1 із 4 Справа № 303/3294/17
Провадження 2/303/1805/17
Номер рядка статистичного звіту 4
РІШЕННЯ

заочне

05 липня 2017 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

В складі: головуючої судді Маргитич О.І.

при секретарі Білак Е.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новодавидківської сільської ради Мукачівського району, третя особа , що не заявляє самостійних вимог Мукачівська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Новодавидківської сільської ради Мукачівського району, третя особа, що не заявляє самостійних вимог Мукачівська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно, а саме: домоволодіння №65 по вулиці пр.Сливки (раніше ОСОБА_2) в селі Нове Давидкове Мукачівського району, Закарпатської області з надвірними спорудами (згідно технічного паспорту), в порядку спадкування за померлим 14 листопада 2016 року ОСОБА_3.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що на час смерті батька проживали разом з ним однією сімєю, вели спільне господарство, тобто більше десяти років відкрито, безперервно володіли нерухомим майно, здійснювали його належне утримання.. На теперішній час позивач проживала у даному будинку, утримує його, здійснює ремонти, оплачує комунальні послуги, тобто фактично прийняла спадщину. В даному будинку також проживає її син та мама, яка звернулася з заявою про відмову від прийняття спадщини за померлим чоловіком.

Таким чином позивач просить визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме: домоволодіння №65 по вулиці пр.Сливки (раніше ОСОБА_2) в селі Нове Давидкове Мукачівського району, Закарпатської області з надвірними спорудами (згідно технічного паспорту).

В судове засідання позивач не зявилася, подала заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечила проти заочного розгляду справи.

Відповідач та його представник у судове засідання не зявилися, повідомлялися належним чином про дату час та місце розгляду справи, тому зі згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України.

За таких обставин, на підставі частини 4 статті 169 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.

Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутність сторін, відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що головою домоволодіння №65 по вулиці пр.Сливки (раніше ОСОБА_2) в селі Нове Давидкове Мукачівського району був ОСОБА_3, який проживав за вказаною адресою з сімєю.

2 із 4

При цьому, право власності на житловий будинок за життя не було зареєстровано, згідно наданої суду технічної документації зазначене вище домоволодіння, побудоване до 1992 року.

На час набуття права власності на житловий будинок з надвірними будівлями закон, який існував до 01 січня 2004 року, не передбачав обов'язкової державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_3 помер14 листопада 2016 року. Крім того, належними доказами судом встановлено, що позивач є донькою померлого, на яку 03 липня 2015 року ним складено заповіт.

Нормами матеріального права, що підлягають до застосування до даних правовідносин є відповідні норми ЦК України.

Вимогами статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи яка померла, до інших осіб, а статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять всі права та обовязки , що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1223 ЦК України позивач має право на спадкування за заповітом, яке виникає у день відкриття спадщини.

Частинами першою та другою статті 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Стаття 1297 ЦК України встановлює обов'язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. А відповідно до п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

В пунктах 23,24 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30 травня 2008 року роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до наданої суду постанови державного нотаріуса Мукачівської районного державної нотаріальної контри ОСОБА_4 від 30 травня 2017 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно, які необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка

3 із 4

втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Крім того, діючим на час виникнення правовідносин законодавством, а саме частини 1 статті 128 ЦК України (в ред.1963 року), передбачалось, що право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Таким чином, ОСОБА_3 мав право на оформлення права власності на спірне дворогосподарство. Однак, на момент смерті право власності не оформлено, що позбавляє позивача належним чином оформити право власності на нерухоме спадкове майно.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою ( статті 344,382 та частина 2 статті 392 ЦК України)

Пунктом 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року передбачено, що з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК України власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, до це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Враховуючи наведене суд приходить до переконання, що наявні всі докази що позивач вступила у володіння спадковим майном на момент відкриття спадщини, тому слід визначити їх право на спадкове майно.

За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачем вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позивачем на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст.10,60,208,209,212,214-215,224-226 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Новодавидківської сільської ради Мукачівського району, третя особа , що не заявляє самостійних вимог Мукачівська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на домоволодіння №65

4 із 4

по вулиці пр.Сливки (раніше ОСОБА_2) в селі Нове Давидкове, Мукачівського району, Закарпатської області з надвірними спорудами (згідно технічного паспорту), в порядку спадкування за померлим 14 листопада 2016 року ОСОБА_3.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційний суд Закарпатської області через Мукачівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі постановлення рішення суду без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Мукачівським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії, відповідно до вимог статті 229 ЦПК України.

Головуюча О.І.Маргитич