Ухвала

іменем України

19 червня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євграфової Є.П., Ізмайлової Т.Л., Карпенко С.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Івано-Франківської установи виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Івано-Франківській області (№ 12) до ОСОБА_4 про виселення без надання іншого житлового приміщення, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 жовтня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 17 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року Івано-Франківська установа виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Івано-Франківській області (№ 12) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про виселення без надання іншого житлового приміщення, посилаючись на те, що на балансі Івано-Франківського слідчого ізолятора перебуває приміщення гуртожитку, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

У кімнаті № 4 гуртожитку проживає ОСОБА_4, який вселився без законних на те підстав, тому він підлягає виселенню без надання іншого жилого приміщення.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 17 січня 2017 року, позов задоволено.

Виселено ОСОБА_4 із квартири АДРЕСА_1, без надання іншого житлового приміщення.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Суд, задовольняючи позов з посиланням на положення ст. ст. 109, 116, 129 ЖК Української РСР, п. 44 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого Радою Міністрів УРСР від 03 червня 1986 року № 208, зазначав, що на балансі Івано-Франківської установи виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Івано-Франківській області (№ 12) знаходиться будівля гуртожитку для особового складу із складськими приміщеннями.

Рішенням Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 24 липня 2008 року № 356 гуртожитку присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1.

У кімнаті № 4 приміщення гуртожитку проживає ОСОБА_4, який вселився без відповідних правовстановлюючих документів на підставі рішення спільного засідання житлово-побутових комісій управління ДПтС України в Івано-Франківській області та Івано-Франківського слідчого ізолятора, яким попередньо розподілені службові квартири.

Ордер ОСОБА_4 не видавався, в кімнаті № 4 він не зареєстрований, договорів найму чи оренди жилого приміщення не укладав.

Рішенням від 13 серпня 2014 року комісія на спільному засіданні житлово-побутових комісій управління ДПтС України в Івано-Франківській області та Івано-Франківського слідчого ізолятора скасувала попередній розподіл службових житлових приміщень в будівлі відомчого гуртожитку до отримання відповідних рішень органу місцевого самоврядування.

Адміністрація СІЗО неодноразово зверталась до відповідача щодо добровільного виселення із займаного жилого приміщення, однак до цього ОСОБА_4 житло не звільнив.

Апеляційний суд, залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, також зазначав, що посилання ОСОБА_4 на те, що його вселення не можна вважати самовільним, оскільки між ним та Івано-Франківським слідчим ізолятором був укладений договір № Г-73 про відшкодування витрат на утримання нерухомого майна та комунальних послуг, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до протоколу Спільного засідання житлово-побутових комісій управління ДПтС України в Івано-Франківській області та Івано-Франківського слідчого ізолятора від 28 січня 2014 року прийнято рішення про попередній розподіл службової квартири № 4 ОСОБА_4 (без зазначення площі), а договір про відшкодування витрат на утримання нерухомого майна та комунальних послуг не містить даних щодо утримання службової квартири, наданої ОСОБА_4, натомість у договорі вказано про зайняття останнім приміщення загальною площею 32 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

При цьому суд правильно застосував норми матеріального права на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами (ст. 212 ЦПК України).

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити та залишити ухвалені судами рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 жовтня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 17 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є.П. Євграфова

Т.Л.Ізмайлова

С.О.Карпенко