Справа № 627/1781/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2017 року смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого Вовк Л.В.

з участю секретаря Солонецької Я.В,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача- Суботи І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Краснокутськ Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним і визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування , третя особа - Краснокутська державна нотаріальна контора Харківської області,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2016 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним і визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування .

В обґрунтування позовних вимог позивачі вказали , що в жовтні 1999 року померла їх мати ОСОБА_6, яка проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1. При житті мати набула право на земельну частку ( пай ), і на її імя був виданий сертифікат на право на земельну частку ( пай ) серії ХР № 0229747. Після смерті матері відповідач забрав усі її документи, в тім числі і оригінал сертифікату на право на земельну частку ( пай ) , і утримував їх у себе. На прохання позивачів повернути сертифікат, з метою подальшої здачі до нотаріальної контори, не реагував. Відсутність оригіналу правовстановлюючого документу , унеможливлювало його успадкування. Відповідач 14 грудня 2016 року отримав у Краснокутській ДНК на своє імя свідоцтво про право на спадщину після смерті матері на спадкове майно яке складається з права на земельну частку ( пай) згідно сертифікату серії ХР № 0229747. Таким чином , на думку позивачів, відповідач приховав від нотаріуса, данні про наявність і ще трьох спадкоємців першої черги за законом відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК ( в ред. 1963 року ) . Відповідач , на думку позивачів, не мав права успадковувати майно спадкодавця одноособово, оскільки заяв про відмову від прийняття спадщини позивачі не писали, і частки майна повинні належати і їм, як спадкоємцям першої черги в рівних частинах тобто по ? частці кожному, таким чином порушене право позивачів на спадщину, яке може бути поновлено судом шляхом визнання права на земельну частку (пай). Мати за життя заповіт не складала. У звязку з тими обставинами, що позивачі не є членами сімї відповідача, не мали доступу до сімейних документів в його домоволодінні, а саме: сертифікату на право на земельну частку ( пай ) ,який належить матері, а відповідно не могли його надати нотаріусу. Як до смерті матері так і після її смерті, позивач ОСОБА_7, проживав разом з нею в одному помешканні і проживає до даного часу, користується її майном, а ОСОБА_2 та ОСОБА_3 після смерті матері також приїжджали в її помешкання, користувались її майном та частину майна поділили між собою, як спадщину на згадку, і яке зберігається у них до даного часу, тобто тим самим фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, але юридично його не оформили, що відповідає вимогам ст. 549 ЦК ( в ред. 1963 року) . У звязку з тими обставинами, що позивачі були фактично позбавлені можливості на спадкування, що повязано з протиправною поведінкою відповідача, прохають пропущений строк вважати поважним та поновити нам строк для звернення з заявою до суду та визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 14 грудня 2016 року Краснокутською державною нотаріальною конторою Харківської області, на імя ОСОБА_5, на спадкове майно, яке складається з права на земельну частку ( пай ), згідно сертифікату серії ХР № 0229747, який належав ОСОБА_6 ; визнати за ними в порядку спадкування за законом, по ? частки кожному, права на земельну частку ( пай ), згідно сертифікату серії ХР № 0229747, який належав ОСОБА_6

