СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун.№759/15455/16-ц

пр.№2/759/1514/17

13 червня 2017 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Войтенко Ю.В.

за участю секретаря - Самчик І.М.

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_5 про стягнення аліментів та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частки від заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду; стягнути з ОСОБА_5 аліменти на своє утримання у розмірі ? частки від заробітку (доходу) до досягнення неповнолітнім ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 трирічного віку.

В позовній заяві вказує, що 22 травня 2015 року між сторонами було укладено шлюб, що зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 544.

16 вересня 2015 року у сторін народився син ОСОБА_6. Після одруження стосунки у позивача та відповідача не склалися, позивач була змушена разом з дитиною переїхати до своєї матері. Так як, сторони не змогли домовитись про порядок утримання їх неповнолітньої дитини, позивач була вимушена звернутись до суду із вказаним позовом.

В судовому засіданні позивач, представник позивача вимоги позовної заяви підтримали, позов просили задовольнити, пояснивши, що відповідач не бере належної участі у фінансовому забезпеченні дитини, у зв'язку з чим позивач вимушена звернутись до суду.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Відповідачем було подано до суду заяву про часткове визнання позовних вимог та заперечення на позовну заяву, в яких він зазначає, що не погоджується із позовними вимогами у частині стягнення необґрунтованої завищеної суми аліментів на утримання дитини, а також на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідач наголошує, що приймає активну учать у вихованні, розвитку та забезпеченні дитини. Усі медичні консультації, необхідні профілактичні медичні маніпуляції та огляди у лікарів здійснюються за його рахунок. Просить при визначенні розміру аліментів взяти до уваги ті обставини, що у відповідача проблеми зі здоров'ям, він потребує постійного лікування та відповідно грошових витрат. У відповідача діагностовано лікарем кардіологом гіпертензивну хворобу з переважним ураженням серця і нирок; лікарем - офтальмологом діагностовано ангіопатію сітківки обох очей; варикозне розширення вен нижніх кінцівок; гіпертонічну ангіопатію; хронічний панкреатит, апное (тимчасове припинення дихальних рухів, зумовлене гальмуванням дихального центра). Відповідач також щомісячно сплачує кредит, відповідно до Угоди №1864 про надання пільгового державного кредиту. У відповідача на утриманні перебуває хвора мати, якій діагностовано попериково-грижовий радикуліт та хвора бабуся відповідача - ОСОБА_7. У зв'язку з викладеним, відповідач просить стягнути з нього аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/40 частки від заробітку (доходу) щомісяця до виповнення дитині вісімнадцяти років, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до її повноліття. Починаючи з дня подання позовної заяви до суду; стягнути з ОСОБА_5 аліменти на утримання дружини ОСОБА_4 до виповнення дитиною трьох років у розмірі 1/93 частки від заробітку (доходу). У частині інших вимог просить відмовити за недоведеністю. Також представником було зазначено, що весь цей час відповідач допомагає дитині та сплачує добровільно аліменти на утриманн ядитини.

Заслухавши сторін, оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, суд прийшов до таких висновків.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід задовольнити позов або в позові відмовити (ст.214 ЦПК України)

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України)

Згідно зі ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Виходячи з положень ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., передбачено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Це положення відображене і в національному законодавстві. Так, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов'язані неухильно дотримуватися свого обов'язку щодо утримання та виховання дитини. Відповідно, невиконання зазначеного обов'язку тягне за собою встановлену законом відповідальність.

Відповідно до ст.181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

В судовому засіданні встановлено, що 22 травня 2015 року між сторонами було укладено шлюб, що зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 544 (а.с. 5).

Від шлюбу у сторін народився син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4).

Дитина проживає з позивачем ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою Форми - 3, виданою Комунальним концерном «Центр Комунального Сервісу» м. Києва від 04.11.2016 року (а.с. 3).

Судовим розглядом встановлено, що відповідно до розписки від 29.11.16 року, позивач ОСОБА_4 отримала від відповідача ОСОБА_5 грошові кошти в розмірі 3000,00 грн. (а.с. 26). Відповідно до розписки від 19.03.17 року, позивач ОСОБА_4 отримала від відповідача ОСОБА_5 грошові кошти в розмірі 1000, 00 грн. (а.с. 27). Відповідно до розписки від 21.01.17 року, позивач ОСОБА_4 отримала від відповідача ОСОБА_5 грошові кошти в розмірі 4000, 00 грн. (а.с. 30). Відповідно до розписки від 20.11.16 року, позивач ОСОБА_4 отримала від відповідача ОСОБА_5 грошові кошти в розмірі 3000, 00 грн. (а.с. 31).

Згідно з довідкою наданою Товариством з обмеженою відповідальністю «Медичний центр «Добробут-Дитинство» ОСОБА_6 обслуговується в медичному закладі, супровід дитини та оплату послуг медичного закладу здійснює батько - ОСОБА_5 (а.с. 32).

Відповідно до довідки, наданої Управлінням праці та соціального захисту населення від 21.12.2016 року, ОСОБА_4 перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації та їй відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ї з дітьми» з 01.09.2015 року по 30.09.2018 року призначено допомогу при народженні дитини на сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 44).

Згідно консультативного огляду лікаря - кардіолога у відповідача діагностовано лікарем кардіологом гіпертензивну хворобу з переважним ураженням серця і нирок(а.с. 9-99, 101).

Відповідно до консультативного огляду лікаря - офтальмолога у відповідача лікарем - офтальмологом діагностовано ангіопатію сітківки обох очей (а.с. 107-108).

Згідно з угодою №1864 про надання цільового пільгового державного ерудиту для здобуття вищої освіти відповідач щомісячно сплачує кредит, відповідно до Угоди №1864 про надання пільгового державного кредиту (а.с. 113-117).

Відповідно до довідки наданої ТОВ 2АТ Капргілл» ОСОБА_5 за останні 12 місяців нараховано заробітну плату у сумі 663 584,57 грн.

Судовим розглядом також встановлено, відповідач допомагає хворій матері ОСОБА_9, якій діагностовано попериково-грижовий радикуліт та бабуся ОСОБА_7. Мати відповідача направляється лікарями на оздоровлення та лікування в спеціалізований оздоровчий санаторій «Гірська Тиса», що підтверджується амбулаторною картою з діагнозом та призначеннями лікарів, квитанціями про оплату лікування (а.с.121).

Будь-яких інших доказів в підтвердження передбачених ст. 182 Сімейного кодексу України обставин на підтвердження матеріального стану відповідача суду не надано, крім тих, що досліджені в судовому засіданні, не встановлено таких і при розгляді справи.

Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою ( ч.1 ст. 141 СК України).

Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Вирішуючи питання суми аліментів, яка підлягає стягненню з відповідача, суд приймає до уваги, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім обставин, які визнаються сторонами, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Статтею 60 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до приписів ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Аналізуючи вщевикладене, враховуючи вищенаведені обставини в їх сукупності, враховуючи, матеріальний стан відповідача, а саме те, що відповідач офіційно працевлаштований та має регулярний щомісячних дохід, доказів, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи зміст позовних вимог, зміст заперечень проти позову та часткове визнання позовних вимог, враховуючи стан здоров'я та матеріального становища платника аліментів, наявність у платника аліментів непрацездатної матері, відсутність доказів, підтверджуючих заявлений позивачем розмір аліментів, а також розмір щомісячних витрат на дитину, суд вважає за можливе при визначенні розміру аліментів, стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4, аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до його повноліття.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Частиною 4 цієї статті встановлено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Враховуючи викладене, враховуючи зміст позовних вимог, зміст заперечень проти позову та часткове визнання позовних вимог, з урахуванням стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів, наявність у платника аліментів непрацездатної матері, відсутності доказів, підтверджуючих заявлений позивачем розмір аліментів, суд вважає за можливе при визначенні розміру аліментів, стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4, аліменти, у розмірі 1/8 частки від заробітку (доходу) до досягнення ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку.

Згідно зі ст.191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Водночас, при ухваленні рішення, враховуючи положення ст. 60 ЦПК України, згідно з якою, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім обставин, які визнаються сторонами, не підлягають доказуванню., з урахуванням визнання обома сторонами того факту, що під час судового розгляду, відповідачем систематично, добровільно сплачувались кошти на утримання дитини, суд вважає за можливе врахувати надану допомогу при постановленні рішення та визначити, що аліменти на утримання дитини стігуються з відповідача, починаючи з з 01 червня 2017 року.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 1102,4 грн.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст.10, 60, 212, 215, п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, ст.ст.141, 180, 183, 184 СК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до його повноліття, починаючи з 01 червня 2017 року і до ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 аліменти, у розмірі 1/8 частки від заробітку (доходу) до досягнення ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку.

Стягнути з ОСОБА_5, на користь держави судовий збір в сумі 1102,4 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.В. Войтенко