Номер провадження: 22-ц/785/9167/17
Номер справи місцевого суду: 2-7726/10
Головуючий у першій інстанції Загороднюк В. І.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

01.12.2017 року м. Одеса

Суддя-доповідач апеляційного суду Одеської області Сегеда С.М., розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Марфін Банк" на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 13 червня 2013 року про перегляд заочного рішення, на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2013 року та на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2017 року про розяснення рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Публічне акціонерне товариство „Марфін Банк" про визнання договору купівлі-продажу частково недійсним, про визнання права власності на нерухоме майно,

встановив:

26 березня 2010 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним позовом в якому просила визнати частково недійсним в частині покупця договір купівлі-продажу від 20 вересня 2007 року нерухомого майна - нежитлового приміщення площею 87,2 кв.м. за адресою АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу р. № 1227; визнати її покупцем за вказаним договором; визнати за нею право власності на нежитлове приміщення площею 87,2 кв. м. за адресою АДРЕСА_1.

Свої вимоги мотивувала тим, що в травні 2007 року вона звернулась до відповідача з проханням підшукати їй приміщення в м. Одесі, яке можливо було б переобладнати під офіс і в подальшому використовувати в комерційних цілях. ОСОБА_4 працювала в Одесі керівником філії з продажу нерухомості і справляла враження порядної людини. В вересні 2007 року відповідачка зателефонувала їй, що вона знайшла приміщення, яке можна придбати. Вона приїхала в Одесу та відповідачка показала їй приміщення за адресою АДРЕСА_1, яке їй сподобалось та вона вирішила його купувати. Вони з відповідачкою зустрілись з власником цього приміщення ОСОБА_5, домовились щодо всіх істотних умов купівлі-продажу, але нотаріальне посвідчення договору відклали, тому що в неї не вистачило грошей. Сума нестачі була 480 000 гривень, така сума в неї була та вони перенесли нотаріальне посвідчення угоди на два тижні, щоб у неї була можливість за цей час привезти в Одесу гроші. Певну суму грошей, яка дорівнює 180 000 доларів США, вона залишила ОСОБА_4, а решту повинна була привезти з собою на угоду.

Однак в обумовлений час приїхати в Одесу вона не змогла, про що телефонувала ОСОБА_4 і просила, щоб вона відклала нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу. ОСОБА_4 пояснила, що власник приміщення чекати не бажає і якщо ми будемо переносити купівлю-продаж, то можемо втратити цей об'єкт. Для того, щоб цього не відбулось, ми домовились з ОСОБА_4, що вона розрахується за приміщення і оформить його на себе, а в подальшому переоформить на неї. ОСОБА_4 так і зробила.

Під час нотаріального оформлення угоди купівлі-продажу нежитлового приміщення, яке розташоване в АДРЕСА_1, ОСОБА_4 виступила в ролі покупця, розрахувалась з продавцем її грошима, доклавши незначну частку своїх, які вона їй згодом повернула. Отже за договором купівлі-продажу від 20 вересня 2007 року, укладеним між ОСОБА_5 як продавцем і ОСОБА_4 як покупцем, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гуряновою Л.Г. р. № 1227, бланк ВКА 062623 нежитлове приміщення площею 87,2 кв.м., розташоване за адресою АДРЕСА_1 фактичним набувачем була вона.

Справа була розглянута у відсутність представника третьої особи.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_3 були задоволені у повному обсязі.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2010 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 було відмовлено.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13 червня 2013 року заяву ОСОБА_6 про перегляд заочного рішення було задоволено, та справа призначена до розгляду.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_8 були задоволені.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2017 року було постановлено ухвалу про роз'яснення вказаного вище рішення суду першої інстанції в частині того, що ОСОБА_3 вважається покупцем за договором купівлі-продажу від 20 вересня 2007 року з моменту набрання чинності рішенням суду від 10 грудня 2013 року та, що вказане рішення суду є підставою для реєстрації за ОСОБА_3 права власності на нежитлове приміщення площею 87,2 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 та внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

20 листопада 2017 року від ПАТ «Марфін Банк» надійшла апеляційна скарга на зазначені вище судові рішення із недоплатою судового збору та із заявою про поновлення строку на її подання.