В березні 2017 року позивачі уточнили позов , вказавши , що на час смерті матері , з нею в одному помешканні був зареєстрованим її син та брат позивачів ОСОБА_8, який помер 23 серпня 2006 року, який тим самим фактично прийняв спадщину своєї матері але юридично її не оформив, хоча позивачі також фактично прийняли спадщину своєї матері. За життя брат ОСОБА_8 також набув право на земельну частку ( пай ) і на його імя був виданий сертифікат на право на земельну частку ( пай ) серії ХР № 0229239, який відповідач також успадкував на своє імя одноособово, приховавши від нотаріуса наявність інших спадкоємців другої черги , згідно ст. 1262 ЦК України. Згідно відповіді нотаріуса Краснокутської ДНК підтверджується, що відповідач не повідомив про наявність інших спадкоємців тобто позивачів, оскільки дружини та дітей у ОСОБА_8Ю не було. Позивачам стало відомо, що відповідач 14 грудня 2016 року отримав у Краснокутській ДНК на своє імя свідоцтво про право на спадщину після смерті брата ОСОБА_8 на спадкове майно яке складається з права на земельну частку ( пай) ,згідно сертифікату серії ХР № 0229747, виданого на імя матері ОСОБА_6 та з права на земельну частку ( пай) ,згідно сертифікату серії ХР № 0229239, виданого на імя брата ОСОБА_8 Таким чином , на думку позивачів, відповідач приховав від нотаріуса, данні про наявність і ще трьох спадкоємців за законом. Прохали поновити строк для звернення з заявою до суду та визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом, видані 14 грудня 2016 року Краснокутською державною нотаріальною конторою Харківської області на імя ОСОБА_5, на спадкове майно, яке складається з права на земельну частку ( пай ), згідно сертифікату серії ХР № 0229747, який належав ОСОБА_6, та згідно сертифікату серії ХР № 0229239, який належав ОСОБА_8 Визнати за ними в порядку спадкування за законом, по ? частки кожному, права на земельну частку ( пай ), згідно сертифікату серії ХР № 0229747, який належав ОСОБА_6 та згідно сертифікату серії ХР № 0229239, який належав ОСОБА_8

У судовому засіданні представник позивачів підтримав позов , прохав його задовольнити .

Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував , прохав вирішити справу на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до наступного.

Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ № 559299 року ,мати позивачів ОСОБА_6 померла 03 жовтня 1999 року в с.Мирне Краснокутського району Харківської області .

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є дітьми ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвами про народження та свідоцтвами про укладення шлюбу.

ОСОБА_6 була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2 та вибула в зв»язку зі смертю . На день смерті проживала спільно з синами ОСОБА_5 та ОСОБА_8 Заповіт по сільській раді не значиться , що підтверджується довідкою Мурафської сільської ради від 02.09.2016 року.

ОСОБА_8 помер 23 серпня 2006 року в с.Мирне , про що свідчить свідоцтво про смерть серії 1-ВЛ №559298.

За життя ОСОБА_8 набув право на земельну частку (пай) розміром 4,50 в умовних кадастрових гектарах у землі ,яка перебуває у колективній власності колишнього КСП « Мурафського» в с.Мурафа Краснокутського району Харківської області, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР №0229239 .

ОСОБА_6 мала право на земельну частку (пай) розміром 4,50 в умовних кадастрових гектарах у землі ,яка перебуває у колективній власності колишнього КСП « Мурафського» в с.Мурафа , на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0229747.

Довідка Мурафської сільської ради від 13.12.2016 року свідчить про те , що на день смерті ОСОБА_8 проживав спільно з братом ОСОБА_5 в одному будинку Заповіт по сільській раді не значиться.

Відповідно до відповіді Харківського обласного державного нотаріального архіва від 05.10.2016 року після померлої ОСОБА_6 , заяви про прийняття спадщини ,відмову від спадщини та про видачу свідоцтв про право на спадщину від спадкоємців померлої до нотаріальної контори не надходило , спадкова справа не заводилася ,свідоцтва про право на спадщину не видавалися.

Відповіддю відділу Держгеокадастру у Краснокутському районі від 01.11.2016 року повідомлено , що інформація про наявність Державного акту на право власності на земельну ділянку на ім»я ОСОБА_6 у відділі відсутні. Крім того, 06.04.1999 року в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП « Мурафське» Мурафської сільської ради на ОСОБА_6 зареєстрований сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0229747 , 10.04.1999 року в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП « Мурафське» Мурафської сільської ради на ОСОБА_8 зареєстрований сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0229239.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом виданого державним нотаріусом Краснокутської ДНК від 14.12.2016 р. , зареєстрованого в реєстрі за № 1827 , ОСОБА_5 отримав у спадщину право на земельну частку (пай) у землі ,яка перебуває у колективній власності КСП « Мурафське» , що знаходиться в с.Мурафа розміром 4,50 в умовних кадастрових гектарах ,на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0229239.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом виданого державним нотаріусом Краснокутської ДНК від 14.12.2016 р. , зареєстрованого в реєстрі за № 1829 , ОСОБА_5 отримав у спадщину право на земельну частку (пай) у землі ,яка перебуває у колективній власності КСП « Мурафське» , що знаходиться в с.Мурафа розміром 4,50 в умовних кадастрових гектарах , на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0229239, що раніше належала матері спадкодавця ОСОБА_6 , спадкоємцем якої був син ОСОБА_8,який фактично прийняв спадщину ,але не оформив своїх спадкових прав.

ОСОБА_2 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 після смерті матері з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори на протязі шести місяців не зверталися, хоча фактично вступили в управління та володіння спадковим майном.

Оскільки спадщина після смерті матері відкрилася в 1999 році , то слід застосувати норми ЦК України ( в ред.1963 року).

Відповідно до ст. 524 ЦК України спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно ст. 529 ЦК України при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є , в рівних частках , діти померлого …

Відповідно до ст.549 ЦК України визнається, що спадкоємець прийняв спадщину ,якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Позивачі є спадкоємцями по закону першої черги, інші спадкоємці, які б мали право на обов»язкову частку у спадщині , відсутні. Заповіт від імені спадкодавці ОСОБА_6 не складався.

Як свідчить акт складений з участю депутата Мурафської сільської ради та 2 сусідів від 10.01.2017 року , ОСОБА_2 , ОСОБА_4, ОСОБА_3 після смерті матері ОСОБА_6 неодноразово приїздили в будинок , користувалися її майном , вели за ним догляд.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_9 та свідок ОСОБА_10 пояснили , що дійсно позивачі є дітьми ОСОБА_6 та після смерті матері фактично вступили в управління та володіння спадковим майном .

Після смерті ОСОБА_6 спадкова справа не заводилася , про що свідчить довідка з Харківського обласного державного нотаріального архіву № 2743/01-20 від 05.10.2016 року.

З письмового пояснення державного нотаріуса ОСОБА_11 від 16.02.2017 року вбачається , що ОСОБА_5 , який є спадкоємцем майна свого брата ОСОБА_8 , померлого 23.08.2006 року , на підставі ст.1262 ЦК України прийняв спадщину , оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на день його смерті, про що є довідки Мурафської сільської ради . Заявником ОСОБА_5 подана заява про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті брата ОСОБА_8 , в якій він повідомив про те, що він є єдиним спадкоємцем та крім нього інших спадкоємців , передбачених ст.ст. 1261-1262 ЦК України , не має.

Відповідно до п.3.21 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 , зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 спадкоємець ,який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини , вважається таким , що прийняв спадщину ,якщо протягом строку , встановленого ст.1270 ЦК України ,він не заявив про відиову від неї. Спадкове майно складається з права на земельну частку (пай), на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) , що раніше належав матері спадкодавці ОСОБА_6 , спадкоємцем якої був її син ОСОБА_8 , який фактично прийняв спадщину ,але не оформив своїх спадкових прав. Відповідно до п.3.14. Порядку прийняття і відмова прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна .Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини , а від іншої частини відмовитись . Спадкоємець ,який прийняв частину спадщину ,вважається таким , що прийняв усю спадщину.

Відповідно до п. 3.15. Порядку , якщо спадкоємець протягом шести місяців не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини ,він вважається таким , що не прийняв спадщину .

Як передбачає ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини...

У відповідності до вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця …

Як свідчить ст.1268 ч.3 ЦК України спадкоємець ,який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини , вважається таким , що прийняв спадщину ,якщо протягом строку ,встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно заяви ОСОБА_5 , поданої до нотаріальної контори , останній вказав , що інших спадкоємців , передбачених ст.1261 -1262 ЦК України, не має.

Відповідач приховав від нотаріуса , дані про наявність і ще трьох спадкоємців першої черги за законом відповідно до ст.529 ч.1 ЦК України ( в ред. 1963 р.)

Згідно ст.230 ЦК України ( в ред.2003 р.) ,якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин ,які мають істотне значення ( ч.1 ст.229 цього Кодексу) , такий правочин визнається судом недійсний .

Як роз»яснив пленум Верховного Суду України в п.20 постанови від 06.11.2009 року №9 « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними «, правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин ,які впливають на вчинення правочину .На відміну від помилки ,ознакою обману є умисел у діях однієї із сторін правочину.

В судовому засіданні встановлено , що позивачі є такими, що прийняли спадщину після смерті матері , оскільки фактично вступили в управління та володіння спадковим майном. Заяв про відмову від спадщини позивачі не писали , тому частки майна повинні належати і позивачам , як спадкоємцям першої черги , в рівних частинах , тобто по ? частці кожному .

Крім того , відповідно до свідоцтва про смерть, мати позивачів вказана як ОСОБА_6, а свідоцтво про народження ОСОБА_2, видане на ім»я ОСОБА_12 та її матір»ю є ОСОБА_13 ; свідоцтво про народження ОСОБА_3 видане на ім.»я ОСОБА_4 , її матір»ю також значиться ОСОБА_13, в свідоцтві про народження виданого на ім»я ОСОБА_7, його мати записана як ОСОБА_14 .Відповідно до паспорта громадянина України позивач записаний як ОСОБА_4

В судовому засіданні доведено факт родинних відносин , а саме , що ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є дітьми ОСОБА_6

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів відповідно до п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права.

Згідно ст.1301 ЦК України ,свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду.

За встановлених обставин суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, в частині визнання свідоцтва про право на спадщину від 14.12.2016 року виданого ОСОБА_5 ,недійсним , щодо спадщини , яка складається із права на земельну частку (пай) , що належить ОСОБА_6

Підстав для визнання за позивачами права на земельну частку (пай) , що належить ОСОБА_8 , не має , оскільки позивачами не надано доказів на підтвердження позовних вимог .

Крім того , позивачами пропущений строк для звернення з заявою до суду, який вони прохають поновити .

Суд , розглянувши дане клопотання , вважає , що воно підлягає задоволенню , а строк поновленню, оскільки він пропущений з поважних причин.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.529 ч.1, 548, 549 ЦК України ( в ред.. 1963 року) , ч.1 ст.328, ч.1 ст.1278 , 1301 ЦК України ( в ред..2003 року)., ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд ,-

УХВАЛИВ :

Поновити ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 строк для звернення до суду з заявою.

Позовну заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним і визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування - задовольнити частково.

Встановити факт родинних відносин , а саме , що ОСОБА_6 ,яка померла 03.10.1999 року, є матір»ю ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом ,виданого 14.12.2016 року Краснокутською державною нотаріальною конторою Харківської області на ім»я ОСОБА_5 , зареєстрованого в реєстрі за № 1829, на спадкове майно ,яке складається з права на земельну частку (пай) , згідно сертифікату серії ХР № 0229747,який належав ОСОБА_6

Визнати за ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом, по ? частки кожному , права на земельну частку (пай) , згідно сертифікату серії ХР № 0229747,який належав ОСОБА_6 , та ? частку права на земельну частку (пай) залишити за ОСОБА_5.

В іншій частині позовних вимог , а саме в частині скасування свідоцтва про право на спадщину за законом ,виданого 14.12.2016 року Краснокутською державною нотаріальною конторою Харківської області на ім»я ОСОБА_5 , зареєстрованого в реєстрі за № 1827 на спадкове майно ,яке складається з права на земельну частку (пай) , згідно сертифікату серії ХР № 0229239,який належав ОСОБА_15 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Краснокутський районний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Вовк Л. В.