Провадження № 2/522/7682/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2017 року Приморський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого - судді Чернявської Л.М.

при секретарі Прусс О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРРАКС» ЛТД про визнання договору чинним та визнання майнового права,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовними вимогами до товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРРАКС» ЛТД (32428789) про визнання договору комісії на будівництво обєкту нерухомості №52 від 09 березня 2005 року укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «ТЕРРАКС» ЛТД, права та обовязки за яким у відповідності до угоди №1 до вказаного договору набув позивач, чинним. Також просив визнати майнові права ОСОБА_1 на обєкт нерухомості: апартаменти будівельний номер №12а загальною площею 109,8 кв.м., розташованих на 2 поверсі в 20-ти поверховій секції сімейно-оздоровчого комплексу у м. Одесі, 8-а станція Великого Фонтану, провулок Морехідний, 2/2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09 березня 2005 р. між ОСОБА_2 та ТОВ «ТЕРРАКС» ЛТД було укладено договір комісії №52 на будівництво об'єкта нерухомості. У відповідності до вказаного договору ТОВ «ТЕРРАКС» зобов'язалось виконати доручення позивача здійснивши всі фактичні та юридичні дії необхідні для будівництва об'єкта нерухомості сімейно-оздоровчого комплексу, розташованого у м. Одесі, 8-а станція Великого Фонтану, провулок Морехідний, 2/2, з метою передачі у власність позивача апартаментів будівельний №12а, загальною площею 109,8 кв.м., розташованих на 2-му поверсі в 20-ти поверховій секції сімейно-оздоровчого комплексу. Строк реалізації доручення визначено п.4.1., 6.1. договорів комісії, відповідно до яких, до 25 грудня 2007 р. відповідач зобов'язувався ввести до експлуатації закінчений будівництвом сімейно-оздоровчий комплекс і впродовж 45-днів передати у власність апартаменти. Проте відповідач вказане зобов'язання по передачі апартаментів у власність позивача не виконав, будівництво не завершено, до експлуатації об'єкт нерухомості не введено. 14 квітня 2017 р. до договору було укладено трьохсторонню угоду №1 згідно якої ОСОБА_3 передав всі свої права і обовязки за договором №52 від 09.03.2005 р. новому комітенту позивачу. Таким чином з 14 04.17 р. позивач отримав всі права і зобовязання за договором №52. 28 квітня 2017 р. позивачу надійшов лист відповідача, яким йому запропоновано здійснити відповідну доплату за договором №52 від 09.03.2005 р. у сумі1 126 167,42 грн. у звязку з подорожчанням будівництва. Листом від 05.05.2017 р. на адресу відповідача, позивач із запропонованою доплатою за договором комісії не погодився, оскільки зазначена доплата не передбачена умовами договору. Листом від 10 травня 2017 р. відповідач повідомив, що оскільки комітент відмовився від фактичного прийняття майна за вищою ціною, ніж була вказана у договорі, відповідач вважає договір комісії №52 від 09.03.2005 р. таким, що втратив чинність. Грошові кошти, які відповідачем було отримано за вказаним договором підлягають поверненню позивачу після надання відповідного розрахункового рахунку. Таким чином позивач вважає, що відповідачем порушені права позивача щодо отримання у власність апартаментів згідно договору комісії №52 від 09.03.2005 р., та вважає, що договір комісії є чинним.

Сторони в судове засідання не зявилися. Представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити. Представник відповідача, також звернувся до суду з заявою про розгялд справи у його відсутності, просив відмовити у задоволені позову. Надав суду письмові заперечення, в яких зазначає, що доводи позивача не ґрунтуються на діючому законодавстві. Позивачу належало зобовязальне право вимоги до відповідача, яке позивач втратив відмовившись від прийняття майна за вищою ціною. Предметом договору комісії є апартаменти в об'єкті будівництва, які після завершення будівництва та вводу до експлуатації обєкта будівництва, стають окремим майном на яке виникають майнові (речові) права. Окрім того, згідно ст.1011 ЦК України, за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента. Комітент, у відповідності до ч.1 ст.1016 ЦК України, зобовязаний забезпечити Комісіонера усім необхідним для виконання обовязку перед третьою особою. Згідно ч.4 ст. 1017 ЦК України, якщо комісіонер купив майно за вищою ціною, ніж була погоджена, комітент має право не прийняти його, заявивши про це комісіонерові в розумний строк після отримання від нього повідомлення про цю купівлю. Таким чином, ТОВ «ТЕРРАКС» ЛТД вважає, що відмова позивача від прийняття апартаментів за вищою ціною, ніж була погоджена сторонами у договорі комісії, є відмовою комітента приймати майно за вищою ціною, що в свою чергу дало підстави Комісіонеру вважати договір комісії №52 від 09.03.2005 року припиненим.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Рішенням Одеської міської ради № 14 квітня 2010 року № 5848-V Товариству з обмеженою відповідальністю «ТЕРРАКС» ЛТД передано у довгострокову оренду, строком на 25 років, в тому числі на 5 років для завершення будівництва, земельну ділянку, площею 3.14 га, за адресою: м. Одеса, 8-станція Великого Фонтану, для завершення будівництва сімейно-оздоровчого комплексу із земель раніше наданих ВАТ «ЧРЦТ». Рішенням Одеської міської ради від 8 квітня 2011 року № 620-V внесені зміни у вказане рішення Одеської міської ради в частині уточнення адреси будівництва сімейно-оздоровчого комплексу, а саме: «8-станція Великого Фонтану» - «провулок Морехідний, 2/2».

ТОВ «ТЕРРАКС» ЛТД є замовником будівництва Сімейно-оздоровчого комплексу на 8-й станції Великого Фонтану у м. Одесі, провулок Морехідний, 2/2 та виступає комісіонером за укладеними договорами комісії. Будівництво сімейно-оздоровчого комплексу не завершено.

09 березня 2005 року між ОСОБА_2 та ТОВ «ТЕРРАКС» ЛТД укладено договір комісії №52 на будівництво об'єкта нерухомості. У відповідності до вказаного договору ТОВ «ТЕРРАКС» зобов'язалось виконати доручення позивача здійснивши всі фактичні та юридичні дії необхідні для будівництва об'єкта нерухомості сімейно-оздоровчого комплексу, розташованого у м. Одесі, 8-а станція Великого Фонтану, провулок Морехідний, 2/2, з метою передачі у власність позивача апартаментів будівельний №12а, загальною площею 109,8 кв.м., розташованих на 2-му поверсі в 20-ти поверховій секції сімейно-оздоровчого комплексу. Строк реалізації доручення визначено п.4.1., 6.1. договору комісії, відповідно до яких, до 25 грудня 2007 р. відповідач зобов'язувався ввести до експлуатації закінчений будівництвом сімейно-оздоровчий комплекс і впродовж 45-днів передати у власність апартаменти.

14 квітня 2017 року до договору комісії №52 було укладено трьохсторонню угоду №1 згідно якої ОСОБА_3 передав всі свої права і обовязки за договором №52 від 09.03.2005 р. новому комітенту ОСОБА_1 Таким чином з 14 квітня 2017 року позивач отримав всі права і зобовязання за договором комісії.

Відповідно до п.1.1. договору комісії №52 від 09 березня 2005 р., права та обовязки за яким набув позивач, комісіонер в особі ТОВ «ТЕРРАКС» ЛТД зобов'язувався за плату та в тому числі за рахунок комітента, здійснити усі фактичні та юридичні дії, необхідні для будівництва об'єкта нерухомості сімейно - оздоровчого комплексу цілорічної дії, розташованого на 8-й станції Великого Фонтану у м. Одесі, провулок Морехідний, 2/2. Зазначений договір було укладено з ціллю передачі у власність комітенту частини вказаного об'єкта нерухомості згідно п.1.4. договору, а саме апартаментів за будівельним №12а загальною площею 109,8 кв.м., розташованих на 2 поверсі 20-ти поверхової секції сімейно - оздоровчого комплексу, за що комітент сплачує комісіонеру комісійну плату, що складає 0,5 % від загальної ціни договору,.

Порядок розрахунків за вказаним договором зазначений у додатку №2 до вказаного договору, який є невід'ємною його частиною. Відповідно додатку №2 до вказаного договору до 25 червня 2007р. комітент мав здійснити оплату 95% вартості ціни договору та комісійної плати на розрахунковий рахунок, зазначений у договорі, 5% комітент зобов'язувався сплатити при передачі документів, необхідних для оформлення права власності на апартаменти. Зобов'язання позивача щодо сплати 95% вартості ціни договору та комісійної плати було виконано, що підтверджується відповідними банківськими квитанціями та не заперечувалось відповідачем.

