Справа № 471/301/17-ц
Провадження №2/471/216/17
Номер рядка звіту 38
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"27" червня 2017 р.

Братський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді - Скарницької І.Б.,

при секретарі - Данілової Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Братське справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Григорівської сільської ради Братського району Миколаївської області, третя особа: ОСОБА_3, про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Григорівської сільської ради Братського району Миколаївської області, третя особа - ОСОБА_3, про визнання заповіту недійсним.

Позивачі свої вимоги обґрунтовують тим, що 19 травня року помер їх батько ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який був зареєстрований та проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. Після смерті останнього позивачам стало відомо, що 13 травня 2004 року ОСОБА_4 заповів належну йому згідно Сертифікату на право на земельну ділянку частку (пай) серії МК № 0150095, виданого Братською райдержадміністрацією Братського району Миколаївської області 12.03.1997 року, земельну частку (пай) розміром 5,75 умовних кадастрових гектарів, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Григорівської сільської ради Братського району Миколаївської області, своїй сестрі ОСОБА_3.

Заповіт на імя ОСОБА_3 був посвідчений 13 травня 2004 року секретарем Григорівської сільської ради Братського району Миколаївської області ОСОБА_5.

Посилаючись на те, що заповіт, посвідчений 13 травня 2004 року секретарем Григорівської сільської ради Братського району Миколаївської області ОСОБА_5 не відповідає вимогам діючого на час посвідчення заповіту законодавству, а саме те, що секретар сільської ради не мала повноважень на вчинення нотаріальних дій, які повинні покладатися на неї рішенням виконавчого комітету відповідної ради, позивач просив визнати вищевказаний заповіт недійсним.

Від позивача ОСОБА_1 06 червня 2017 року до суду надійшла заява про залишення його позовних вимог без розгляду.

Ухвалою суду від 27 червня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Позивач ОСОБА_2 та його представник в судове засідання не з'явилися, до суду надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася через оголошення в газеті "Рідне Прибужжя".

Суд, на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі.

Дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини справи, суд приходить до наступного.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів ( ч. 1 ст. 3 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що позивач є рідним сином померлого ОСОБА_4 (арк. с. 11).

За життя ОСОБА_4 на праві власності належала земельна частка (пай) розміром 5,75 умовних кадастрових гектарів, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Григорівської сільської ради Братського району Миколаївської області.

13 травня 2003 року секретарем Григорівської сільської ради Братського району Миколаївської області ОСОБА_5 посвідчено заповіт ОСОБА_4, за яким земельну частку (пай) розміром 5,75 умовних кадастрових гектарів, згідно Сертифікату на право на земельну ділянку частку (пай) серії МК № 0150095, заповідав своїй сестрі ОСОБА_3 (а.с. 6).

19 травня 2004 року помер ОСОБА_4.

Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно згідно Сертифікату на право на земельну ділянку частку (пай) серії МК № 0150095, виданого Братською райдержадміністрацією Братського району Миколаївської області 12.03.1997 року, земельну частку (пай) розміром 5,75 умовних кадастрових гектарів, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Григорівської сільської ради Братського району Миколаївської області.

Згідно відповіді Братської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 16.05.2017 року та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не заводилася (а.с. 31-33).

Звертаючись до суду з даним позовом позивач просив визнати недійсним заповіт, оскільки його складено особою, яка не мала на це права, тобто посвідчено секретарем сільської ради, яка не мала повноважень на вчинення нотаріальних дій визначених у встановленому законом порядку.

Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом ( ст.ст. 1216, 1217 ЦК України).

Так, відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Стаття 1251 ЦК України (в редакцій на час посвідчення оспорюваного заповіту), встановлює, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою, службовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Відповідно до пп. 5 п. б ч. 1 ст. 38 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі - Закон), до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать вчинення нотаріальних дій з питань, віднесених законом до їх відання, реєстрація актів громадянського стану.

Згідно ч. 1 ст. 51 Закону, виконавчим органом сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є виконавчий комітет ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень.

За приписами ч. 1 ст. 52 Закону, виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради може розглядати і вирішувати питання, віднесені цим Законом до відання виконавчих органів ради.

Відповідно до ч. 6 ст. 59 Закону, виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради.

У населених пунктах, де немає нотаріусів, уповноважені особи відповідного органу місцевого самоврядування вчиняють такі нотаріальні дії, в тому числі і посвідчення заповітів ( п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про нотаріат»).

Згідно з п.п.1, 2 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад народних депутатів України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 25 серпня 1994 року № 22/5, (чинної на час посвідчення заповіту) у населених пунктах, де немає державних нотаріусів, посадові особи виконавчих комітетів сільських, селищних, міських народних депутатів у відповідності за ст. 37 Закону України "Про нотаріат" мають право посвідчувати заповіти. Нотаріальні дії у виконавчих комітетах сільських, селищних, міських Рад народних депутатів вчиняють посадові особи, на яких за рішенням виконавчого комітету відповідної Ради народних депутатів покладено вчинення цих дій.

Оскаржуваний заповіт посвідчено секретарем Григорівської сільської ради Братською району Миколаївської області ОСОБА_5.

Відповідно довідки Григорівської сільської ради Братського району Миколаївської області від 23.03.2017 року, функції вчинення нотаріальних дій на працівника (секретаря) сільської ради рішенням сільської ради у 2004 році не покладалися (а.с. 13), а отже, остання не мала повноважень щодо вчинення такої нотаріальної дії - посвідчення заповіту.

Відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Як вбачається із роз'яснень викладених у ч.2 п.16, ч.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочин, якщо у книзі шостій ЦК немає відповідного правила. Заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно з ч. 1 ст. 1257 ЦК України є нікчемним, тому на підставі ст. 215 ЦК України визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається.

У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину ( ч.2 п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними».

Отже, аналізуючи матеріали справи та нормативні акти, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що заповіт від 13.05.2004 року, який було посвідчено секретарем Григорівської сільської ради Братського району Миколаївської області ОСОБА_5 з порушенням нормативно-правових актів є нікчемним та не породжує для сторін юридично-правових наслідків, за таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 214, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до Григорівської сільської ради Братського району Миколаївської області, третя особа: ОСОБА_3, про визнання заповіту недійсним задовольнити частково.

Встановити нікчемність заповіту ОСОБА_4, посвідченого 13.05.2004 року секретарем Григорівської сільської ради Братського району Миколаївської області ОСОБА_5, зареєстрованого в реєстрі за № 173.

На рішення протягом десяти днів може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Братський районний суд Миколаївської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача до суду, що його ухвалив, з поданням такої заяви у десятиденний термін з дня отримання копії рішення.

Суддя ОСОБА_6