Провадження № 2/522/2408/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«20» червня 2017 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

при секретарі Шевчик В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Одеської міської ради, та просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на 352/1000 частин квартири загального користування, як знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною пл. 36,8 кв. м., з яких житлова пл. 19,4 кв. м. при цьому в позові зазначила, що вона є головним наймачем та з 29.03.1985 року, зареєстрована і постійно проживає у квартирі загального користування № 22, яка знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Коблевська 15 разом зі своєю родиною, займаючи 3 житлові кімнати житловою площею: 50,69 кв.м.

Позивачка обґрунтовує вимоги тим, що вона разом зі своєю сімєю починаючи з 2001 року відкрито володіли та користувались всією квартирою загального користування, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, проводили відповідні ремонтні роботи, оплачували житлово-комунальні послуги, підтримували квартиру у належному технічному стані. Позивачка доглядала за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та надавала кошти на їх утримання.

30 серпня 1999 року ОСОБА_3 - помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 191535 від 31.08.1999 року витрати на його поховання понесла позивачка.

18 січня 2001 року ОСОБА_2 - померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ЖД № 244900 від 18.01.2001 року, всі витрати на поховання останньої понесла ОСОБА_1, що також підтверджується написом на звороті свідоцтва про смерть серія І-ЖД № 244900 від 18.01.2001 року.

Після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3, залишилась 352/1000 частин квартири загального користування, як знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною пл. 36,8 кв. м., з яких житлова пл. 19,4 кв. м., яка належить останнім на підставі свідоцтва про право власності на житло від 16.03.1998 року.

Також позивачка зазначила, що за час користування вищевказаною квартирою ніхто з родичів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в тому числі відповідачі, не приймали участі у догляді за житлом, не надавали кошти на проведення поточного чи капітального ремонту, не сплачували рахунки за житлово-комунальні послуги, не приймали участі в управлінні майном. Натомість, позивачка постійно та безперервно володіла та відкрито користувалась даним нерухомим майном, у звязку з чим вона просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на 352/1000 частин квартири загального користування, як знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною пл. 36,8 кв. м., з яких житлова пл. 19,4 кв. м.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 у минулих судових засіданнях підтримав позовні вимоги у повному обсязі з викладених в позові підстав, просив їх задовольнити, проте в судове засідання 20.06.2017р. подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, щодо прийняття заочного рішення не заперечував.

Відповідач представник Одеської міської ради у судове засідання не з`явилися, були сповіщені про час і місце розгляду справи належним чином згідно вимог ст. 74 ЦПК України за місцем реєстрації, про що свідчить повідомлення про вручення їм судової повістки. Про причини неявки до суду не повідомляли.

Суд у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки у судове засідання, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у порядку ст. ст. 224-225 ЦПК України при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.

Згідно ст.197 ЦПК України у разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу не здійснюється.

На підставі викладеного, з урахуванням дотримання судом вимог ст. 74 ЦПК України про сповіщення, суд визнає неявку відповідача у судове засідання неповажною, та вважає за можливе розглядати справу за його відсутності в заочному порядку.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, прийнявши докази, що є наявними у матеріалах справи, вислухавши думку представника позивачки, повно і всебічно з'ясувавши обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1, виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом.

Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Позивачка доглядала за ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які були власниками 352/1000 частин квартири та надавала кошти на їх утримання, в підтвердження чого суду надані письмові пояснення сусідів ОСОБА_5, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1995 року та ОСОБА_6, який проживає за адресою: . АДРЕСА_2 з 2001 року, а також свідоцтвом про смерть серія І-ЖД № 244900 від 18.01.2001 року

30 серпня 1999 року ОСОБА_3 - помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 191535 від 31.08.1999 року.

18 січня 2001 року ОСОБА_2 - померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ЖД № 244900 від 18.01.2001 року. Витрати на її поховання понесла позивачка, що підтверджується написом на звороті свідоцтва про смерть серія І-ЖД № 244900 від 18.01.2001 року.

Після їх смерті ніхто з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався, що підтверджується відповіддю на запит суду №1276/01-09 від 12.06.2017р. Першої державної нотаріальної контори ГТУ юстиції Одеській області у вигляді інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, в яких вказано, що відомості щодо відкритих нотаріальних справ та зареєстрованих заяв про прийняття спадщини за громадянами ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Йосипівному - відсутні.

Також відповідно до листа № 2995-06/234 від 14.06.2017 р. Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради на запит суду вбачається що станом на 31.12.2017 року згідно запису в реєстраційній книзі 277пр, стор. 138, р. № 404, право власності на 352/1000 частини квартири АДРЕСА_3 зареєстровано за ОСОБА_2, ОСОБА_3 в рівних частках на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово комунального господарства міськвиконкому Одеської міської ради народних депутатів 16.03.1998 р., р. № 7-13612, дата реєстрації 09.06.1998 року.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових правна нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно від 08.06.2017р. вбачається, що запис право власності за ОСОБА_7 та за ОСОБА_3 відстуній.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 разом зі своєю сімєю відкрито безперервно володіють та користуються квартирою загального призначення №22 по вул. Коблевській, буд. 15 в м. Одесі, проводили відповідні ремонтні роботи, оплачували за житлово-комунальні послуги, підтримували всю квартиру у належному технічному стані.

Таким чином виходячи з наявних в матеріалах справи доказів доведено, що за весь час користування вищевказаною частиною квартири ніхто з родичів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в тому числі відповідач, не приймали участі у догляді за житлом, не надавали кошти на проведення поточного чи капітального ремонту, не сплачували рахунки за житлово-комунальні послуги, не приймали участі в управлінні майном, а також не заявляли вимог про усунення перешкод у користуванні 352/1000 частин квартири загального користування.

Натомість, ОСОБА_1 постійно та безперервно володіла та відкрито користувалась даним нерухомим майном більше ніж 16 років (з січня 2001р.).

Будь-яких доказів, які б спростовували доводи та докази позивача суду не надано.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику у справах про захист права власності на інших речових прав», відповідно до частини першої ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, повязаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Згідно з ч. 1ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона постилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Враховуючи наведене, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Керуючись до ст. 41 Конституції України, ст. ст. 15, 16, 182, 344 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57, 60, ч.4 ст.169, 197, 208-209, 212-215, 218, 224-225 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) право власності за набувальною давністю на 352/1000 частин квартири загального користування, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною пл. 36,8 кв. м., з яких житлова пл. 19,4 кв. м.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Домусчі Л.В.

20.06.2017