26 червня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., ІзмайловоїТ.Л. , Карпенко С.О.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Конотопської міської ради, треті особи: ОСОБА_5, приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу ДувановаТамара Петрівна, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 11 листопада
2016 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 30 січня
в с т а н о в и л а:
У жовтні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до Конотопської міської ради, треті особи: ОСОБА_5, приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Дуванова Т.П., про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.
На обґрунтування позовних вимог зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_7, після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 0, 08 га, розташованої в АДРЕСА_1.
Спадкоємцем після смерті останньої є ОСОБА_8, яка прийняла спадщину. Сестра ОСОБА_8 - ОСОБА_5 відмовилась від прийняття спадщини. При оформленні документів у нотаріуса було встановлено, що відсутні правовстановлюючі документи, а саме - державний акт на право власності на земельну ділянку на ім'я померлої.
Ураховуючи наведене, позивач просила визнати за нею право власності на вказану вище земельну ділянку у порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_7
Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області

від 11 листопада 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 30 січня

2017 року рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 11 листопада 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції,

з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивачем не надано доказів того, що спірна земельна ділянка була відведена в натурі (на місцевості) і на неї видано державний акт.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, після смерті якої спадщину прийняла її дочка

ОСОБА_4 Позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану земельну ділянку, оскільки за життя ОСОБА_7 не отримала державного акта на право власності на неї.

Відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування

(зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЗК України право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЗК України право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивачем не надано доказів того, що спірна земельна ділянка була відведена в натурі та видано державний акт на право власності.

Крім того, землевпорядна документація на спірну земельну розроблена ділянку не була, тому докази щодо дійсної площі земельної ділянки на місцевості, її конфігурація з прив'язкою до суміжних землекористувачів і відсутність спору між ними, відсутні.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 11 листопада

2016 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 30 січня

2017 року, тому що судові рішення законні та обґрунтовані.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області

від 11 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 30 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Конотопської міської ради, треті особи: ОСОБА_5, приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Дуванова Тамара Петрівна, про визнання права власності на земельну ділянку

в порядку спадкування залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко Т.Л. Ізмайлова С.О. Карпенко