Провадження № 2/752/456/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19.09.2017 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шевченко Т.М.

з участю секретаря Конельської А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Головного територіального управління юстиції у м. Києві, третя особа - Корсунь - Шевченківська державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в:

у грудні 2015 року ОСОБА_5 звернувся у суд з позовом до ОСОБА_2 та Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на спадкове майно.

В обгрунтування своїх вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла його рідна сестра - ОСОБА_6, після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_7 через свого представника ОСОБА_5 у встановлений законом шестимісячний строк, зокрема 27 лютого 2002 року звернулася до Другої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за померлою дочкою ОСОБА_6. Державний нотаріус листом № 337 від 28 лютого 2002 року повідомив про заведення спадкової справи № 190/2002. Наведене, на думку позивача, вказує про прийняття спадщини ОСОБА_7 за своєю дочкою ОСОБА_6

ОСОБА_7 05.06.2002 р. склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Богуславської державної нотаріальної контори Київської області, зареєстрований в реєстрі за № 2224, згідно з яким заповіла належну їй на праві власності 1/2 частину квартири № АДРЕСА_1, а також право на земельну частку (пай) КСП "Рось" смт. Стеблів Корсунь-Шевченківського району Черкаської області своєму сину - ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла мати позивача - ОСОБА_7. Після смерті останньої відкрилася спадщина на належне їй майно, у тому числі 1/2 частину однокімнатної квартири АДРЕСА_1.

Позивач є єдиним спадкоємцем своєї матері ОСОБА_7, у зв"язку з чим він звернувся з відповідною заявою про прийняття спадщини до Корсунь - Шевченківської державної нотаріальної контори, де за його заявою була відкрила спадкова справа № 315 від 26.05.ІНФОРМАЦІЯ_4, після чого 27.07.2005 р. позивач отримав свідоцтво про право на спадкове майно, яке складається із земельної ділянки, площею 2,3275 га на території Стеблівської селищної ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області. Разом з тим, постановою від 25.11.2015 р. державного нотаріуса Корсунь - Шевченківської державної нотаріальної контори позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_7, яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав після ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 р. (заява № 318 від 27.02.2002 р., спадкова справа № 190/2002), що заведена у Другій київській державній нотаріальній конторі. Постанову мотивовано відсутністю документа про право власності на 1/2 частину вказаної квартири.

Позивач, зазначає, що 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 входить до складу спадщини за померлою ОСОБА_7, право на отримання якої належить йому, як за заповітом, так і за законом.

У листопаді 2015 року позивачу стало відомо, що 27 грудня 2011 року Другою київською державною нотаріальною конторою видано ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті її брата - ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 р., зареєстрованого в рестрі за № 11-1913, спадкова справа № 622/2011. Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з квартири № 80 на вул. Деміївській, 37 в м. Києві, що належала ОСОБА_6, матері померлого, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 р., спадкоємцем якої був її син - ОСОБА_8, який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, на підставі свідоцтва про право власності на квартиру, виданого 02.03.2002 р. Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації.

Оскільки Друга київська державна нотаріальна контора під час видачі свідоцтва про право на спадщину за законом № 11-1913 на ім"я ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 в цілому, не зважаючи на прийняття спадщини у вигляді 1/2 частки цієї ж квартири ОСОБА_7 після смерті її дочки та матері ОСОБА_8 - ОСОБА_6, та на факт прийняття спадщини за своєю матір"ю ОСОБА_7 її сином - ОСОБА_5, на думку позивача, неправомірно видала свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_2 без зазначення розміру частки та імені іншого спадкоємця ОСОБА_10, чим порушила право позивача на спадщину, ОСОБА_5 просив визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 27.12.2011 р., видане ОСОБА_2 Другою київською державною нотаріальною конторою на вказану квартиру.

ІНФОРМАЦІЯ_7 року ОСОБА_5 помер. Правонаступником останнього є його дружина - ОСОБА_1, яка була залучена до участі у даній справі.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов, зазначивши, що після смерті ОСОБА_5 його дружина ОСОБА_1 прийняла спадщину, звернувшись 06.10.2016 р. з відповідною заявою до Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області, де на підставі її заяви була заведена спадкова справа № 336/2016 р.

