РОЗІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 327/161/17
Провадження № 2/327/78/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.06.2017 року смт.Розівка

Розівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Антіпової Т.А.,

при секретарі судового засідання Літвіновій Т.А.,

за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Розівського районного суду Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Розівська державна нотаріальна контора про поділ сумісного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Розівського районного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_2, в якому просить суд: визнати нежиле приміщення кафе «Чайка», розташоване за адресою: с. Новомлинівка, вул. Центральна (колишня Леніна), буд. 62, Розівського району, Запорізької області, згідно договору купівлі продажу від 23 березня 2004 року, вартість якого відповідно до висновку експертно оціночно-будівельного дослідження станом на 19.04.2017 року складає 61800 грн. та земельну ділянку площею 0,0915 га., розташовану за адресою с. Новомлинівка, вул. Центральна (колишня Леніна), буд. 62, Розівського району, Запорізької області, згідно договору купівлі продажу від 26 грудня 2005 року, вартістю за 1 кв. м. 126,05 грн. спільною сумісною власністю колишнього подружжя ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, яка померла 07.12.2012 року; в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ним право власності на ? частку: нежилого приміщення кафе «Чайка», розташованого за адресою с. Новомлинівка, вул. Центральна (колишня Леніна), буд. 62, Розівського району, Запорізької області, згідно договору купівлі продажу від 23 березня 2004 року, вартість якого відповідно до висновку експертного оціночно-будівельного дослідження станом на 19.04.2017 року складає 61800 грн.; та на ? частку земельної ділянки площею 0,0915 га., розташованої за адресою с. Новомлинівка, вул. Центральна (колишня Леніна), буд. 62, Розівського району, Запорізької області, згідно договору купівлі продажу від 26 грудня 2005 року, вартістю за 1 кв. м. 126,05 грн.; припинити право спільної сумісної власності відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та його колишньої дружини ОСОБА_3, яка померла 07.12.2012 року, на нежиле приміщення кафе «Чайка», розташоване за адресою с. Новомлинівка, вул. Центральна (колишня Леніна), буд. 62, Розівського району, Запорізької області, згідно договору купівлі продажу від 23 березня 2004 року, вартість якого відповідно до висновку експертного оціночно-будівельного дослідження станом на 19.04.2017 року складає 61800 грн., та земельну ділянку площею 0,0915 га., розташованої за адресою с. Новомлинівка, вул. Центральна (колишня Леніна), буд. 62, Розівського району, Запорізької області, згідно договору купівлі продажу від 26 грудня 2005 року, вартістю за 1 кв. м. 126,05 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що з 17.09.1994 року по 17.07.2012 року перебував у шлюбі з ОСОБА_3, від якого вони мають дочку ОСОБА_2. За час шлюбу подружжям було придбано наступне майно: нежиле приміщення кафе «Чайка», розташоване за адресою: с. Новомлинівка, вул. Центральна (колишня Леніна), буд. 62, Розівського району Запорізької області, згідно договору купівлі продажу від 23.03.2004 року, та земельна ділянка площею 0,0915 га, розташована за адресою: с. Новомлинівка, вул. Центральна (колишня Леніна), буд. 62, Розівського району Запорізької області. згідно договору купівлі продажу від 26.12.2005 року. 07.12.2012 року ОСОБА_3 померла. Після її смерті відкрилась спадщина на даний обєкт нерухомості та земельну ділянку, спадкоємицею якого, відповідно до ч.4 ст. 1268 ЦК України, є відповідач по справі ОСОБА_2. 31.03.2017 року з метою розподілу спільно набутого під час шлюбу з покійною ОСОБА_3 майна та отримання свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, позивач звернувся до Державного нотаріуса Розівської державної нотаріальної контори, проте нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії в звязку з тим, що видача такого свідоцтва колишньому подружжю не передбачена, оскільки шлюб між ним та ОСОБА_3 на час її смерті розірвано.

В судове засідання позивач не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, обставини викладені в позовній заяві підтвердив та просив задовольнити у повному обсязі.

