заборгованості за договором позики в розмірі 27344 гривень. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 29 грудня 2016 року він (ОСОБА_1 П.) позичив відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 27344 гривень, які відповідач зобовязався повернути до 30 березня 2017 року, про що власноручно написав розписку. Однак, по даний час, позика відповідачем не повернута. З цих підстав, позивач просить позов задоволити, стягнувши із відповідача ОСОБА_2 на його користь суму неповернутих коштів в розмірі 27344 гривень.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, однак, його представник ОСОБА_3 подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки у судове засідання суду не повідомив та не подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Приймаючи до уваги вимоги ч.4 ст.169 ЦПК України, суд вважає, що відповідач повідомлений належним чином і повторно не зявився у судове засідання без поважних причин, а тому, суд може вирішувати справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Зі згоди позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалює заочне рішення, що відповідає ст.224 ЦПК України.

Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти:

Відповідно до розписки від 29 грудня 2016 року ОСОБА_2, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 взяв у борг у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 27344 гривень, які зобовязався повернути до 30 березня 2017 року .

25 травня 2017 року ОСОБА_1 направив ОСОБА_2 письмову вимогу про невідкладне повернення суми позики в розмірі 27344 гривень.

Згідно із ст.1046 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями ст. 530 ЦК України встановлено, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Згідно правових висновків Верховного Суду України, висловлених в постановах від 18 вересня 2013р. по справі № 6063цс13, від 11 листопада 2015р. по справі № 6-1967цс15, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Станом на день розгляду справи грошові кошти відповідачем не повернено.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Аналізуючи в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, суд приходить до переконання про порушення прав позивача, які підлягають до захисту, а тому позовні вимоги слід задовольнити, стягнувши із відповідача в користь позивача заборгованість в розмірі 27344 гривень.

Також, згідно ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати відшкодовуються за рахунок відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статями 3, 4,10, 11, 15, 57, 58, 60, 88, 209, 212-215, 218, 224 Цивільного процесуально кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстрована адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (зареєстрована адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3) заборгованість у розмірі 27344 (двадцять сім тисяч триста сорок чотири) гривні.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстрована адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (зареєстрована адреса місця проживання: вул.Т. Шевченка, 10, с. Івачів Долішній, Тернопільський район, Тернопільська область) 640 (шістсот сорок) гривень судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий суддяОСОБА_4