Представник відповідача ОСОБА_2 в письмових запереченнях не визнав позовні вимоги, зазначивши, що ОСОБА_5 у позовній заяві вказує суперечливі відомості щодо прийняття спадщини його матір"ю ОСОБА_7 на підставі її реєстрації та проживання у спірній квартирі, проте особисто спростовує цей факт шляхом зазначення постійного її місця проживання в АДРЕСА_3. Вказує також, що 26 травня 2004 року за заявою позивача Корсунь - Шевченківською державною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа № 315 після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року, за останнім місцем свого проживання, що спростовує факт проживання ОСОБА_7 в спірній квартирі. Також, на думку представника відповідача, позивач безпідставно вказує на прийняття спадщини ОСОБА_7 після померлої її дочки ОСОБА_6, оскільки в доданому до позову листі № 337 від 28.02.2002 р. Другої київської державної нотаріальної контори не вказано про відкриття спадщини та заведення спадкової справи, а лише зазначено про отримання заяви позивача від імені ОСОБА_7, що суперечить на той час діючому законодавству України. Вважає, що у померлої ОСОБА_7 було відсутнє право на спадкування квартири, оскільки вона за життя не виконала дій, які вказують на прийняття нею спадщини за своєю дочкою.

Також, на думку представника відповідача, предметом спадкування є лише пайовий внесок за спірну квартиру, оскільки після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року спадкодавця ОСОБА_6 квартира не перебувала у власності померлої, а право власності було оформлено в Київському БТІ лише 05.03.2002 р. ОСОБА_11 в інтересах малолітнього сина - ОСОБА_8, який прийняв спадщину у вигляді квартири.

Вказує на те, що ОСОБА_5, прийнявши спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_7, померлої в ІНФОРМАЦІЯ_4, та вважаючи себе спадкоємцем останньої, не виконав вимог чинного законодавства щодо оформлення права на спадщину шляхом реєстрації права власності на нерухоме майно. Також представник відповідача вважає, що позивач пропустив строк позовної давності, звернувшись у суд лише 23.12.2015 р., тобто через 11 років. (а.с. 147 т. 1)

У червні 2016 року ОСОБА_2 звернулася у суд із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_5, третя особа - Корсунь - Шевченківська державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності на 1/4 частину спадкового майна. (а.с. 1 т. 2)

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 18.09.2017 р. зустрічна позовна заява ОСОБА_2 залишена без розгляду.

Відповідач - Головне територіальне управління юстиції у м. Києві в судове засідання не забезпечив явку свого представника, надіславши клопотання про судовий розгляд без їх участі.

Третя особа - Корсунь - Шевченківська державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у Черкаській області також просить розглянути справу без участі їх представника.

Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_6. (а.с. 13)

Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1, яка їй належала на праві приватної власності, що підтверджується даними свідоцтва про право власності на квартиру, виданого 02 березня 2002 року Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації. (а.с. 218 т.1)

Квартира АДРЕСА_1 є однокімнатною, житловою площею 18,9 кв.метрів, загальною площею 35,0 кв.метрів. (а.с. 119 т.1)

27.12.2011 року Друга київська державна нотаріальна контора видала ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом, зокрема квартиру АДРЕСА_1. (а.с. 20)

Позивач просить суд визнати недійсним вищевказане свідоцтво про право на спадщину за законом та визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, зазначивши про неправомірність дій державного нотаріуса при видачі оспорюваного правовстановлюючого документу. Суд погоджується з доводами позивача з огляду на наступне.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4, виданого 11 вересня 2001 року відділом реєстрації смерті у м. Києві, ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_6. (а.с. 13)

Спадкоємцями першої черги за померлою були її малолітній син - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, та її мати - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, тобто за однією адресою зі спадкодавцем.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 через свого представника ОСОБА_5 27 лютого 2002 року, тобто у встановлений законом шестимісячний строк звернулася до Другої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті доньки ОСОБА_6, у зв"язку з чим на підставі вказаної заяви нотконторою була заведена спадкова справа № 190/2002 щодо майна ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 р. (а.с. 14, 153 - 171 т. 1)

ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла ОСОБА_7, що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії 1-СР № 247959, виданого 20 травня 2004 року виконкомом Стеблівської селищної ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області. (а.с. 17)

27 липня 2005 року ОСОБА_5 звернувся до Корсунь - Шевченківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_7, на підставі якої була заведна спадкова справа № 315/2004 (а.с. 102, 103 т. 1)