Відповідач та її представник в судове засідання також не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суду надали заяви, в яких просять розглядати справу у їх відсутність, проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не заперечують, позовні вимоги визнають в повному обсязі, обставини викладені в позовній заяві підтверджують та не оспорюють.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надавши суду заяву, відповідно до якої справу просить розглядати у відсутність представника Розівської районної державної нотаріальної контори Запорізької області, проти задоволення заявлених вимог ОСОБА_1 не заперечує.

Виходячи з вищевикладеного, а також положень ч. 2 ст. 158, ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, зясувавши позицію сторін, викладену в письмових заявах, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до наступних висновків.

За вимогами ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч.1 ст.11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

На підставі ст.57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

17.09.1994 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виконкомом Новомлинівської сільської ради народних депутатів зареєстровано шлюб, актовий запис №06. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище: дружині ОСОБА_4 (а.с. 7).

Рішенням Розівського районного суду Запорізької області від 17.07.2012 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано (а.с. 8).

Від шлюбу мають дочку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 31).

Відповідно до договору купівлі продажу від 23.03.2004 року ОСОБА_3 під час перебування у шлюбі з ОСОБА_1 придбала у власність нежиле приміщення кафе «Чайка», розташоване за адресою: с. Новомлинівка, вул. Центральна (колишня Леніна), буд. 62, Розівського району Запорізької області за 8 284,00 грн. (а.с.11).

Як вбачається з Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Комунального підприємства «Розівський комунгосп» №3494509 від 05.05.2004 року та технічного паспорту на нежиле приміщення, власником нежилого приміщення кафе «Чайка», розташованого за адресою: с. Новомлинівка, вул. Центральна (колишня Леніна), буд. 62, Розівського району Запорізької області, є ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 23.03.2004 року, реєстровий №379 (а.с.12, 15-17).

Окрім цього, за період шлюбу ОСОБА_3 придбала земельну ділянку, несільськогосподарського призначення, кадастровий номер: :03:001:0002, площею 0,0915 га, розташовану за адресою: с. Новомлинівка, вул. Центральна (колишня Леніна), буд. 62, Розівського району Запорізької області, згідно договору купівлі продажу від 26.12.2005 року, що також підтверджується Витягом з Державного реєстру правочинів № 1947462 від 26.12.2005 року (а.с. 13, 14).

Відповідно до відповіді Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області № 110-0.34-2/143-17 від 21.04.2017 року на земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0002, що розташована за адресою: с. Новомлинівка, вул. Центральна (колишня Леніна), буд. 62, Розівського району Запорізької області, площею 0,0915 га, цільове призначення для іншої комерційної діяльності, зареєстровано державний акт на імя ОСОБА_3 серія ЯГ №311355, про що у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди вчинено запис за № 20 від 22.10.2007 року (а.с. 18).

07.12.2012 року ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 2539000 (а.с. 22).

Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 37/2013 від 10.04.2013 року після померлої 07.12.2012 року ОСОБА_3, до Розівської державної нотаріальної контори звернулась мати померлої гр. ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, з заявою про відмову від належної їй спадщини, яка залишилась після смерті її доньки, на користь ОСОБА_2. Заведена спадкова справа, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 33719897 від 10.04.2013 року. Свідоцтва про право на спадщину не видавались.

Постановами державного нотаріуса Розівської державної нотаріальної контори від 31.03.2017 року № 259/02-31 та 260/02-31 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, яке складається з нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: с. Новомлинівка, вул. Центральна (колишня Леніна), буд. 62, Розівського району Запорізької області та земельної ділянки, що знаходиться за адресою: с. Новомлинівка, вул. Центральна (колишня Леніна), буд. 62, Розівського району Запорізької області, в звязку з тим, що на момент смерті ОСОБА_3 шлюб між нею та ОСОБА_1 за рішенням Розівського районного суду Запорізької області від 17.07.2012 року був розірваний, а також до нотаріальної контори не було надано Державного акту на право власності на земельну ділянку ЯГ № 311355, виданий Новомлинівською сільською радою Розівського району Запорізької області 22.10.2007 року на імя ОСОБА_3 (а.с. 9-10).

