Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючий суддя - Кучина Н.Г.
при секретарі - Довбенко Г.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів , -
ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів .
Свої вимоги обґрунтовує тим, що з ОСОБА_2 не перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач у вихованні дитини участі не приймає, матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча давав усну обіцянку, що зобовязується сплачувати аліменти на сина. Дитина проживає разом з нею, та знаходиться на повному її утриманні. Просить суд позов задоволити, стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/2 частки від заробітку( доходу), щомісячно, але не менше 50 % від встановленого прожиткового мінімуму, починаючи із дня пред"явлення позову та за три попередні роки і до досягнення дитиною повноліття.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце слухання справи, в судове засідання не з»явився . З заявою з проханням слухати справу за його відсутності до суду не звертався, письмових заперечень на позов не подав, причину неявки суду не повідомив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі матеріалів з постановленням заочного рішення відповідно до ст.ст. 224-228 ЦПК України, про що не заперечила позивачка.
Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення частково.
З оглянутого судом свідоцтва про народження вбачається, що батьками неповнолітнього ОСОБА_3, актовий запис № 3055, зареєстрований відділом РАЦС РС Рівненського міського управління юстиції є ОСОБА_2 та ОСОБА_1.
Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).
Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 17постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів»за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
В судовому засіданні оглянуто корінець медичного висновку № 6, з якого вбачається, що ОСОБА_3 хворіє з дитинства і є інвалідом та потребує постійних витрат на лікування.
Оскільки відповідач на даний час проживає окремо від позивача та неповнолітніх дітей немає, домовленість між ним та позивачем про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання їхньої малолітньої дитини.
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають значення.
При визначенні розміру аліментів суд виходить з фактичних обставин справи та враховує, що відповідач є повнолітньою, працездатною особою, що здатна своєю працею заробляти собі на життя.
Статтею183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
На підставі встановлених і наведених судом фактів, а також з метою недопущення погіршення матеріального становища дитини та одночасно відповідача, суд із урахуванням, положень ст. ст. 141, 180, 182, 183 СК України, приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення аліментів, а саме про доцільність стягнення їх у розмірі 1/3 частини від заробітку ( доходу), але не менше 50 % від встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 05 липня 2017 року та до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів, суд вважає реально можливим для їх сплати, а також справедливим та таким, що враховує інтереси дитини.
В частині стягнення аліментів за 3 попередні роки суд прийшов до висновку, що в задоволенні даної вимоги слід відмовити з наступних підстав.
Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.
Стягнення аліментів за час, що передує пред'явленню позову, є можливим у порядку виключення лише за наявності наступних умов: до моменту звернення з позовом до суду аліменти не стягувались; особа, яка вимагає аліментів, приймала заходи щодо одержання аліментів, але вони не були одержані у результаті ухилення особи, зобов'язаної сплачувати аліменти (відповідача), від їх сплати.
Однак, позивачем не надано суду переконливих доказів того, що позивач вчиняла будь-які дії щодо одержання аліментів з відповідача.
Присудження аліментів за минулий час являється правом, а не обов'язком суду, з позовом до якого звернувся позивач. Суд, виходячи із конкретних обставин справи, проаналізувавши усі надані докази, може присудити аліменти на утримання дитини за минулий час, у межах трирічного строку, або відмовити у задоволенні таких позовних вимог.
На підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред'явлення позову, тобто з 05 липня 2017 року.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України(далі -ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 82, 88, 212-215, 225 Цивільного процесуального кодексу України, суд ,
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини від заробітку ( доходу), але не менше 50 % від встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 05 липня 2017 року та до досягнення дитиною повноліття.
Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в прибуток держави судовий збір в розмірі 640 ( шістсот сорок) грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Кучина Н.Г.