Справа № 308/9468/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2017 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Фазикош О.В., за участю секретаря Рабош А.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгород цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, 13 вересня 2016 року звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів.

Сторони в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Клопотань про відкладення справи до суду не надходило.

У призначені судові засідання позивач не одноразово на зявлявся, зокрема 29 червня 2017 року, ні позивач, ні його представник у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені в порядку ст. 76 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення справи до суду не надходило.

Згідно з ст. 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 3 ст. 27 ЦПК України установлено, що особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов'язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

У рішенні Європейського Суду від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Аналіз викладених вище обставин неявки в судові засідання заявника, якому було відомо про провадження у справі, дає підстави стверджувати про неналежне здійснення своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов'язків, що виразилися у відсутності інтересу до поданої до суду заяви, що призвело до затягування судового розгляду даної справи, яка тривалий час не може бути вирішена по суті предявленого позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає заяву без розгляду.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не зявився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Крім цього, ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 4 листопада 2016 року у даній справі вжито заходів щодо забезпечення позову шляхом: накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка мешкає за адресою: м. Ужгород, вул. Долгоша, 47, в межах суми позовних вимог - 106666,80 грн. на час розгляду справи судом до набрання рішенням законної сили; накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який мешкає за адресою: м. Львів, вул. Вигоди, 21/49, в межах суми позовних вимог - 47287,80 грн. на час розгляду справи судом до набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч. 3 та ч. 6 ст. 154 ЦПК, заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Згідно розяснень, що містяться в пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Враховуючи зазначені обставини та те, що заходи забезпечення позову по цивільній справі № 308/9468/16-ц за позовною заявою ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору товариство з обмеженою відповідальністю Магазин Взуття про стягнення грошових коштів, були вжиті судом за заявою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2, суд приходить до висновку про необхідність скасування таких заходів забезпечення позову.

На підставі наведеного, беручи до уваги підстави для залишення позову без розгляду у звязку з повторною неявкою позивача, встановлені норми ЦПК України, який не повязує причини повторної неявки з їх поважністю, суд приходить до висновку, що позовну заяву слід залишити без розгляду, а вжиті судом заходи щодо забезпечення позову скасувати.

Керуючись статтями 1, 27, 76, 154, 169, 207-210 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів - залишити без розгляду.

Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 4 листопада 2016 року у цивільній справі № 308/9468/16-ц, у вигляді накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка мешкає за адресою: м. Ужгород, вул. Долгоша, 47, в межах суми позовних вимог - 106666,80 грн. та накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який мешкає за адресою: м. Львів, вул. Вигоди, 21/49, в межах суми позовних вимог - 47287,80 грн. - скасувати.

Розяснити позивачу право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 (пяти) днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_5