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст. 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Згідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

Положеннями ч. 1-2, 4-5 ст. 71 СК України визначено, що майно, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Згідно з ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1-2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року N 11, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшень, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності.

Судом встановлено, що нежиле приміщення кафе «Чайка», яке розташоване за адресою: с. Новомлинівка, вул. Центральна (колишня Леніна), буд. 62, Розівського району Запорізької області, а також земельна ділянка несільськогосподарського призначення, кадастровий номер: :03:001:000, площею 0,0915 га, розташована за адресою: с. Новомлинівка, вул. Центральна (колишня Леніна), буд. 62, Розівського району Запорізької області, були придбані під час перебування ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі, а тому є спільним майном подружжя.

Таким чином, встановивши загальний обсяг спільного майна подружжя, суд виходить із принципу рівності часток дружини і чоловіка у такому майні та при вирішенні питання про присудження певної речі одному з подружжя, зважаючи, що нежиле приміщення кафе «Чайка» та земельна ділянка є неподільними речами, вважає за необхідне вирішити питання про визначення ідеальних часток у майні, без реального поділу цього майна.

З огляду на викладене, суд вважає необхідним без реального поділу майна в натурі лише визнати ідеальні частки подружжя в цьому майні, яке є спільною сумісною власністю подружжя і частки якого за сторонами визнаються рівними, та змінити режим спільної сумісної власності подружжя на ці об'єкти на режим спільної часткової власності.

На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання за позивачем права власності на ? частку спірного майна, а саме: в порядку поділу спільного сумісного майна слід визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку нежилого приміщення кафе «Чайка», яке розташоване за адресою: с. Новомлинівка, вул. Центральна (колишня Леніна), буд. 62, Розівського району Запорізької області, та на ? частку земельної ділянки несільськогосподарського призначення, кадастровий номер: :03:001:000, площею 0,0915 га, розташована за адресою: с. Новомлинівка, вул. Центральна (колишня Леніна), буд. 62, Розівського району Запорізької області.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 60, 68, 69, 70, 71 СК України, ст.ст. 183, 1361, 1269 ЦК України, п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 61, 88, 179, 209, 212-215, 218, 223, 292, 294 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати нежиле приміщення кафе «Чайка», розташоване за адресою: с. Новомлинівка, вул. Центральна (колишня Леніна), буд. 62, Розівського району Запорізької області, та земельну ділянку несільськогосподарського призначення, кадастровий номер: :03:001:000, площею 0,0915 га, розташовану за адресою: с. Новомлинівка, вул. Центральна (колишня Леніна), буд. 62, Розівського району Запорізької області, спільною сумісною власністю колишнього подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

В порядку поділу спільного сумісного майна колишнього подружжя за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати право власності на:

- ? частку нежилого приміщення кафе «Чайка», розташованого за адресою: с. Новомлинівка, вул. Центральна (колишня Леніна), буд. 62, Розівського району Запорізької області;

- ? частку земельної ділянки несільськогосподарського призначення, кадастровий номер: :03:001:000, площею 0,0915 га, розташовану за адресою: с. Новомлинівка, вул. Центральна (колишня Леніна), буд. 62, Розівського району Запорізької області.

Припинити право спільної сумісної власності колишнього подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на нежиле приміщення кафе «Чайка», розташоване за адресою: с. Новомлинівка, вул. Центральна (колишня Леніна), буд. 62, Розівського району Запорізької області, та земельну ділянку несільськогосподарського призначення, кадастровий номер: :03:001:000, площею 0,0915 га, розташовану за адресою: с. Новомлинівка, вул. Центральна (колишня Леніна), буд. 62, Розівського району Запорізької області.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції - Розівський районний суд Запорізької області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-денного строку з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду відповідно до частини 1 ст. 223 ЦПК України набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Т.А. Антіпова