Ухвала

іменем україни

16 червня 2017 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ ЄвграфоваЄ.П.,

розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Миколаївобленерго» на рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 03 березня 2017 року, ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 15 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Миколаївобленерго», про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним вище позовом, обгрунтовуючи його тим, що він з 02 жовтня 2010 року працював у відповідача на різних посадах, а з 01 жовтня 2012 року переведений на посаду водія автотранспортних засобів служби транспорту та механізації управління філії. Через оголошену в Україні часткову мобілізацію, 21 березня 2014 року Указом Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року № 303/2014 його призвано на військову службу та укладено контракт про проходження військової служби до закінчення особливого періоду або оголошення рішення про демобілізацію.

Наказом ПАТ «Миколаївобленерго» від 04 листопада 2016 року № 1563-к його було звільнено з роботи на підставі Указу Президента України від 26 вересня 2016 року № 411/2016, п. 3 ст. 23 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» та п. 3 ст. 36 КЗпП України.

Оскільки рішення про демобілізацію не приймалося і особливий період, на який укладався контракт, не закінчився, вважав наказ про звільнення незаконним.

На підставі вказаного вище, просив визнати його звільнення незаконним, поновити на посаді водія автотранспортних засобів служби транспорту та механізації управління філії, стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28 вересня до 18 листопада 2016 року у розмірі 5 182 грн 30 коп. та відшкодувати моральну шкоду у розмірі 55 000 грн.

Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 03 березня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 15 травня 2017 року, позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано незаконним звільнення ОСОБА_2 з посади водія автотранспортних засобів служби транспорту та механізації управління філії Снігурівського району Східного округу ПАТ «Миколаївобленерго», скасовано наказ від 04 листопада 2016 року № 1563-к про його звільнення.

Поновлено ОСОБА_2 на посаді водія автотранспортних засобів служби транспорту та механізації управління філії Снігурівського району Східного округу ПАТ «Миколаївобленерго» з 04 листопада 2016 року.

Стягнуто з ПАТ «Миколаївобленерго» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28 вересня до 18 листопада 2016 року у розмірі 5 182 грн 30 коп. без відрахування обов'язкових платежів і зборів та 1 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. В іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення.

Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_2 на займаній посаді та в частині стягнення з ПАТ «Миколаївобленерго» на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах платежу за один місяць. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «Миколаївобленерго» просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Задовольняючи позов частково та поновлюючи ОСОБА_2 на роботі, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, правильно виходив з того, що позивач уклав контракт під час дії кризової ситуації, що загрожує національній безпеці України, а особливий період в Україні не скасовано і на час ухвалення даного рішення, на час дії контракту, як військовослужбовець він користується пільгами, передбаченими ст. 39 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» та ч.ч. 3, 4 ст. 119 КЗпП України. З огляду на встановлені обставини, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що звільнення позивача із займаної посади було проведено з порушенням вимог ст. 119 КЗпП України, тому відповідно до положень ст. 235 КЗпП України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу. Крім того, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходив із засад розумності, виваженості та справедливості і обґрунтовано стягнув компенсацію моральної шкоди.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суди першої та апеляційної інстанцій правильно застосували правові норми та ухвалили правильні судові рішення, підстав для скасування яких не вбачається.

Доводи скарги такі висновки не спростовують і зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Миколаївобленерго» на рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 03 березня 2017 року, ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 15 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Миколаївобленерго», про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду

України з розгляду цивільних

і кримінальних справ Є.П.Євграфова