АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Гаращенка Д.Р., Ратнікової В.М.

секретарі: Казанник М.М., Пузикова В.В.

розглянувши в судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Національний Кредит» Брайка СтаніславаАнатолійовича на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк Національний Кредит» про визнання договору недійсним,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 25 травня 2017 року позов ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "БанкНаціональний Кредит" (далі - ПАТ "Банк Національний Кредит") про визнання договору недійсним задоволено.

Визнано недійсним договір про внесення змін № 4 до договору застави № 04-1076/1-1, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Федоренко В.В. 18 червня 2012 року за № 2745, що був посвідчений 17 квітня 2014 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Федоренко В.В. за реєстровим № 1050.

Стягнуто з ПАТ "Банк Національний Кредит" на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 551 грн. 21 коп.

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/8420/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Юзькова О.Л.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.
Не погодившись із вказаним рішенням суду, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Національний Кредит" Брайко С.А. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. Вважає, що суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для визнання договору про внесення змін № 4 до договору застави № 04-1076/1-1 недійсним відповідно до ч. 3 ст. 65 СК України, пославшись на те, що дружина позивача - ОСОБА_7 не надавала згоди на укладення вказаного договору. Зазначає, що перед укладенням договору ОСОБА_7 було надано письмову згоду на розпорядження майном, про що свідчить відповідне застереження у договорі. При цьому, вважає, що суд безпідставно прийняв до уваги покази ОСОБА_7, допитаної як свідка, оскільки вона є заінтересованою особою.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_8 в інтересах ПАТ "Банк Національний Кредит" апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з наведених у ній підстав.

ОСОБА_3 проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вважав, що спір вирішений судом правильно.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в суд апеляційної інстанції, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 15 червня 2012 року між ПАТ "Банк Національний Кредит" та АТЗТ "Донецькпромелектромонтаж" було укладено Договір про надання відновлювальної кредитної лінії №138ю/2012/05-1075/2-1.

В забезпечення виконання зобов'язань за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №138ю/2012/05-1075/2-1, укладеним між ПАТ "БанкНаціональний Кредит" та АТЗТ "Донецькпромелектромонтаж", 18 червня 2012 року між ПАТ "Банк Національний Кредит" та ОСОБА_9 було укладено договір застави майна № 04-1076/1-1, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Федоренком В.В. за реєстровим № 2745, відповідно до якого ОСОБА_9 передала в заставу банку транспортні засоби Lexus LS, 2007 року випуску, та Jaguar XF, 2008 року випуску. Відомості щодо застави вказаних транспортних засобів були внесені в Державний реєстр обтяжень рухомого майна (а.с.5-6).

У зв'язку з переходом права власності на предмет застави від ОСОБА_9 до ОСОБА_3, 17 квітня 2014 року між ПАТ "БанкНаціональний Кредит", ОСОБА_9 та ОСОБА_3 було укладено Договір про внесення змін № 4 до договору застави № 04-1076/1-1, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Федоренко В.В. 18 червня 2012 року за. р. № 2745, за умовами якого змінено в преамбулі договору заставодавця ОСОБА_9 на ОСОБА_3, внесено зміни до статті 1 предмета договору. Зазначено, що заставодавець ОСОБА_3 передає в заставу заставодержателю у якості забезпечення виконання позичальником у повному обсязі зобов'язань за договором кредиту транспортні засоби: автомобіль марки Lexus, модель LS, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1; автомобіль марки Jaguar, модель XF, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2. Договір посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Федоренком В.В. та зареєстрований у реєстрі за № 1150 (а. с. 28-31).

Договір про внесення змін № 4 до договору застави № 04-1076/1-1 від імені ОСОБА_3 був підписаний його представником - ОСОБА_10, який діяв на підставі довіреності, посвідченої 24 березня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11 за реєстровим № 691. Відповідно до змісту зазначеної довіреності, позивач уповноважив ОСОБА_12 представляти його інтереси та діяти від його імені у будь-яких підприємствах, установах та організаціях, у тому числі у ПАТ "Банк Національний Кредит", зокрема, надав йому право в якості забезпечення виконання будь-яких зобов'язань передати в заставу ПАТ "Банк Національний Кредит" належні йому на праві приватної власності транспортні засоби, а саме: автомобіль Lexus LS, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, автомобіль Jaguar XF, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2; підписати договір про внесення змін та доповнень до договору застави майна № 04-1076/1-1; укласти договір застави майна щодо вищезазначених транспортних засобів та договір про внесення змін і доповнень до договору застави майна №04-1076/1-1, посвідчених приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Федоренком В.В. 18 червня 2012 року, та вчиняти інші юридично значимі дії, що стосуються виконання цієї довіреності (а.с.7).

