Справа № 192/67/17
Провадження № 2/192/160/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" червня 2017 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Щербини Н. О.,

за участю секретаря судового засідання Савчукової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у смт Солоне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди

В С Т А Н О В И В:

Позивач з урахуванням уточнених позовних вимог від 16 травня 2017 року звернулася до суду з позовом до відповідача про захист честі і гідності та стягнення моральної шкоди. Просила суд зобовязати відповідача спростувати недостовірну інформацію, поширену ним 21 грудня 2016 року в мережі Інтернет на сайтах за електронною адресою https://vk.com/sol_sluh (група - «Підслухано в Солоному») та за електронною адресою https://www.facebook.com/yra.grinenko в публікаціях під заголовком: «Обережно в Солоному діють шахраї. Попередьте своїх рідних та друзів», датованих 21 грудня 2016 року, відповідно яких зазначено: «Обережно в Солоному діють шахраї! Маю документальні підтвердження за фактами шахрайства громадянами смт Солоного, ОСОБА_3 (в минулому Кабаченко, відтепер ОСОБА_1) та її нинішнього чоловіка ОСОБА_4, які представляють себе Християнами Церкви «Нове покоління», нібито з благими намірами допомогти людям. Вони, шляхом обману, входячи в довіру, лукавством пропонують брати участь у проекті екологічного поселення «Будинок блага», а також у закупівлі європейських товарів за дуже низькими цінами в обсягах фур, на що людям пропонують внести не маленьку суму грошей з обіцянкою подальшої перспективи швидкої реалізації товару і примноження ваших інвестицій. У мене є достатньо велика доказова база фактів шахрайства, копії документів і заяв, а також скринів листування ОСОБА_4 з вкладниками, яких вони обікрали та ухиляються від їх повернення. По причині не довіри до правоохоронних органів, ці люди на теперішній час до них ще не звернулися в надії, що ОСОБА_4 з ОСОБА_1 все ж компенсують їхні збитки. В цій доказовій базі фактів шахрайства є копії чеків і квитанцій, транзакцій (фінансових операцій) людей, які перевели на рахунку ОСОБА_1 13 950 тисяч доларів. Загальна сума, отримана шляхом шахрайства, тільки в цьому епізоді, на яку у мене є докази, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 заволоділи 51 тисячею 610 доларів. Потрібно зауважити, що не всі обкрадені люди, з різних міркувань, навіть деякі із-за страху, погодилися надати документи, а також брати участь у викритті цих шахрайських злочинів. Якщо хтось з вас вже потрапив під аферні махінації цих людей, будь ласка, звертайтеся до мене за контактними номерами або пишіть на електронну пошту. Документи ще продовжують надходити і можливо, щонайближчим часом я все ж передам наявну доказову базу в органи Прокуратури, але поки що БУДЬТЕ ОБЕРЕЖНІ та ЗАСТЕРЕЖЛИВІ!» - шляхом письмового її спростування в мережі Інтернету, на сайтах: за електронною адресою https://vk.com/sol_sluh (група - «Підслухано в Солоному») та за електронною адресою https://www.facebook.com/yra.grinenko, визнавши її такою, що не відповідає дійсності, порушує права та свободи,ганьбить честь, гідність та ділову репутацію позивачки. Також просила суд стягнути з відповідача моральну (не майнову) шкоду у розмірі 20 000 гривен 00 копійок та сплачений нею судовий збір у сумі 2 240 гривень 00 копійок.

