Єдиний унікальний номер 448/407/17
Провадження № 2/448/459/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
21.06.2017 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Білоуса Ю.Б.,
при секретарі Романченко І.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Мостиський РВ ГУ ДМС у Львівській області, про усунення перешкод у користуванні житловим будинком,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що він являється власником будинковолодіння, що знаходиться по вул.Д.Галицького, 25 в с.Княжий Міст Мостиського району Львівської області. Вказане будинковолодіння належить йому на праві приватної власності згідно реєстраційного посвідчення, виданого на підставі договору купівлі-продажу від 27.08.1998 року. Стверджує, що окрім нього в даному будинку фактично проживають: дочка ОСОБА_3, зять ОСОБА_4, внук ОСОБА_5, а також син ОСОБА_6
Зазначає, що в будинку також зареєстрована колишня дружина та відповідачка по справі ОСОБА_2 Остання фактично не проживає там понад два роки. Вказаний будинок покинула добровільно, забравши усі свої речі.
Стверджує, що факт не проживання відповідачки ОСОБА_2 в належному йому на праві власності житловому будинку підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов проживання Судововишнянської міської ради Львівської області.
З огляду на наведене, просив суд ухвалити рішення, яким усунути йому (позивачу) перешкоди у користуванні будинком, що розташований за адресою: с.Княжий Міст, вул.Д.Галицького, 25 Мостиського району, шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житловим будинком.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, проте подав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд слухати справу у його відсутності та проти винесення судом заочного рішення не заперечує.
Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, будучи своєчасно та належним чином повідомленою про дату та час слухання справи, а також не надіслала клопотання про відкладення розгляду справи.
Представник третьої особи - Мостиського РВ ГУ ДМС у Львівській області в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив.
Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Враховуючи наведене, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності відповідачки і постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого рішення не суперечить закону та відповідає вимогам ст.224 ЦПК України.
Дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що даний позов слід задовольнити з огляду на таке.
Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.
Відповідно до вимог частини 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право. Частиною 3 цієї ж статті також передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до ст.47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Судом встановлено, що будинковолодіння №25 по вул. Д.Галицького, 25 в с.Княжий Міст Мостиського району Львівської області належить на праві приватної власності ОСОБА_1, позивачу по справі, згідно реєстраційного посвідчення від 18.10.1999 року, виданого на підставі договору купівлі-продажу від 27.08.1998р.
Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти. Користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ч.1 ст.319 Цивільного Кодексу України передбачено, що позивач як власник має право володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд.
У відповідності до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст.391 зазначеного Кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Із акту обстеження матеріально побутових умов господарства ОСОБА_1 від 09.02.2017 року за №40, відомо, що в будинку №25 по вул.Д.Галицького в с.Княжий Міст Мостиського району Львівської області зареєстрована відповідачка ОСОБА_2, однак остання понад два роки в даному будинку не проживає.
У відповідності до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», по справах про визнання наймача або члена його сімї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки.
Із матеріалів цивільної справи не встановлено обставин створення позивачем ОСОБА_1 перешкод відповідачці ОСОБА_2 у користуванні спірним жилим приміщенням, остання за захистом своїх прав на проживання у будинку позивача не зверталася.
Встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 добровільно залишила будинок, на протязі останніх двох років не проживає в такому.
Відповідно до змісту ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.58-59 ЦПК України.
Своїми процесуальними правами позивач ОСОБА_1 розпорядився на власний розсуд, а відповідачка ОСОБА_2 не тільки не надала ніяких доказів на спростування доводів позивача, але й не зявилася в судове засідання без поважних причин, хоча про день, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином.
Згідно зі ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Як відомо із змісту ч.3 ст.213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Враховуючи вищенаведене, а також те, що відповідачка ОСОБА_2 відсутня за спірним місцем проживання без поважних причин більше строку, встановленого ч.1 ст.71 Житлового кодексу України, а саме понад один рік, немає жодних підстав для її вселення у спірний будинок, всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що є всі підстави для визнання її такою, що втратила право користування спірним жилим приміщенням - будинком, що належить позивачу та розташований по вул. Д.Галицького, 25 в с.Княжий Міст Мостиського району Львівської області.
Керуючись ст.ст.10, 11, 15, 57-60, 197, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право на користування жилим приміщенням будинком, що належить ОСОБА_1 та розташований по вул. Д.Галицького, 25 в с.Княжий Міст Мостиського району Львівської області.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через Мостиський районний суд в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя підпис ОСОБА_7

З оригіналом згідно:

Суддя Ю.Б. Білоус

Рішення набрало законної сили:

«__» ________ 20____р.

Суддя Ю.Б. Білоус