27 липня 2005 року Корсунь - Шевченківська державна нотаріальна контора видала ОСОБА_5 свідоцтво про право на спадщину за законом, зокрема земельну ділянку, площею 2,3275 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території Стеблівської селищної ради Корсунь - Шевченківського району Черкаської області. (а.с. 114 т. 1)

З матеріалів спадкової справи № 315/2004 вбачається, що ОСОБА_7 за час життя залишила заповіт, посвідчений 05.06.2002 р. Богуславською державною нотаріальною конторою Київської області, зареєстрований в реєстрі за № 2224, згідно з яким заповіла належну їй на праві особистої власності 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, а також право на земельну частку (пай) КСП "Рось" АДРЕСА_3, своєму синові - ОСОБА_5 (а.с. 109 т. 1)

Постановою від 25.11.2015 р. державного нотаріуса Корсунь - Шевченківської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_7, яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав після ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 р. (заява № 318 від 27.02.2002 р., спадкова справа № 190/2002, що заведена Другою київською державною нотаріальною конторою), посилаючись на відсутність документа про право власності на 1/2 частину вказаної квартири. (а.с. 19 т. 1)

Також з матеріалів даної цивільної справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_6 року помер ОСОБА_8, що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, виданого 10 травня 2011 року відділом реєстрації смерті у м. Києві (а.с. 175 т.1)

02 вересня 2011 року ОСОБА_2 звернулася до Другої київської державної нотаріальної контори із заявою № 1771 про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_8, на підставі якої була заведена спадкова справа № 622/2011 (а.с. 172 т. 1)

27 грудня 2011 року Друга київська державна нотаріальна контора видала ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом, зокрема на квартиру АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_6, матері померлого, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, спадкоємцем якої був її син ОСОБА_8, який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, на підставі свідоцтва про право власності на квартиру, виданого 02 березня 2002 року Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації. (а.с. 221 т. 1)

ІНФОРМАЦІЯ_7 року помер ОСОБА_5, що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3, виданого Богуславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. (а.с. 54 т. 3)

06 жовтня 2016 року дружина ОСОБА_5 - ОСОБА_1 звернулася із заявою № 855 до Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області, де на підставі заяви останньої була заведена спадкова справа № 366/2016. (а.с. 79 т.3)

Позивач просить визнати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане на ім'я ОСОБА_2 недійсним, оскільки такою видачею порушені його права як спадкоємця першої черги за законом.

Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 передбачено, що відповідно до статті 1301 ЦК свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Позивач ОСОБА_7 була спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_6 та у встановлений шестимісячний строк звернулася до нотконтори із заявою про прийняття спадщини. Наведене вказує про прийняття спадщини ОСОБА_7 після смерті її доньки ОСОБА_6

За ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 3 с. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина на належне їй майно, у тому числі 1/2 частину квартири № АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.ст. 1222, 1223 та 1258 ЦК України ОСОБА_5 є єдиним спадкоємцем своєї матері ОСОБА_7 на підставі заповіту. Також, з урахуванням вимог ст. 1261 ЦК України, він є єдиним спадкоємцем першої черги у випадку спадкування за законом. У зв"язку з цим ОСОБА_5 у встановлений шестимісячний строк звернувся до Корсунь - Шевченківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте державний нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зокрема на 1/2 частину спірної квартири, посилаючись на відсутність правовстановлюючих документів на спірну квартиру.

Друга київська державна нотаріальна контора заяву ОСОБА_5 долучила до матеріалів спадкової справи № 190 після смерті ОСОБА_6

Таким чином, суд погоджується з доводами позивача про те, що 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 входить до складу спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_7, право на спадкування якої належить ОСОБА_5, як за заповітом, так і за законом.

За таких підстав, Друга київська державна нотаріальна контора, видавши свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_2 на всю спірну квартиру, порушила права ОСОБА_5 як спадкоємця. ОСОБА_2 не мала права на спадщину після смерті ОСОБА_8 у вигляді спірної квартири в цілому.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

ОСОБА_5 набув права власності на 1/2 частину спірної квартири, як спадкоємець за заповітом після смерті своєї матері ОСОБА_7

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В даному випадку таке право не визнається відповідачем ОСОБА_2, доводи представника якої не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки до матеріалів справи приєднана копія паспорту громадянина України, виданого на ім"я ОСОБА_7, в якому міститься відмітка про реєстрацію місця проживання останньої за адресою: АДРЕСА_1, з 30.06.1998 р.