В судовому засіданні 10 квітня 2017 року позивачка свої вимоги підтримала та пояснила, що її знайомі повідомили, що в мережі Інтернет про неї є багато недостовірної інформації, про її життя, у звязку з чим вона в січні 2017 року зайшла до соціальної мережі ВКонтакте, де розміщена група «Підслухано в Солоному». Там вона побачила, що відповідач шляхом розміщення статті звинувачує її та її чоловіка ОСОБА_4 у вимаганні грошових коштів, що начебто на її рахунки переводяться якісь кошти. Позивачка з чоловіком намагалися поспілкуватися з відповідачем з приводу такої статті і ОСОБА_2 призначив їм зустріч. Спілкувалися більше 3-х годин і ОСОБА_2 говорив, що позивачка та її чоловік погані люди і що відповідач буде звертатися з відповідними заявами до правоохоронних органів з метою, щоб їх притягли до кримінальної відповідальності за махінації з грошима. Позивачка знайома з відповідачем з 1999 року, коли він приїхав до смт Солоне та як пастор почав проповідувати Євангеліє і вона стала ходити до церкви, але згодом позивачка вирішили відділитися від цієї громади і тут почалися неприязні стосунки з пастором ОСОБА_2 з 2002-2003 років. Позивачка є помічником пастора церкви «Нове покоління», але пастор ОСОБА_2 весь час переслідує її, калічить її життя. Позивачка вважає, що розповсюдженням такої інформації в мережі Інтернет відповідач принизив її гідність як віруючої людини, її мати через це також дуже переживала і потрапила до лікарні, а у її дочки, яка годує немовля, навіть пропало молоко, бо дочка також переживає цю ситуацію, а сама позивачка також вимушена була звертатися за допомогою до лікарів. Безпідставне звинувачення позивачки у шахрайстві фактично порушило її життєві й духовні звязки, що потягло за собою великі душевні й духовні страждання, що на цей час потребує значних зусиль та часу на відновлення безпідставно втраченої довіри прихожан. На цей час позивачка не може спокійно спілкуватися зі сторонніми особами, так як з їх сторони систематично задаються питання про причини надрукування в засобах масової інформації такої статті, що спричиняє у позивачки пригнічений стан, який тягне за собою сильні душевні страждання. Такі питання задаються Християнами (прихожанами) Церкви «Нове покоління», що тягне за собою втрату її сну, постійні переживання, нервозний стан і сильні душевні страждання. З причин сильного душевного хвилювання позивачка практично не може спілкуватися із сусідами, які весь час намагаються зясувати обставини, викладені відповідачем в мережі Інтернет, а враховуючи те, що він є пастором Християнської Церкви «Ковчег» й духовною людиною, яка повинна доносити до людей «Слово Боже», а не звинувачувати осіб у шахрайстві та привласненні великої суми грошей на свою користь, зазначене взагалі в повній мірі пригнічує її перед іншими людьми та прихожанами Церкви «Нове покоління» й «Ковчег» та тягне за собою великі моральні страждання. На даний час через публікацію в мережі Інтернет, позивач змушена виправдовуватися перед прихожанами церкви «Нове покоління» з якими тривалий час вивчали «Слово Боже» й намагалися донести його до людей, з метою припинення ними злочинної та іншої протиправної діяльності, залишення шкідливих звичок, які виражалися в алкоголізмі, наркоманії, допомагали особам які мають у цьому потребу, тощо. При цьому, відповідач, будь-яких дій по відшкодуванню позивачеві моральної (не майнової) шкоди не вчиняє, в добровільному порядку не спростовує викладену в мережі Інтернет недостовірну інформацію шляхом її письмового спростування, що тягне за собою втрату її особистого часу для звернення до суду, з метою спростування зазначених обставин, хоча цей час позивач могла витратити як на свою сімю так і на служіння Богу, що взагалі виводить позивачку з моральної рівноваги й спричиняє їй як фізичні так і духовні страждання. Також повідомила суду, що її чоловік ОСОБА_4 працює на користь громадської організації «Дім блага», який повинен отриманий великий транш і для цього люди переводять кошти, але оскільки чоловік не мав реєстрації місця проживання, то він не міг відкрити рахунок у банку і тому вона, як дружина, дала реквізити свого рахунку в банку на який люди і переводять гроші, як благодійні внески для цього фонду. Позивачка пояснила, що на час написання статті відповідачем, а також на час розгляду справи в суді будь-якого кримінального провадження по факту здійснення нею або її чоловіком шахрайськіх дії немає, до кримінальної або адміністративної відповідності вона не притягалася, особисто до неї не надходили ніякі заяви від людей про шахрайство з її боку. Тому вона вважає, що розповсюджена в мережі Інтернет відповідачем інформація щодо шахрайства є недостовірною, а тому просить суд задовольнити її вимоги в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_5, який діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності (а.с.24-25) в судових засіданнях позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі. Вважав, що ст. 277 ЦК України встановлено презумпцію негативності поширеної інформації, а обовязок доводити що така інформація є достовірною покладається на відповідача. Крім того, вважає, що поширена відповідачем інформація не відповідає дійсності.