14 листопада 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ПАТ "Банк Національний Кредит", в якому просив визнати недійсним договір про внесення змін № 4 до договору застави № 04-1076/1-1, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Федоренко В.В. 18 червня 2012 року за № 2745, що був посвідчений 17 квітня 2014 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Федоренко В.В. за реєстровим № 1050. Як на підставу для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 посилався на те, що зазначений договір укладений всупереч змісту довіреності проти його волі та інтересів, з перевищенням представником своїх повноважень; також спірний договір укладено в порушення вимог ч. 3 ст. 238 ЦК України, оскільки довірена ним особа на момент його укладення була одночасно представником обох сторін; транспортні засоби передано в заставу без згоди його дружини ОСОБА_7 у порушення вимог ст. 65 СК України.

Суд першої інстанції дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог.

При цьому, суд відхилив доводи позивача на те, що оспорюваний договір укладений всупереч змісту довіреності проти його волі та інтересів, з перевищенням представником своїх повноважень та з порушенням вимог ч. 3 ст. 238 ЦК України.

Задовольняючи вимоги ОСОБА_3 про визнання недійсним договору про внесення змін № 4 до договору застави № 04-1076/1-1 від 17 квітня 2014 року, суд виходив з того, що вказаний договір був укладений без згоди дружини позивача - ОСОБА_7 в порушення вимог ст. 65 СК України.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції та вважає, що судом порушено положення норм матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно зі ч. ч. 1, 3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам державні суспільства, його моральним засадам; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст. 578 ЦК України майно, що є у спільній власності, може бути передане у заставу лише за згодою усіх співвласників.

Частиною 3 ст. 65 СК України передбачено, що для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і ( або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_3 посилався на порушення прав власності ОСОБА_7, що суперечить положенням вказаних норм.

Правом на пред'явлення вимог про визнання недійсним договору відповідно до ч. 3 ст. 65 СК України має право той з подружжя, який не надавав відповідну згоду, оскільки в такому випадку має місце порушення саме його прав. ОСОБА_7 не зверталася до суду з вимогами про визнання недійсним договору про внесення змін № 4 до договору застави № 04-1076/1-1 від 17 квітня 2014 року, крім того, вона не була стороною у справі.

Задовольняючи позовні вимог ОСОБА_3, суд не звернув уваги на те, що транспортні засоби Lexus LS, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, автомобіль Jaguar XF, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, були передані в заставу ПАТ "Банк Національний Кредит" попереднім власником - ОСОБА_9 відповідно до договору застави майна № 04-1076/1-1 від 18 червня 2012 року. На підставі договору про внесення змін № 4 до договору застави № 04-1076/1-1 від 17 квітня 2014 року було лише здійснено заміну заставодавця у зв'язку з переходом право власності на транспортні засоби від ОСОБА_9 до ОСОБА_3 згідно Закону України «Про заставу». Тобто, фактично відбулася заміна сторони у договорі застави внаслідок переходу права власності на предмет застави до іншої особи.

На зазначене суду першої інстанції уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про необхідність захисту прав позивача ОСОБА_3 та безпідставно задовольнив його вимоги про визнання недійсним вказаного договору з підстав ненадання згоди на його укладення ОСОБА_7

Рішення суду першої інстанції в частині відхилення доводів позивача про те, що оспорюваний договір укладений всупереч змісту довіреності проти його волі та інтересів, з перевищенням представником своїх повноважень не оскаржене.

Враховуючи викладене, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 травня 2017 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3

Керуючись ст. ст. 303, 304,307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «БанкНаціональний Кредит» Брайка Станіслава Анатолійовича задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 травня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Національний Кредит» витрати по сплаті судового збору в розмірі 606 (шістсот шість) грн. 33 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді: Д.Р. Гаращенко

В.М.Ратнікова