Цив. справа № 474/365/17
П.№2/474/161/17
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

29.06.17 року смт Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі :

головуючого судді Сорочан А. В.

секретар судового засідання Татаренко О. В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за заповітом,-

в с т а н о в и в:

23.05.2017 року позивач звернулась до районного суду з позовною заявою про визнання за нею як спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла 23 жовтня 2016 року, право приватної власності на земельну ділянку площею 3, 37 га, яка належала покійній на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №901396 від 04.10.2007 року, отриманого покійною за життя на підставі сертифікату серії МК №0144821 від 03.10.1996 року на право на земельну частку (пай), виданого Врадіївською районною державною адміністрацією, що знаходиться на території Врадіївської селищної ради Миколаївської області. Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач вказала про те, що за життя ОСОБА_3 21.06.2000 року склала на неї заповіт, де заповіла право на земельну частку ( пай). Після отримання Державного акту на вказану земельну ділянку, заповідач не вніс відповідні зміни до заповіту. Звернувшись до нотаріального органу за місцем відкриття спадку щодо оформлення спадкових прав на земельну ділянку, вона отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв»язку з тим, що в заповіті не вказано земельну ділянку відповідно до Державного акту. Так як в іншому порядку, окрім судового, вона не може реалізувати своє право на спадкове майно, тому вона просила визнати за нею, як спадкоємцем за заповітом, право власності на вказану земельну ділянку.

Позивач та її представник у судове засідання не з»явились та надіслали до суду письмові заяви про підтримання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи у їх відсутність.

Відповідач до суду не з'явився, але надав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує та просить ухвалити рішення у зв»язку з визнанням позову. Наслідки визнання позову йому зрозумілі.

Третя особа до суду не з'явилась, хоча повідомлялась про час та місце розгляду справи належним чином, що не перешкоджає розгляду справи у відсутності третьої особи.

Відповідно до положень ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Згідно з положеннями ч.2 ст. 197 ЦПК України за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вимогами ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вивчив матеріали справи та заяву відповідача про визнання позову, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Крім того, визнання відповідачем пред'явленого до нього позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. До такого висновку суд прийшов на підставі наступного.

Так, як вбачається з матеріалів справи , 23 жовтня 2016 року померла ОСОБА_3.

21 червня 2000 року ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Врадіївської державної нотаріальної контори Миколаївської області ОСОБА_4 21.06.2000 р. №1061, згідно якого заповіла позивачу належне їй за законом, на підставі сертифікату серії МК №0144821 від 03.10.1996 року, право на земельну частку (пай) .

Згідно довідки відділу у Врадіївському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області №45/111-17 від 16.05.2017 року, ОСОБА_3 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії МК №0144821 від 03.10.1996 року отримала Державний акт на право приватної власності на землю серії ЯЕ №901396 від 04.10.2007 року згідно розпорядження Врадіївської райдержадміністрації від 09.08.2007року №408-р. та є власником земельної ділянки площею 3, 37 га у межах території Врадіївської селищної ради Врадіївського району Миколаївської області.

Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯЕ №901396 від 04.10.2007 року, виданого на підставі розпорядження Врадіївської райдержадміністрації від 09.08.2007року №408-р., ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 3, 37 га у межах території Врадіївської селищної ради Врадіївського району Миколаївської області, кадастровий номер земельної ділянки :03:000:0231.

Як вбачається з довідки №1792 від 25.04.2017 року, виданої Врадіївською селищною радою, ОСОБА_3 була зареєстрована та проживала по день своєї смерті по вул. Енгельса, 93 смт Врадіївка Врадіївського району, разом з нею проживав племінник ОСОБА_2

Згідно довідки Державного нотаріуса Врадіївської державної нотаріальної контори від 11.05.2017 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, через не охоплення в заповіті від 21 червня 2000 року земельної ділянки площею 3, 37 га відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯЕ №901396 від 04.10.2007 року та зазначення в заповіті сертифікату серії МК №0144821 від 03.10.1996 року про право на земельну частку (пай).

Відповідно до Інформаційної довідки зі спадкового реєстру, сформованої державним нотаріусом 29. 06.2017 року, після померлої 23.10.2016 року ОСОБА_3 відкрито спадкову справу №38/2017. Заяву про прийняття спадщини подала ОСОБА_1.

Відповідно до статті 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Зазначене положення також закріплено і в ст. ст. 81, 131 ЗК України, п. 22-1 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», згідно яких громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. За вимогами ст. ст. 125, 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно чинного законодавства до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті ( ст. 1218 ЦК України).

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За вимогами п. 17 Перехідних положень ЗК України, сертифікати на право на земельну частку ( пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі ( на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Враховуючи той факт, що за життя ОСОБА_3 залишила заповіт щодо розпорядження своїм правом на земельну частку ( пай), на яку в подальшому власник отримав відповідний правовстановлюючий документ Державний акт, відповідно до якого зміни не були внесені в заповіт, що не може слугувати підставою для відмови у визнанні права власності на земельну ділянку за заповітом, ніхто із спадкоємців за законом не отримав та не претендує на отримання вказаної земельної ділянки у спадок, оригінал сертифікату на земельну частку ( пай) не зберігся та втратив свою дійсність у зв»язку з отриманням власником землі Державного акту, позивач не має іншої можливості, аніж у судовому порядку, визнати своє право на спадкове майно , яке у нього виникло у зв»язку із смертю ОСОБА_3 Тому його право підлягає захисту у суді. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, так як існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, ч. 4 ст. 174, ст.ст. 213, 215, 218 ЦПК України , суд , -

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третя особа - головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, як спадкоємцем за заповітом, право приватної власності на земельну ділянку (кадастровий номер: :03:000:0231) площею 3,37 га, що розташована на території Врадіївської селищної ради Миколаївської області, та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала на праві приватної власності на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯЕ №901396 від 04.10.2007 року ОСОБА_3, яка померла 23 жовтня 2016 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення Врадіївського районного суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А. В. Сорочан