Відповідач ОСОБА_2 в судових засіданнях позов не визнав в повному обсязі, але визнав факт того, що він публікував в мережі Інтернет статтю про позивачку, але ж в іншій редакції, ніж та, що додана до позову. Не заперечував факт того, що він має акаунт в соціальній мережі ВКонтакте, а також той факт що там є група «Підслухано Солоне», і 21 груня 2016 року він був учасником цієї групи, надіслав статтю, зміст якої відрізняється від змісту статті, яку надала позивачка до позову, оскільки він писав у статті «…за ознаками шахрайства», а не «..за фактами шахрайства». Пояснив суду, що написав вказану статтю з тих підстав, що до нього як до пастора церкви, зверталися люди через мережу Інтернет та повідомляли про шахрайські на їх погляд дії з боку ОСОБА_4, оскільки вони думають, що відповідач є його пастором. Відповідач отримав в кінці грудня 2016 року від людей всю необхідну інформацію та опублікував статтю, а після цього 22 грудня 2016 року він зустрічався з позивакою та її чоловіком, довго розмовляли. Під час зустрічі також присутня була дружина відповідача та керівник позивачки та її чоловіка ОСОБА_6, які просили видалити зі статті інформацію, що вони мають відношення до церкви «Нове покоління», щоб не порочити імя церкви. Відповідач погодився, але ввечері не зміг зайти на сторінку, оскільки вона була заблокована, а вже через кілька днів статті не було в мережі, а хто є адміністратором цієї групи відповідачу не відомо, а також не відомо хто видалив цю статтю. З ОСОБА_1 відповідач знайомий з 1999 року коли вона почала відвідувати церкву в якій він є пастором, а в 2002-2003 році вона пішла з церкви. Також відповідач повідомив суд про те, що 10 січня 2017 року він передав всі матеріали, які у нього були для написання спірної статті до прокуратури, а 11 січня 2017 року його повідомили про те, що такі матеріали направлені до відділу поліції. На даний час у нього немає інформації стосовно того, чи внесені відомості за його заявою до ЄДРДР. Також пояснив суду, надавши і письмові пояснення, що написав таку статтю лише в інтересах безпеки інших людей, а викладені в статті факти є лише оціночними судженнями, які не можуть бути спростовані. Заперечував факт того, що спірну статтю викладав в соціальній мережі Фейсбук. Просив відмовити в задоволенні позову у повному обсязі, оскільки позивачка не довела факт того, що саме позивач писав таку статтю, в якій вказано, що вона вчинила шахрайство, а також не довела факт заподіяння їй моральних страждань. Крім того, відповідач просив суд не приймати до уваги покази свідка ОСОБА_4, оскільки останній є чоловіком позивачки та надав свої свідчення на її користь.

Свідок ОСОБА_4, у судовому засіданні пояснив, що він є чоловіком позивачки та керівником громадської організації «Дім блага», яка проводить роботу з нарко- та алкозалежними особами, проводять тюремні служіння, а зараз працюють з вимушеними переселенцями з зони АТО з метою допомоги в будівництві нового житла. Восени 2016 року свідку зателефонували його партнери та сказали почитати статтю в мережі Інтернет про нього та його дружину. Він з дружиною (позивачкою по справі) намагалися розібратися в цій ситуації, навіть була зібрана духовна рада з віруючими братами і зясувалося що це 16-річна тиранія щодо дружини свідка з боку відповідача, оскільки вона залишила церкву, де відповідач є пастором. Свідок пояснив суду, що відносно нього немає жодного рішення суду щодо його дій, які були б кваліфіковані як шахрайські, а про відкриття кримінальної справи відносно нього йому також нічого не відомо. 17 груня 2016 року його викликали на допит в прокуратуру Хмельницької області начебто за заявою ОСОБА_7, проте будь-які відомості про кримінальну справу у нього відсутні. Також свідок пояснив суду, що грошові кошти, які надходять на рахунок його дружини, призначені для нього, як для керівника громадської організації «Дім блага», а сам він не мав змоги відкрити рахунок у банку, оскільки в 2014 році втратив свої документи, а рахунок організації був заблокований. Гроші, які надходять на рахунок позивачки спрямовуються на проекти, на договори, всі кошти внесені через касу організації, ведеться бухгалтерській облік. Будь-які особи з позовами про повернення коштів до нього не зверталися.

Суд, заслухавши позивачку та її представника, відповідача, свідка, дослідивши надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом.

Статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Разом з тим відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. У зв'язку з цим ст. 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Україною, передбачено право кожного на свободу вираження поглядів, одержання і передання інформації та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. При цьому з урахуванням практики застосування Конвенції, межі свободи вираження думок залежать від їх змісту та від того, чим займається особа, стосовно якої ці думки висловлені.

Беручи до уваги зазначені конституційні положення, при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечуватися баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права чи інтересу, а відповідно ч.1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації, оскільки згідно ст.47-1 Закону «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень, якими є, за винятком образи чи наклепу, висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумаченні як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, в тому числі вживання гіпербол, алегорій, сатири. При цьому оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Стаття 269 ЦК України визначає, що особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом, особисті немайнові права тісно пов'язані з фізичною особою, особистими немайновими правами фізична особа володіє довічно, зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя, згідно з ч.1 ст. 271 ЦК України.

Відповідно до п.15 Постанови пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право, а під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Однак, чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків.

Пунктом 18 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» визначено, що саме позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов'язок відшкодувати моральну шкоду.

Вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Разом із тим, особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Правилами ст. 275 ЦК України, передбачено, що захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь (стаття 277 ЦК України), заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права (стаття 278 ЦК України), а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 1 Закону України «Про інформацію» визначено, що інформація це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді

Судом встановлено, що позивач є прихожанкою церкви «Нове покоління», а з 1999 по 2002-2003 роки була прихожанкою релігійної громади Християнська Церква «Ковчег» пастором якої є відповідач ОСОБА_2, що не оспорюється сторонами у справі.

Також судом встановлено, що дійсно на рахунки позивачки надходять грошові кошти, розпорядником яких є чоловік позивачки ОСОБА_4 як керівник громадської організації «Дім блага», що не оспрювалося позивачкою.