Крім того, в матеріалах спадкової справи № 190/2002 р., заведеної Другою київською державною нотаріальною конторою, наявна довідка № 22 від 19.09.2001 р. Житлово-будівельного кооперативу "Темп - 14", згідно з якою власником спірної квартири є ОСОБА_6 Згідно з довідкою № 09/14 від 14.04.2016 р. ЖБК "Темп - 14" ОСОБА_6 повністю внесла пайовий внесок за належну їй квартиру станом на 31.12.1991 р.

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 р. "Про практику розгляду судами України справ про спадкування" встановлено, що у випадку смерті після 01.07.1990 р. члена житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс пайовий внесок, спадщина відкривається відповідно на квартиру, або будинок.

Що стосується реєстрації права власності на спірну квартиру, то відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України "Про власність" в редакції 1991 р., що діяла до 27.04.2007 р., член житлового, житлово-будівельного кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває права власності на це майно.

Суд вважає, що на момент відкриття спадщини ОСОБА_6 набула права власності на спірну квартиру.

Позивач також просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на спірну квартири, оскільки між сторонами існує цивільно-правовий спір.

Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У позивача існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, стороною відповідача оспорюється право позивача на спадкове майно, тому суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_1 право власності на спадщину в порядку спадкування за законом - на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 р.

Також суд не погоджується з доводами відповідача щодо строку позовної давності, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частинами 3-5 ст. 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Судом встановлено, що лише постановою від 25.11.2015 р. державного нотаріуса ОСОБА_5 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зокрема 1/2 спірної квартири. При цьому, максимальний строк, в який повинно бути вчинено нотаріальну дію про видачу свідоцтва про право на спадщину або про відмову в його видачі законодавством не встановлено. Позивач не був юридично обізнаною особою і не міг знати про порушення свого права або про особу, що його порушила до винесення вказаної постанови державного нотаріуса, що відповідно до вимог ст. 261 ЦК України вказує про початок перебігу строку позовної давності саме з часу винесення вказаної постанови державного нотаріуса.

ОСОБА_5 звернувся в суд з зазначеним позовом у грудні 2015 року, тому суд вважає, що строк позовної давності ним не пропущений.

З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню.

З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 487,20 грн. та 243,60 грн., а всього 730,80 грн., сплачений при зверненні в суд з позовом.

На підставі ст. 154 ЦПК України, зважаючи на те, що зустрічна позовна заява ОСОБА_2 ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 18.09.2017 р. залишена без розгляду, суд вважає за необхідне скасувати ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 18 квітня 2017 року про забезпечення даного позову шляхом заборони відчуження 1/4 частини земельної ділянки, площею 2,3275 гектарів, що становить площу 0,5819 гектарів, яка розташована на території Стеблівської селищної ради Корсунь - Шевченківського району Черкаської області.

Керуючись статтями 529, 534, 548, 59 ЦК УРСР в редакції 1963 року, статтями 203, 215, 256, 257, 261, 316, 319, 321, 388, 392, 1216-1218, 1258, 1261, 1262, 1268, 1301 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», статтями 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 169, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 27 грудня 2011 року про те, що спадкоємцем майна, зокрема 1/2 частки квартири АДРЕСА_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року, є його сестра ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, видане державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори ОСОБА_12, зареєстроване в реєстрі за № 11-1913.

Визнати в порядку спадкування за законом за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 35 кв.метрів, житловою площею 18,90 кв.метрів.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, іден. номер НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 730 гривень 80 копійок судового збору.

Скасувати ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 18 квітня 2017 року про забезпечення позову шляхом заборони відчуження 1/4 частини земельної ділянки, площею 2,3275 гектарів, що становить площу 0,5819 гектарів, яка розташована на території Стеблівської селищної ради Корсунь - Шевченківського району Черкаської області.

Зняти заборону відчуження 1/4 частини земельної ділянки, площею 2,3275 гектарів, що становить площу 0,5819 гектарів, яка розташована на території Стеблівської селищної ради Корсунь - Шевченківського району Черкаської області.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: