Провадження № 2/537/124/2017
Справа № 537/5462/16-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.09.2017 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді - Хіневича В. І., при секретарі - Головньової Л. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи Другої державної нотаріальної контори про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Кременчуцької міської ради Полтавської області, згідно якого просив суд визнати право власності на 19/90 будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за правом представлення за ним після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4.

В подальшому ОСОБА_1 в порядку ч. 2 ст. 31 ЦПК України подав заяву про зміну предмету позовних вимог та заміну відповідача, в якій просив замінити відповідача Кременчуцьку міську раду Полтавської області на належного - ОСОБА_2, а також просив суд визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину від 23.07.2013 № 1-767, видане Другою Кременчуцькою державною нотаріальною конторою ОСОБА_2 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказав, що він є рідним племінником ОСОБА_4, який в свою чергу був рідним братом його померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року батька - ОСОБА_5. ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер його дядько ОСОБА_4. Після смерті останнього відкрилась спадщина у вигляді будинку за адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку з чим він, як спадкоємець за представленням, у відповідності до ст. 1262, ст. 1266 Цивільного кодексу України 12.10.2012 року звернувся до Другої Кременчуцької державною нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. В подальшому, 21.10.2016 року він повторно звернувся до Другої Кременчуцької державною нотаріальної контори, з наданням відповідних документів, для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого дядька, але йому було відмовлено у вчинені нотаріальних дій. В ході розгляду справи в суді йому стало відомо, що підставою для відмови йому у видачі свідоцтва про право на спадщину стало те, що Другою Кременчуцькою державною нотаріальною конторою ОСОБА_2 23.07.2013 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 Вказане свідоцтво про право на спадщину видано ОСОБА_2 на підставі рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 12.03.2013 року, яким встановлено факт проживання ОСОБА_2 з померлим ОСОБА_4 однією сім'єю з 1979 року по день смерті останнього. Проте таке свідоцтво видане з порушенням дотримання черговості спадкування за законом, так як він у відповідності до ст. 1262 та ст. 1266 Цивільного кодексу України є спадкоємцем другої черги, а відповідач у відповідності до ст. 1264 Цивільного кодексу України є спадкоємцем четвертої черги. Таким чином, порушенні його права, які підлягають захисту шляхом визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним.

В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_6 уточненні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав вказаних в уточненому позові.

В судове засідання відповідач не з'явилася, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена про причини неявки суд не повідомила.

В судовому представник відповідача ОСОБА_2- адвокат за угодою Гузь Т.О. пояснила, що спочатку позивач подав до суду позовну заяву до відповідача про визнання права власності на будинок в порядку спадкування за правом представлення, яке в подальшому суд, за заявою позивача, залишив без розгляду, а в подальшому позивач подав уточнену позовну заяву про визнання недійсним свідоцтва про права на спадщину, тобто позивач змінив і предмет і підставу позову, що є порушенням процесуального законодавства і не підлягає до задоволення. Відносно відповідача є рішення суду від 12.02.2013 року, згідно якого встановлено факт проживання однією сім'єю відповідача з померлим ОСОБА_4, яке набрало законної сили і на підставі даного рішення суду відповідач і отримала оскаржуване свідоцтвом і ця дія була відома позивачу, при тому, що мати позивача була свідком в суді по даній справі. Згідно рішення нотаріуса позивач не проживав однією сім'єю з померлим ОСОБА_4 і він є спадкоємцем п'ятої черги. Позивач невірно вибрав захист своїх прав, так як навіть при скасуванні даного свідоцтва є відповідна відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії відносно видачі позивачу свідоцтва за заявою останнього.

В судове зсідання третя особа свого представника не направила, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи та всі докази в їх сукупності встановив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видане Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області серія НОМЕР_1 від 07.08.2012 року, актовий запис № 216.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на 19/90 часток домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Як вбачається з копії спадкової справи 261/2012, ОСОБА_1 12.10.2012 року звернувся до Другої кременчуцької державною нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом, як племінник, після померлого ОСОБА_4, яка посвідчена державним нотаріусом Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори Сороколат І.М.

Відповідач ОСОБА_2 20.12.2012 року звернулася до Другої кременчуцької державною нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після померлого ОСОБА_4, яка посвідчена державним нотаріусом Другої кременчуцької державної нотаріальної контори Литвиненко Л.І., але 21.12.2012 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва з підстав недоведеності факту проживання однією сім'єю з померлим та після встановлення факту проживання ОСОБА_2 з померлим ОСОБА_4 однією сім'єю з 1979 року по день смерті останнього рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 12.03.2013 року, ОСОБА_2 23.07.2013 року повторно звернулась до Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори і 23.07.2013 року державним нотаріусом Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори Литвиненко Л.І., на підставі ст. 1261 Цивільного кодексу України ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_4, яке зареєстроване в Спадковому реєстрі 23.07.2013 року за № 34622885.

Постановою державного нотаріуса Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори Литвиненко Л.І. від 21.10.2016 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_10 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4, так як племінники могли б спадкувати в порядку п'ятої черги, як би не було спадкоємців четвертої черги.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Положеннями ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що як позивач ОСОБА_1, так і відповідач ОСОБА_2 у встановлений законом строк звернулись з заявами про прийняття спадщини за законом, при цьому позивач звернувся з такою заявою першим. Окрім того позивачем при подачі такої заяви було зазначено, що документи, які необхідні для одержання свідоцтва про право на спадщину, ним будуть подані додатково. В свою чергу відповідач для прийняття спадщини надала рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 12.02.2013 року, яке набрало чинності 23.02.2013 року, яким встановлено факт проживання однією сім'єю ОСОБА_2 з ОСОБА_4 у період з 1979 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Згідно ч. 1 ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім'я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна.

Також, положеннями Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України Інструкції, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі Порядок), визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину. Зокрема, п. 1.2 главою 10 Порядку передбачено, що при зверненні спадкоємця у зв'язку з відкриттям спадщини нотаріус з'ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна.

Пунктами 2.1. та 2.2 глави 10 вказаного Порядку визначено заведення спадкової справи, а саме, те, що спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів. При заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Разом з тим, згідно п. 2.4. у разі підтвердження факту заведення спадкової справи іншим нотаріусом нотаріус відмовляє заявнику у прийнятті заяви (іншого документа) та роз'яснює право її подачі за місцезнаходженням цієї справи, а у разі потреби (неправильно визначено місце відкриття спадщини) витребовує цю справу для подальшого провадження.

Також вказаним Порядком передбачені дії нотаріуса, які він вчиняє для видачі свідоцтва про право на спадщину. Так, відповідно до п.4.1. глави 10 Порядку при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва, а згідно п.4.2. доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин. Згідно п. 4.6. спадкоємці закликаються до спадкування за законом у порядку черговості. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі: відсутності спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини або відмови від її прийняття.

Справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 Цивільного кодексу України.

Нормами Цивільного кодексу України визначена черговість спадкування за законом та встановлено п'ять черг спадкоємців. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. У п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно. У п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення, а також у п'яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім'ї (ст. ст. 1261-1265 Цивільного кодексу України).

В силу ст. 1258 Цивільного кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Спадкування за правом представлення має місце у випадках встановлених ст. 1266 Цивільного кодексу України, за умови якщо спадкоємець першої - третьої черг спадкування за законом помер до відкриття спадщини. Перелік осіб (спадкоємців), які мають право на спадкування за правом представлення, встановлений нормами ст. 1266 Цивільного кодексу України, є вичерпним.

У відповідності до ч. 3 ст. 1266 Цивільного кодексу України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_1, виданого 27.04.1976 року Крюківським районним РАЦС, актовий запис 328, батьком останнього є ОСОБА_5.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, що підтверджується копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2, виданого відділом РАГС виконкому Кременчуцької міської ради Полтавської області від 21.02.1998 року.

Отже, судом достовірно встановлено, що позивач у відповідності до норм цивільного законодавства має право на спадкування за законом за правом представлення, а отже відноситься до спадкоємців другої черги, а відповідач відноситься до спадкоємців четвертої черги. Окрім того судом встановлено, що оспорюване свідоцтво про право на спадщину видане відповідачу на підставі ст. 1261 Цивільного кодексу України, разом з тим проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК. При цьому як вбачається з матеріалів спадкової справи, нотаріусом не витребувано від всіх спадкоємців, які звернулись для отримання спадщини, зокрема від позивача, документів, які б підтверджували факт родинних відносин між спадкодавцем, що могли б вплинути на встановлення черговості спадкоємців.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що свідоцтво про право на спадщину за законом видане 23.07.2013 року державним нотаріусом Другої кременчуцької державної нотаріальної контори Литвиненко Л.І., на підставі ст. 1261 Цивільного кодексу України ОСОБА_2 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_4, без дотримання належного встановлення кола спадкоємців, що призвело до порушенням визначення черговості спадкоємців.

Відповідно до ст. 1301 Цивільного кодексу України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Положеннями п. 27 Постановою пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 передбачено, що іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що свідоцтво про право на спадщину за законом видане 23.07.2013 року державним нотаріусом Другої кременчуцької державної нотаріальної контори Литвиненко Л.І., на підставі ст. 1261 Цивільного кодексу України ОСОБА_2 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_4 слід визнати недійсним.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 1258,1259, 1261, 1266, 1270 ЦК України, Законом України «Про нотаріат», суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи Другої державної нотаріальної контори про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним - задовольнити.

Визнати свідоцтво про право на спадщину від 23.07.2013 року № 1-767, видане Другою державною нотаріальною конторою на ім'я громадянки ОСОБА_2 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_4 - недійсним.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В. І. Хіневич

Повний текст рішення виготовлено 29.09.2017 року