В ході розгляду справи відповідач ОСОБА_2 визнав факти друкування ним та розміщення в мережі Інтернет в соціальній мережі ВКонтакте в групі «Підслухано Солоне» 21 грудня 2016 року статті під назвою «Обережно в Солоному діють шахраї. Попередьте своїх рідних та друзів», в якій було зазначено про вчинення позивачкою та її чоловіком шахрайських дій. Вказані факти також були підтверджені матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні (а.с.9-11,71,109-122), з яких вбачається що в мережі Інтернет існує соціальна мережа ВКонтакте, де зареєстрована група «Підслухано в Солоному» (@sol_sluh), а тому посилання відповідача на те, що в соціальній мережі ВКонтакте не існує такої групи, а існує група «Підслухано Солоне» спростовуються наданими позивачкою доказами. Також дослідженими доказами встановлено, що саме відповідач виклав в соціальній мережі текст в наступній редакції: «Обережно в Солоному діють шахраї! Маю документальні підтвердження за фактами шахрайства громадянами смт Солоного, ОСОБА_3 (в минулому Кабаченко, відтепер ОСОБА_4) та її нинішнього чоловіка ОСОБА_4, які представляють себе Християнами Церкви «Нове покоління», нібито з благими намірами допомогти людям. Вони, шляхом обману, входячи в довіру, лукавством пропонують брати участь у проекті екологічного поселення «Будинок блага», а також у закупівлі європейських товарів за дуже низькими цінами в обсягах фур, на що людям пропонують внести не маленьку суму грошей з обіцянкою подальшої перспективи швидкої реалізації товару і примноження ваших інвестицій. У мене є достатньо велика доказова база фактів шахрайства, копії документів і заяв, а також скринів листування ОСОБА_4 з вкладниками, яких вони обікрали та ухиляються від їх повернення. По причині не довіри до правоохоронних органів, ці люди на теперішній час до них ще не звернулися в надії, що ОСОБА_4 з ОСОБА_3 все ж компенсують їхні збитки. В цій доказовій базі фактів шахрайства є копії чеків і квитанцій, транзакцій (фінансових операцій) людей, які перевели на рахунку ОСОБА_3 13 950 тисяч доларів. Загальна сума, отримана шляхом шахрайства, тільки в цьому епізоді, на яку у мене є докази, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 заволоділи 51 тисячею 610 доларів. Потрібно зауважити, що не всі обкрадені люди, з різних міркувань, навіть деякі із-за страху, погодилися надати документи, а також брати участь у викритті цих шахрайських злочинів. Якщо хтось з вас вже потрапив під аферні махінації цих людей, будь ласка, звертайтеся до мене за контактними номерами або пишіть на електронну пошту. Документи ще продовжують надходити і можливо, щонайближчим часом я все ж передам наявну доказову базу в органи Прокуратури, але поки що БУДЬТЕ ОБЕРЕЖНІ та ЗАСТЕРЕЖЛИВІ!», оскільки в подальшому обговорення змісту статті йшлося від імені відповідача, як її автора (а.с.109-115).

Суд не приймає до уваги посилання відповідача стосовно того, що зміст статті був навмисно змінений позивачкою, а відповідач писав лише про ознаки, а не про факти шахрайства з боку позивачки, оскільки відповідних доказів суду не надав, а поширення інформації про факти або про ознаки шахрайства, на думку суду, в будь-якому випадку не є оціночним судженням.

Згідно зі ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Частиною 2 ст. 13 ЦК України передбачено, що при здійсненні своїх прав особа зобовязана утримуватися від дій, які могли би порушити права інших осіб. Відповідно до ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сімї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Якщо відповідь та спростування у тому ж засобі масової інформації є неможливими у звязку з їх припиненням, така відповідь та спростування мають бути оприлюднені в іншому засобі масової інформації, за рахунок особи. яка поширила недостовірну інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Відповідно до норм статей 297, 299 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Обовязок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації.

Судом встановлено, що з вини відповідача в мережі Інтернет відносно позивачки було розповсюджено недостовірну та негативну інформацію, яка порочить її честь та гідність, оскільки вона є прихожанкою церкви «Нове покоління», а віруючи особи є більш вразливими стосовно ставлення інших людей до стилю їхнього життя, поведінки та вчинків.

Аналізуючи зміст даного тексту, вбачається, що автор звинувачує позивачку у причетності до шахрайства шляхом заволодіння грошовими коштами інших осіб.

Відповідач доказів вчинення позивачкою шахрайства, яке відповідно до норм КК України кваліфікується за ч. 1 ст. 190 цього Кодексу як заволодіння майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство) не надав, а надані ним докази свідчать лише про внесення відомостей до ЄДРДР за його заявою, проте доказів повідомлення про підозру позивачки у вчинені злочину за ч.1 ст. 190 КК України відповідач також суду не надав.

