У Х В А Л А

28 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М.,

Гуменюка В.І., Лященко Н.П.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Галицького районного суду м. Львова від 17 червня 2016 року, ухвали Апеляційного суду Львівської області від 1 серпня 2016 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 червня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 17 червня 2016 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 1 серпня 2016 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 неустойку в розмірі 18 тис. 348 грн 52 коп.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 червня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення судів попередніх судових інстанцій залишено без змін.

16 вересня 2017 року ОСОБА_4 звернулася до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 червня 2017 року з передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному в постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме 196 Сімейного кодексу України.

На підтвердження зазначеної підстави подання заяви про перегляд судового рішення ОСОБА_4 посилається на постанови Верховного Суду України від 1 жовтня 2014 року (справа № 6-149цс14), 1 липня 2015 року (справа № 6-94цс15), 25 листопада 2015 року (справа № 6-2022цс15), в яких, на її думку, по-іншому застосована зазначена норма матеріального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному в постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального.

У судовому рішенні, про перегляд якого подано заяву суд касаційної інстанції погодився з висновками судів попередніх судових інстанцій про те, що з відповідача підлягає стягненню неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів, розмір якої визначається множенням заборгованості зі сплати аліментів за місяць на один відсоток і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць), що відповідає висновкам, викладеним у постановах від 1 липня 2015 року (справа № 6-94цс15), 3 лютого 2016 року (№ 6-1477цс15), 16 березня 2016 року (справа № 6-300іцс16).

Натомість у наданій для порівняння постанові Верховного Суду України від 1 жовтня 2014 року міститься висновок про те, що оскільки зобов'язання зі сплати аліментів має періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, суду потрібно з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням установленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

У постанові Верховного Суду України від 1 липня 2015 року міститься висновок про те, що сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

У постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2015 року міститься висновок про те, що Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обов'язку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також різниться. Отже, пеня за прострочення зі сплати аліментів нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, після чого розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем підсумовується та визначається загальна сума пені за порушення аліментних зобов'язань.

Отже висновок, викладений у судових рішеннях про перегляд яких подано заяву не суперечить висновкам, викладеним у зазначених постановах Верховного Суду України.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Галицького районного суду м. Львова від 17 червня 2016 року, ухвали Апеляційного суду Львівської області від 1 серпня 2016 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 червня 2017 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Сімоненко

В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко