АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 534/1537/17 Номер провадження 22-ц/786/2664/17Головуючий у 1-й інстанції Солоха О. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого-судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Пікуля В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Комсомольського міського суду Полтавської області від 21 вересня 2017 року

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом.

Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 21 вересня 2017 року позовну заяву ОСОБА_2 разом з додатками повернуто позивачу, так як заява подана без дотримання порядку, визначеного ч.3 ст.118 ЦПК України.

Ухвалу оскаржила представник позивача, яка в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу і направити справу для продовження розгляду до Комсомольського районного суду Полтавської області.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, з таких підстав.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що позивач може звернутися до суду із таким позовом лише після вирішення питання стягнення аліментів в порядку наказного провадження.

Колегія суддів погоджується з таким висновком районного суду.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.96 ЦПК України,судовий наказ може бути виданий, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитинуоднієї чверті, на двох дітейоднієї третини, на трьох і більше дітейполовини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Частинами 3, 5 ст. 183 СК України визначено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Як вбачається зі змісту прохальної частини позовної заяви ОСОБА_2 заявлено вимогу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки у розмірі однієї четверті від усіх видів заробітку відповідача, яка, згідно з наведеними положеннями закону, має бути розглянута шляхом звернення до суду із заявою про видачу судового наказу.

Доводи апеляційної скарги, що вирішення питання стягнення аліментів можливе як в порядку наказаного, так і позовного провадження, за вибором заявника є власним вибірковим тлумаченням апелянтом положень закону.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 118 ЦПК України позовна заява щодо вимог, визначених участині першій статті 96цього Кодексу, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом.

Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 121 ЦПК України заява повертається у випадку, коли вона подана без дотримання порядку, визначеного частиною третьою статті 118 цього Кодексу.

Отже, законом чітко визначено, що розгляд вимог, визначених у частині першій статті 96цього Кодексу, у порядку позовного провадження можливий лише в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом.

Посилання апелянта на існування спору між сторонами щодо права на утримання дитини не підтверджені належними доказами.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії 1-КЕ № 057172, батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначений відповідач по справі ОСОБА_4

Згідно інформації наданої позивачем місце проживання відповідача відоме і знаходиться у межах території України.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для висновку про наявність між сторонами спору про праву, чи інших обставин, які б потребували вирішення вимог ОСОБА_2 саме у порядку позовного провадження.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідач є громадянином ОСОБА_6 та не працює в Україні нічим не підтверджені та спростовуються змістом позовної заяви.

З огляду на викладене, ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстав для її скасування колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ч.1 п.1, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Комсомольського міського суду Полтавської області від 21 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий-суддя /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_7

/підпис/ ОСОБА_8

Згідно з оригіналом: ОСОБА_1