АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/2904/17 Головуючий в першій
Провадження № 22-ц/774/1726/К/17 інстанції - Колочко О.В.
Категорія - 32 (І) Доповідач - Барильська А.П.
У Х В А Л А

Іменем України

11 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Барильської А.П.

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар - Гладиш К.І.

за участю: представника відповідача Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» - Літовченко Тетяни Миколаївни,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26 червня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю батька на виробництві, -

В С Т А Н О В И Л А:

В травні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - ПАТ «Кривбасзалізрудком»), про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю батька на виробництві, посилаючись на те, що 23.01.2002 року з його батьком під час виконання трудових обов'язків гірничого робітника підприємства, стався нещасний випадок, внаслідок чого він загинув, про що складено акт форми Н-1 від 07.02.2002 року, яким вказаний нещасний випадок визнано таким, що пов'язаний з виробництвом.

Посилаючись на те, що внаслідок смерті батька, йому завдано моральної шкоди, суттєвих незворотних негативних змін, які відбулися у його особистому житті, просив суд стягнути з відповідача на свою користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 614400,00 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26 червня 2017 року задоволено частково позов ОСОБА_4

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_4 моральну шкоду, завдану смертю батька на виробництві, в розмірі 80000,00 грн. без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком», посилаючись на невірне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Вважає, що суд правильно встановивши момент виникнення права позивача на відшкодування моральної шкоди - з січня 2002 року, тобто з моменту смерті його батька, дійшов помилкового висновку про наявність підстав для стягнення моральної шкоди за ст. 440-1 ЦК України в редакції 1963 року, не врахувавши, що цією нормою передбачено відшкодування моральної шкоди, тоді як матеріальна норма, що передбачає право члена сім'ї потерпілого на відшкодування моральної шкоди, завданої його смертю, з'явилася лише в ЦК України, який набрав чинності з 01.01.2004 року.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ «Кривбасзалізрудком» підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є сином ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 6).

За життя ОСОБА_5 працював гірничим робітником на шахті «Гвардійська» Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», правонаступником якого є ПАТ «Кривбасзалізрудком»,

23 січня 2002 року при виконанні трудових обов'язків з ОСОБА_5 стався нещасний випадок, в результаті якого він помер, про що підприємством складений акт № 4 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом від 07.02.2002 року (а.с. 18-22).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції керувався положеннями ст. 440-1 ЦК України в редакції 1963 року й виходив з права позивача у зв'язку із смертю свого батька на відшкодування моральної шкоди, завданої відповідачем внаслідок незабезпечення за його життя безпечних та нешкідливих умов праці, що й стало причиною смерті працівника.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України суд, під час ухвалення рішення, серед інших питань, вирішує які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.5 Постанови «Про судову практику в правах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, оскільки питання про відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодуванню моральної шкоди у цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду.

Встановивши, що смерть батька позивача настала 23.01.2002 року у зв'язку з нещасним випадком на виробництві, що встановлено актом № 4 від 07.02.2002 року, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що саме вказані юридичні факти, які породили цивільне право на відшкодування моральної шкоди та стали підставою для звернення до суду з позовними вимогами мали місце в період дії ЦК України в редакції 1963 року, тому спір з приводу її відшкодування повинен вирішуватися згідно з його положеннями.

Відповідно до ст. 440-1 ЦК України в редакції 1963 року моральна (немайнова) шкода, заподіяна громадянину або організації діяннями іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків, але не менше п'яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці гарантовано ч.4 ст. 43 Конституції України.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 17 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Отже, з аналізу вищевказаних норм слідує, що право на відшкодування моральної шкоди члену сім'ї потерпілого виникає у разі, якщо встановлено причинний зв'язок між смертю фізичної особи та ушкодженням здоров'я на виробництві.

Нещасний випадок, що стався на виробництві з батьком позивача - ОСОБА_5 та призвів до його смерті визнаний таким, що пов'язаний з виробництвом про що складено акт № 4 від 07.02.2002 року. Крім того, в акті зазначено, що причиною нещасного випадку є недотримання керівництвом підприємства вимог законодавства про охорону праці з встановленням конкретних посадових осіб винних в цьому (а.с. 18-22).

Враховуючи те, що роботодавець не створив безпечні та нешкідливі умови праці на підприємстві, де працював померлий, тим самим порушивши ч.2 ст. 152 КЗпП України, ст. 17 Закону України «Про охорону праці», які встановлюють цей обов'язок, що й стало причиною його смерті, а також виходячи з доведеності факту отримання моральної шкоди позивачем внаслідок смерті близької людини - батька, який не спростовано відповідачем, колегія суддів погоджуються з правильним висновком суду першої інстанції про те, що відповідач ПАТ «Кривбасзалізрудком» є особою, яка несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди позивачеві - синові померлого, у зв'язку чим наявні правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_4

Доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для задоволення позову у зв'язку з тим, що відсутня правова норма, яка б регулювала спірні правовідносини та передбачала право члена сім'ї потерпілого на відшкодування моральної шкоди, завданої його смертю, колегія суддів вважає помилковими, оскільки ст. 440-1 ЦК України в редакції 1963 року встановлює загальні підстави відшкодування моральної шкоди й відсутність законодавчго визначення права конкретної особи на її отримання за умови доведення її завдання не може бути підставою для відмови в задоволенні позову.

Таким чином, вирішуючи спір, суд першої інстанції вірно встановив характер спірних правовідносин сторін та правову норму, яка підлягає застосуванню до їх врегулювання, виходячи з чинності цих норм на час виникнення спірних правовідносин.

Також колегія суддів погоджується з визначеним судом першої інстанції розміром моральної шкоди, який розраховано з урахуванням конкретних обставин даної справи, характеру та ступеню моральних страждань, встановленого ст. 440-1 ЦК України обмеження граничного розміру компенсації моральної шкоди у виді 5 розмірів мінімальних заробітних плат та принципів розумності, виваженості і справедливості.

Отже, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, надав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суду вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому апеляційні скарги підлягаю відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 312-315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26 червня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: