Справа № 342/993/16-ц
Провадження № 22-ц/779/1040/2017
Головуючий у 1 інстанції Федів Л.М.
Суддя-доповідач Девляшевський В.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Девляшевського В.А.,

суддів: Горблянського Я.Д., Малєєва А.Ю.,

секретаря: Капущак С.В.,

з участю: позивача ОСОБА_2 та її представника -

ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4 та його

представника - ОСОБА_5, представника

служби у справах дітей Городенківської районної

державної адміністрації - Цюмпала А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Орган опіки та піклування Городенківської РДА про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 на рішення Городенківського районного суду від 27 квітня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2016 року ОСОБА_2 пред'явила до ОСОБА_4 позов про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, посилаючись на те, що відповідач після народження їх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, які народилися недоношеними та хворобливими, перестав брати участь у їхньому вихованні та надавати матеріальну допомогу на їх утримання. Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, з врахуванням уточнення позовних вимог, ОСОБА_2 просила позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно неповнолітніх дітей - ОСОБА_6 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та стягувати з нього аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття, а також понесені нею судові витрати.

Рішенням Городенківського районного суду від 27 квітня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено. Постановлено позбавити батьківських прав ОСОБА_4 відносно його неповнолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім того, постановлено стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_6 у твердій грошовій сумі по 1000 грн на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття та 551,20 грн сплаченого судового збору. Також постановлено стягнути з ОСОБА_4 до державного бюджету 640 грн судового збору.

Не погоджуючись із даним рішенням суду в частині позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав, його представник подав апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Представник ОСОБА_4 вважає невірним висновок суду про те, що відповідач ухилявся від виконання своїх батьківських обов'язків щодо своїх малолітніх дітей, оскільки судом першої інстанції були взяті до уваги лише показання позивача та свідків, які навіть не знали відповідача особисто. Судом також не було враховано того, що відповідач звернувся до Органу опіки та піклування для визначення йому часу спілкування з дітьми, оскільки з боку позивача йому чинилися перешкоди у вихованні дітей. При цьому, зазначає апелянт, суд не врахував, що позивач навмисно не отримувала грошові перекази, залишала у садку іграшки та солодощі, які відповідач передавав на утримання дітей. На думку представника ОСОБА_4, судом першої інстанції належним чином не були досліджені докази надання відповідачем матеріальної допомоги дітям, зокрема квитанції, які свідчать про грошові перекази, а також необхідність виїзду дітей за кордон на лікування. Крім того, представник апелянта вважає помилковими висновки суду про те, що неявка в судові засіданні батька свідчить про байдуже ставлення до своїх дітей, оскільки відповідач неодноразово з'являвся в суд, надавав пояснення та висловлював чітку позицію щодо бажання брати участь у вихованні та утриманні дітей. Також апелянт вважає, що судом безпідставно не взято до уваги висновок Органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно його дітей. Посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду в частині позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав, представник апелянта просить його скасувати в цій частині та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні ОСОБА_4 та його представник апеляційну скаргу з вищенаведених мотивів підтримали.

ОСОБА_2 та її представник доводи апеляційної скарги заперечили, вважаючи, що судом прийнято законне та обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права. ОСОБА_2, зокрема, пояснила, що ОСОБА_4 фактично покинув її після народження дітей у 2011 році, дізнавшись про їх захворювання. Зазначила, що він всупереч її волі тоді виїхав на роботу за кордон, і з того часу участі у догляді, лікуванні та вихованні неповнолітніх дітей не приймав, матеріальної допомоги їй не надавав. Дітьми почав цікавитись і передавати кошти й подарунки, дізнавшись про її намір звернутись в суд з відповідним позовом. Вважала, що подаючи позов про позбавлення батьківських прав, їй буде психологічно легше відчувати, що вона в дійсності продовжує виховувати дітей сама, і до того ж не буде необхідності за наявності потреби у поїздці неповнолітніх дітей за кордон надавати відповідним органам нотаріально посвідчений дозвіл батька. На думку ОСОБА_2 та її представника, рішення в даній справі є законним і обгрунтованим, тому просять залишити його без змін.

Представник органу опіки та піклування в засіданні апеляційного суду підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_4, вважаючи, що у суду першої інстанції не було підстав для позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітніх дітей. Представник зауважив, що рішення про недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача органом опіки та піклування було прийнято після вивчення взаємовідносин бувшого подружжя, які на даний час продовжують залишатись напруженими і загостреними.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення сторін та їх представників, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Рішення суду в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей жодною із сторін не оспорюється, а тому колегією суддів у відповідності до ч.1 ст. 303 ЦПК України не перевіряється.

Задовольняючи позов ОСОБА_2, суд першої інстанції на підставі пояснень свідків та долучених до матеріалів справи доказів, прийшов до висновку, що відповідач тривалий час ухилявся від виконання батьківських обов'язків відносно своїх неповнолітніх дітей, а тому його слід позбавити батьківських прав. Однак, на думку колегії суддів, погодитись із таким висновком не можна.

Судом першої інстанції встановлено і з матеріалів справи вбачається, що сторони у справі являються батьками неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с.7, 8).

Згідно із ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

З матеріалів справи, з пояснень сторін та їх представників вбачається, що участь батька у вихованні малолітніх дітей дійсно була недостатньою. Цю обставину в засіданні апеляційного суду відповідач визнав. Однак, при цьому слід зауважити, що свідомого і грубого нехтування ОСОБА_4 батьківських обов'язків при розгляді даної справи не встановлено. На думку колегії суддів, в даному випадку відсутність належної участі відповідача в зустрічах з дітьми та у їх вихованні протягом останніх років має місце внаслідок припинення сімейних відносин з матір'ю дітей, погіршення відносин з нею, тривалого перебування відповідача на роботі за кордоном.

Звертає на себе увагу і той факт, що ОСОБА_4 не ухилявся від виконання свого обов'язку щодо матеріального утримання малолітніх дітей ОСОБА_6 і ОСОБА_6 та повнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, передаючи їм через своїх родичів із-за кордону грошові кошти, що підтверджується копіями квитанцій, які містяться в матеріалах справи. Однак, позивач не приймала зазначену допомогу, чого вона не заперечувала у судовому засіданні. Також колегія суддів зауважує, що відповідач ОСОБА_4 й надалі має намір матеріально утримувати дітей, про що свідчить визнання ним позовних вимог ОСОБА_2 в частині стягнення аліментів по 1000 грн на кожну дитину.

Крім того, на думку колегії суддів, судом першої інстанції безпідставно не прийнято до уваги висновок органу опіки та піклування Городенківської РДА про недоцільність позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно малолітніх дітей сторін, оскільки він в дійсності відповідає законним інтересам дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_6 та їх батька і є достатньо обґрунтованим (висновок - а.с.61-62).

Також без належної уваги місцевого суду залишилась та обставина, що ОСОБА_4 почав вживати заходи до налагоджування відносин з неповнолітніми дітьми. Про це свідчить його звернення до органу опіки та піклування Городенківської РДА про визначення йому порядку участі у вихованні та спілкуванні з дітьми та відповідне рішення названого органу від 30.12.2016 року (копія рішення - а.с.69).

Таким чином, проаналізувавши детально дійсні обставини справи, колегія суддів зауважує, що в матеріалах справи відсутні об'єктивні та безсумнівні докази винної поведінки ОСОБА_4 та його свідомого нехтування своїми батьківськими обов'язками стосовно малолітніх дітей.

Враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, потреби в застосуванні якого щодо відповідача на даний час немає, а також те, що такий захід може унеможливити в подальшому відновлення відносин батька та дітей, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування рішення суду в частині позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав, яке ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права. В даній справі є правові підстави для ухвалення в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог про позбавлення батьківських прав.

Разом з тим, відповідно до вимог закону та п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», ОСОБА_4. слід попередити про необхідність змінити ставлення до виховання малолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_6, оскільки, на думку колегії суддів, його участь в розвитку та вихованні їх на даний час є недостатньою. На Службу у справах дітей Городенківської РДА необхідно покласти контроль за виконанням відповідачем батьківських обов'язків.

На підставі ст. 164 СК України, п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» та керуючись ст. ст. 307; 309; 313; 319; 324; 325 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Городенківського районного суду від 27 квітня 2017 року у даній справі в частині позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

В задоволенні позовної вимоги ОСОБА_2 про позбавлення ОСОБА_4 відносно його неповнолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, відмовити.

Попередити ОСОБА_4 про необхідність змінити ставлення до виховання дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Покласти на Службу у справах дітей Городенківської районної державної адміністрації контроль за виконанням ОСОБА_4 батьківських обов'язків щодо дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: Я.Д. Горблянський

А.Ю. Малєєв