Відповідно до ч.1 ст.190 КК України, шахрайство це заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство), за яке передбачено відповідне покарання. Таким чином, шахрайство є кримінальними діяннями, передбаченими КК України, тобто, злочином.

В Україні діє принцип презумпції невинуватості, за яким щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину або правопорушення, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством, і встановлено вироком суду, який набрав законної сили.

У ст. 62 Конституції України закріплено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Стаття 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та стаття 34 Конституції України передбачають, що кожна людина має право на свободу виявлення поглядів, змістом чого є свобода дотримуватися своїх поглядів, одержувати і поширювати інформацію та ідеї без втручання держави і незалежно від кордонів. Однак, як відзначив Європейський суд з прав людини, таке право в демократичному суспільстві не може бути абсолютним, через що зазначені статті надають Державі певну свободу розсуду втрутитися у здійснення цього права задля, зокрема, і захисту здоровя і моралі, для захисту репутації або прав інших людей, коли таке втручання здійснюється на підставі та в порядку, визначених законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено судом, вина ОСОБА_1 у вчиненні злочинних дій, передбачених ст. 190 КК України не встановлена у визначеному Законом порядку.

З огляду на викладене, суд вважає, що поширена відповідачем в мережі Інтернет інформація відносно позивачки щодо вчинення нею шахрайства є недостовірною та такою, що порушує її право на повагу, честь, гідність та ділову репутацію, а тому в цій частині позов підлягає частковому задоволенню, оскільки позивачка не надала суду доказів того, що відповідач розмістив таку статтю у соціальній мережі Фейсбук, а тому позов в частині зобовязання відповідача спростувати недостовірну інформацію, поширену ним 21 грудня 2016 року в соціальній мережі Фейсбук задоволенню не підлягає.

Також суд вважає, що діями відповідача позивачці було завдано моральної шкоди, яка полягає в безпідставному звинуваченні ОСОБА_1 у вчинені шахрайських дій та заволодінні 13 950 доларів США і 51 610 доларів США, що принижують її честь і гідність, як людини та громадянина України, та її духовний і душевний стан, як віруючої людини.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, на підставі ст. 1167 ЦК України, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Верховний суд України в п. 1 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов'язаних з відшкодуванням такої шкоди.

Крім цього, в п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Отже, наслідки недостовірної публікації відповідача, постали для позивачки як суттєво психотравмуючі обставини, так і обставини, що обумовили порушення її фізичної та психоемоційної сфер існування - як особистості.

Обставини, викладені в статті й досі перешкоджають можливостям позивачки вести активну та повноцінну життєдіяльність, викликають у неї появу негативних психологічних переживань, тобто, спричинили їй моральні страждання.

У відповідності до ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Верховний суд України в Постанові Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у звязку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Таким чином, внаслідок протиправних дій відповідача, позивачеві були заподіяні психологічні (моральні) страждання, розмір відшкодування яких, враховуючи: характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань, характеру немайнових втрат й принципу розумності та справедливості, а також приймаючи до уваги те, що відповідач навіть до цього часу не вибачився перед нею, тому позивач оцінює моральну (немайнову) шкоду у розмірі - 2 000 гривен, які підлягають відшкодуванню (компенсації) відповідачем, на її користь, у повному обсязі, так як відповідач вважає, що саме така сума може частково компенсувати її моральні (немайнові) страждання.

На підставі ст.ст. 32, 34,68 Конституції України, ст.ст.16,269,271,277 ЦК України, постановою пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року № 1, керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_2 спростувати недостовірну інформацію, поширену ним 21 грудня 2016 року в мережі Інтернет за електронною адресою https://vk.com/ sol_sluh (група «підслухано в Солоному») в публікації під заголовком: «Обережно в Солоному діють шахраї!», яка стосується ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2000 (дві тисячі) гривень моральної шкоди.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2 240 (дві тисячі двісті сорок) гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 29 червня 2017 року.

Головуючий: суддя Н. О. Щербина