Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
провадження №2/279/507/17
Справа № 279/5595/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2017 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

у складі: головуючого судді Волкової Н.Я.

з секретарем Прокопчук І.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

третьої особи ОСОБА_3

представника третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Коростені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до відповідачів, в якому вказав, що являється наймачем та зареєстрований і проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, в якій зареєстровані відповідачі: його син, колишня невістка та їх донька. Півтора роки назад відповідачі залишили квартиру, забрали свої речі та виїхали у невідомому напрямку, до квартири не зявлялись, витрат по її утриманню не несуть. Посилаючись на положення ст.107 ЖК України, просив визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, пояснив, що відповідачі в квартирі не проживають понад 2 роки. Після того, як вони виїхали з квартири, то він змінив замки. Квартира не приватизована, в ній зареєстровано пять осіб. Син та невістка з онукою виїхали з квартири після розлучення, забрали свої речі. В даний час колишня невістка з онукою проживають у матері невістки, а син в переобладнаному гаражі. В даний час він з дружиною в квартирі також не проживають, здають її в піднайм. Пропонував невістці сплачувати за комунальні послуги, однак вона відмовилась, в квартирі встановлено лічильники.

Представник відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала та пояснила, що спірна квартира неприватизована, в ній зареєстровано 5 осіб. Відповідач ОСОБА_5 та її малолітня дитина заінтересовані в проживанні в квартирі, оскільки іншого житла не мають. Позивач після того, як відповідач деякий час була відсутня, оскільки після розлучення змушена була виїхати на заробітки за кордон, до квартири її не допустив, змінивши замки та заселивши в квартиру сторонніх осіб. Відповідач доступу до квартири не мала, змушена була забрати свої речі та поселитись в квартирі матері та брата. З даного приводу зверталась до органів поліції. В даний час вона знаходиться на заробітках за кордоном, її дитина проживає з її матір'ю.

Відповідач ОСОБА_1, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, в судове засідання не прибув, будь-яких клопотань чи заперечень не подав.

Представник органу опіки та піклування ОСОБА_4 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_6 заперечила проти задоволення позовних вимог, пояснивши, що малолітня дитина зареєстрована та має право на проживання в спірній квартирі, яка є комунальною власністю. Коли орган опіки та піклування вивчав обставини спору, то через сусідів з'ясував, що позивач та третя особа ОСОБА_3 в квартирі не проживають понад пять років, в квартиру заселили квартирантів, через що дитина потрапити до квартири не має змоги. Її мати працює за кордоном, іншого житла дитина не має.

Третя особа ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала та пояснила, що відповідач ОСОБА_5 в даний час працює за кордоном, її онука проживає в іншої бабусі. Вона особисто в квартирі не проживає понад 5 років. В квартирі проживають квартиранти, відповідачі доступу до квартири не мають. Оплата комунальних послуг від кількості зареєстрованих осіб не залежить. Вона з позивачем хотіли б приватизувати квартиру.

Вислухавши пояснення сторін, свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне :

Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо користування жилим приміщенням в квартирі муніципального житлового фонду. Позивач є наймачем квартири АДРЕСА_2, в якій проживали та зареєстровані відповідачі.

Правовою підставою даного позову позивачем зазначено положення ст.107 ЖК України, відповідно до частини другої якої у разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сімя, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сімї, який вибув втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Вказана норма, по-перше, регулює порядок розірвання договору найму жилого приміщення наймачем, по-друге, не передбачає можливості вирішення спору щодо регульованих нею правовідносин в судовому порядку, на відміну від інших норм житлового законодавства, які передбачають обставини, за яких особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням (напр. ст.72,109 ЖК України).

Спірна квартира перебуває в муніципальній власності, в ній зареєстровані позивач, відповідачі та третя особа ОСОБА_3. судом встановлено, що жоден з зареєстрованих осіб в квартирі не проживає. При цьому, позивач та ОСОБА_3 з власної волі проживають в іншому жилому приміщенні, відповідач ОСОБА_1 в тому ж населеному пункті, однак . зі слів позивача, в нежилому приміщенні (гаражі), відповідач ОСОБА_5 та її малолітня дитина ОСОБА_6 в квартирі не проживають, оскільки позивач не надає їм доступу до квартири, вселив до квартири сторонніх осіб. ОСОБА_5 виїздить за межі держави на заробітки.

Зазначені обставини підтверджені як самим позивачем, так і допитаними в судовому засіданні свідками ОСОБА_8 та ОСОБА_9. Вказані свідки дали показання про те, що після розлучення відповідачів ОСОБА_5 залишилась проживати в квартирі, однак, не маючи засобів до існування та утримання дитини, змушена була виїхати на роботу за кордон. Повернувшись через деякий час, вона виявила, що замки в квартирі змінені, в ній проживають сторонні особи, які доступу до квартири їй не надали. З даного приводу вона зверталась до органу поліції та змушена була забрати свої речі та поселитись з дитиною в своєї матері.

Малолітня ОСОБА_6 не набула цивільної дієздатності, в тому числі і часткової, тому самостійно не вправі вирішувати питання щодо місця свого проживання.

Враховуючи, що позивачем не надано належних, достовірних та достатніх доказів того, що відповідачі ОСОБА_5 та малолітня ОСОБА_6 вибули на постійне проживання до іншого жилого приміщення, оскільки в позовній заяві місцем їх проживання зазначено лише адресу спірного жилого приміщення і місце їх дійсного проживання було встановлено судом за сприяння органу опіки та піклування, а відповідач ОСОБА_1- до жилого приміщення, крім того, сам позивач в спірному житлі тривалий час не проживає, а отже не має права вимоги, позовні вимоги є необґрунтованими, тому задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.3,6,11,15,60,209,212-218 ЦПК України, ст.107 ЖК України,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Коростенський міськрайонний суд в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а стороною, яка не була присутня в судовому засіданні під час його проголошенні - в той же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано .

Суддя Волкова Н.Я.

копія згідно з оригіналом