Справа № 182/1112/17
Провадження № 2/0182/1892/2017
20.06.2017 року Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Рибакової В.В.
при секретарі Затуливітер Н.В.
за участю представника позивача ОСОБА_1., представника ВДВС ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа державний виконавець Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2, про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, -
Позивач 01.03.2017 року звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на наступні обставини.
З 2002 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем ОСОБА_4.
19.01.2003 року у них народився син ОСОБА_5, батьком в свідоцтві про народження якого вказаний відповідач. Вже після народження сина, 20.12.2003 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб, однак 31.08.2005 року шлюб між ними був розірваний.
На підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.09.2005 року з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_6 у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів).
Вважає, що в даному випадку, повинна бути врахована правова позиція Верховного Суду України від 16.01.2015 року у справі № 6-2696цс15, згідно якої «... неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножені на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць)».
Місяць, рікСума, яка підлягає сплаті, грн. Боржником сплаченоРозрахунок пені (сума х 1 % пені х кількість днів у місяці), грн.Розмір заборгованості за місяць, грн.
Січень 2013835,100835,10 х 0,01 х 31 258,88
Березень 2013 835,100835,10 х 0,01 х 31 258,88
Квітень 2013835,100835,10 х 0,01 х 30 250,53
Червень 2013835,100835,10 х 0,01 х 30 250,53
Вона неодноразово намагалась звернутись до відповідача з проханням погасити заборгованість по сплаті аліментів, однак останній на її дзвінки не відповідав. На виклики державного виконавця відповідач також не реагує. Відповідача не турбує, що його дитина у звязку із існуванням заборгованості по сплаті ним аліментів в такому великому розмірі позбавлена можливості
отримувати в достатній кількості харчування, відвідування гуртків та секцій тощо.
Представник позивача в судовому засіданні викладені в позовній заяві обставини та вимоги підтримала, просила їх задовольнити.
Відповідач у судове засідання не зявився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення про отримання судової повістки з викликом на 20.06.2017 року о 15.30 год. (а.с.16), про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення справи чи про розгляд справи за його відсутності, як і заперечень на позов, суду не надав.
Державний виконавець Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Суду пояснив, що з 22.09.2005 року до 01.11.2010 року боржник сплачував аліменти як самостійно, так і шляхом утримання з його заробітку за місцем роботи. З 01.11.2010 року виникла заборгованість по сплаті аліментів. Відповідачу державним виконавцем неодноразово направлялись виклики, попередження про кримінальну відповідальність, був зроблений привід боржника. Відповідач був обізнаний про те, що за ним наявна заборгованість по сплаті аліментів. Йому були розяснені наслідки щодо несплати аліментів. Працівником міліції у відповідача були відібрані письмові пояснення, які 22.03.2013 року були надані державному виконавцю. Однак сам відповідач до державного виконавця так і не зявився. Жодних доказів сплати аліментів за цей період відповідачем представлені не були. 29.02.2008 року було накладено арешт на частину квартири, яка належить відповідачу, а в 2015 році було накладено арешт на все рухоме майно відповідача. Рухоме майно відповідача виявлено не було. З відповіді податкової інспекції було зясовано, що відповідач отримує дохід в Промашконструкції, а травні 2017 року було направлено відповідний запит, однак відповідь та запит не надійшла. В телефонному режимі було зясовано, що відповідач працював в Промашконструкції, однак звільнився.
Суд на підставі ст.224 ЦПК України розглянув справу заочно.
Судом встановлено наступне.
19.01.2003 року народився ОСОБА_5, батьком в свідоцтві про народження якого вказаний відповідач по справі ОСОБА_4, матірю ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження Серія І-КИ № 557099 видане 13.08.2015 року (а.с.7).
Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був роз рваний 31.08.2005 року (а.с.8). Згідно довідки № 253 від 13.02.2017 року, виданого ОСББ «Калина-219» (а.с.6), ОСОБА_5 проживає з позивачем.
З оглянутих в судовому засіданні матеріалів виконавчого провадження № 14558789 вбачається, що відповідач про стягнення з нього аліментів на утримання сина знав, сплачував аліменти як самостійно, також з нього проводилися утримання з заробітку за місцем роботи. Однак, починаючи з листопада 2010 року відповідач перестав сплачувати аліменти.
29.02.2008 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника, яким було накладено арешт на частину квартири, що належить відповідачу.
14.08.2012 року державним виконавцем було винесено постанову про привід боржника. 25.02.2013 року державним виконавцем було повторно винесено постанову про привід боржника. Згідно повідомлення МВС до боржнику було доведено до відома про необхідність явки до державного виконавця 14.09.2012 року об 11.00 год. Боржник у зазначений час не зявився. Згідно повідомлення МВС до боржнику було доведено до відома про необхідність явки до державного виконавця 28.03.2013 року. Боржник у зазначений час не зявився.
24.12.2013 року державним виконавцем було внесено подання про притягнення відповідача до кримінальної відповідальності. Однак згідно відповіді МВС, перевірку за вказаним фактом було завершено у звязку з тим, що позивач не виявила бажання подати заяву за фактом ухилення відповідача від сплати аліментів.
26.08.2014 року державним виконавцем було винесено постанову про привід боржника на 24.09.2014 року на 17.00 год. Згідно повідомлення МВС привід виконано не було, оскільки боржника не було вдома.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач свої аліментні зобовязання належним чином не виконував, знав про існування заборгованості, поважних причин щодо несплати аліментів в цей період судом не встановлено.
Статтею 180 СК України встановлено обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.
Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду Україн и від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розяснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.
Відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Верховний Суд України у справі за № 6-300цс16 висловив таку правову позицію.
Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.
Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обовязку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.
Отже, пеня за прострочення зі сплати аліментів нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником аліментів свого обовязку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, після чого розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем підсумовується та визначається загальна сума пені за порушення аліментних зобовязань.
Виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, то за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.
При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.
Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).
Відповідно до правового висновку, висловленого в Постанові Верховного Суду України від 16.03.2016 року у справі № 6-300цс16, з урахуванням правової природи пені як дієвого стимулу належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, за який не сплачено аліменти.
Аналогічна правова позиція викладена і у Постанові Верховного Суду від 03.02.2016 року у справі №6-1477цс15.
У задоволенні вимог в частині допущення до негайного виконання рішення суду слід відмовити, так як нормами ст.367 ЦПК України не передбачено допуск до негайного виконання в даному випадку.
У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.
Керуючись ст.ст.10,11,60,61,88,209,212-215,218,224-226,367 ЦПК України, ч.1 ст.196 СК України, -
Позовну заяву ОСОБА_3 задовольнити частково.
В іншому відмовити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп. (шістсот сорок грн. 00 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області (м. Кривий Ріг) через суд першої інстанції потягом десяти днів з дня його проголошення.
Суддя: ОСОБА_7