Отже, апеляційна скарга ПАТ «Марфін Банк» не може бути прийнята до розгляду апеляційною інстанцією, оскільки не в повному обсязі відповідає вимогам ст. 295 ЦПК України.

Як було зазначено вище, апеляційна скарга ПАТ «Марфін Банк» надійшла до суду 20 листопада 2017 року, тобто майже через п'ять років після ухвалення оскаржуваного рішення суду, ухвали про перегляд заочного рішення та отримання їх апелянтом, та більше ніж через місяць після ознайомлення із матеріалами справи та отриманням ухвали про роз'яснення рішення про які відповідач знав, оскільки в матеріалах справи маються повідомлення про отримання зазначених рішень представником апелянта (а.с. 131,132, 140).

У відповідності до ч. 3 ст. 297 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, встановлених ст. 294 цього Кодексу, і особа яка її подала не порушує питання про поновлення цього строку, або підстави, вказані нею в заяві, визнані неповажними.

При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, причиною пропуску строку представник апелянта зазначає, що про оскаржувані рішення їм не було відомо та отримали вони їх лише 01 листопада 2017 року, що спростовується матеріалами справи та не може бути визнано судом в якості поважності причин пропуску строку.

Оскільки причини пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення, які зазначив апелянт у своїй апеляційній скарзі не можуть бути визнані судом поважними, їх апеляційна скарга підлягає залишенню без руху для надання апелянтом інших підстав для поновлення строку.

Крім того, у відповідності до п. 1 ст. 4 Закону України „Про судовий збір", який набрав чинності з 01.11.2011 року, із змінами внесеними ЗУ № 1774-VIII від 06.12.2016 року, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

При цьому, апеляційний суд виходить з положень п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», що ставка судового збору за подання апеляційної скарги фізичною особою на рішення суду немайнового характеру дорівнює 110 % від суми яка підлягала сплаті у суді першої інстанції (1600х110 %=1760грн. збір за рішення).

Також, апеляційний суд виходить з положень п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», що ставка судового збору за подання апеляційної скарги юридичною особою на ухвалу суду дорівнює розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1600 х 2 = 3200 грн.). Оскільки апелянтом при поданні апеляційної скарги було сплачено судовий збір лише у розмірі 1760 грн., то на даний час ПАТ «Марфін Банк» належить сплатити на користь державного бюджету України судовий збір у сумі 3200 грн. за наступними реквізитами:

Отримувач: УК у м.Одесі/Малиновськ.р-н/22030101, , р/р 0007, МФО 828011, Банк отримувача: ГУ ДКСУ в Одеській області, призначення платежу: Судовий збір, Код 02892913, пункт 1.8 КБК 22030001.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає залишенню без руху до усунення вказаних недоліків.

При цьому, звертається увага апелянта на те, що відповідно до ст. 9 ч. 2 Закону України «Про судовий збір» суд перед відкриттям провадження у справі перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, у зв`язку з чим апелянту слід надати квитанцію (іншій платіжний документ) про сплату судового збору у зазначеній вище сумі із відміткою фінансової установи про зарахування коштів до Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ч. 5 ст. 295, ч. 2 ст. 297 ЦПК України, суддя-доповідач

ухвалив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Марфін Банк" на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 13 червня 2013 року про перегляд заочного рішення, на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2013 року та на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2017 року про розяснення рішення залишити без руху, про що повідомити скаржника.

Для усунення недоліків надати строк, встановлений ч.1 ст. 121 ЦПК України, та роз'яснити скаржнику, що в разі неусунення недоліків апеляційної скарги в частині сплати судового збору у п`ятиденний термін з моменту отримання копії цієї ухвали, їх апеляційна скарга буде вважатися неподаною та повернута ї

йому.

Для усунення недоліків надати строк, встановлений ч.3 ст. 297 ЦПК України, та роз'яснити апелянту, що в разі неусунення недоліків апеляційної скарги в частині пропуску строку на апеляційне оскарження у тридцятиденний термін з моменту отримання копії цієї ухвали, у відкритті апеляційного провадження їм буде відмовлено.

Копію ухвали судді невідкладно надіслати заявнику апеляційної скарги.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області С.М. Сегеда