Згідно п. 1.2. реалізація доручення Комітента за даним договором здійснюється Комісіонером шляхом укладення з відповідними організаціями та підприємствами договорів на проведення будівельних та інших робіт, необхідних для спорудження об'єкта нерухомості та введення його в експлуатацію, і передачі апартаментів Комітенту у власність, а також здійснення контролю над виконанням робіт з будівництва об'єкта нерухомості. П.1.3. договору вказує, що виступаючи від свого імені, Комісіонер самостійно укладає договори на проведення будівельних та інших робіт, необхідних для спорудження об'єкта нерухомості з третіми особами.

По виконанню даного договору Комітент стає власником апартаментів, що є предметом цього договору. В свою чергу Комітент, у відповідності до умов договору, у будь-який час може відмовитись від подальшої дії договору з відшкодуванням йому Комісіонером всіх внесених за договором сум, за вирахуванням комісійної винагороди, банківських витрат, та витрат повязаних з обслуговуванням апартаментів. Зазначені умови договору також повністю кореспондують зі ст. 1013 ЦК України, яка зазначає, що Комітент повинен виплатити комісіонерові плату в розмірі та порядку, встановлених у договорі комісії. Якщо договір комісії не був виконаний з причин, які залежали від комітента, комісіонер має право на комісійну плату на загальних підставах. У разі розірвання або односторонньої відмови від договору комісії комісіонер має право на плату за фактично вчинені дії. Також комітент має право вимагати від Комісіонера відступлення права вимоги до особи, з якою Комісіонер уклав договір на виконання цього договору комісії, у разі порушення умов договору з Комісіонером третьою особою. Окрім вищевказаних прав, та як зазначалося вище, Комітент після закінчення будівництва та введення обєкту до експлуатації має право отримати у власність апартаменти згідно інших умов договору та вимагати усунення недоліків у цих апартаментах, отримувати інформацію о ході будівництва, оглянути побудовані апартаменти, та вимагати від Комісіонера виконання останнім інших умов договору, за умови виконання комітентом своїх зобовязань за договором.

У даному випадку договір комісії хоча і є змішаним договором, проте за своєю суттю є договором про надання послуг чи посередницьким договором, який породжує у субєкта зобов'язальне право вимагати від іншої особи (комісіонера) надання (передачі) речі після її виготовлення (створення).

Згідно ст.1011 ЦК України, за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента. Зазначена норма не містить жодних обмежень щодо сфери застосування договорів комісії.

У відповідності до листа ТОВ «ТЕРРАКС» ЛТД №7/1 від 25 квітня 2017 року відповідач інформує позивача про сформовану остаточну вартість апартаментів з урахуванням додаткових витрат комісіонера, які здійснені останнім на виконання укладеного договору комісії №52 від 09 березня 2005 р., та пропонує позивачу прийняти апартаменти за вищою ціною, ніж вказана у договорі, чи відмовитьсь від такого прийняття. Таким чином вказаним листом ТОВ «ТЕРРАКС» повідомило комітента про відступ від умов договору щодо його ціни.

Згідно ст.1017 ЦК України, право на відступ від договору без необхідності здійснення попереднього запиту, але з обов'язковим повідомленням комітента, як випливає із ч. 2 ст. 1017 ЦК, може бути надано лише комісіонеру-підприємцю, яким з огляду на встановлення комісійної винагороди за виконання доручення комітента, можна вважати відповідача. Таким чином, вказаним листом відповідач повідомив позивача про відступ від його вказівок, а саме про збільшення ціни, за яку відповідач може виконати умови договору. Проте, своєю відповіддю на повідомлення про відступ від умов договору позивач листом від 05.05.2017 р. на адресу ТОВ «ТЕРРАКС» ЛТД відмовився від збільшення вартості апартаментів та від прийняття останніх, таким чином скориставшись своїм правом наданим ч.4 ст. 1017 ЦК України.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що комітент самостійно визначився щодо договірних відносин із відповідачем, що надало право відповідачу вважати договір комісії втратившим чинність.

Щодо визнання майнових прав позивача на апартаменти, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 190 ЦК України майном вважається не лише окрема річ чи сукупність речей, а також майнові права. Майнові права є неспоживною річчю і визнаються речовими правами. Майнові права на нерухомість, що є обєктом будівництва (інвестування), не вважаються речовими правами на чуже майно, тому що обєктом цих прав є не чуже майно, а також не вважаються правом власності, оскільки обєкт будівництва (інвестування) не існує до моменту прийняття до експлуатації, а тому не може існувати й право власності на нього. Отже, майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як обєкта цивільних прав. Майнове право це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. Таким чином, майнове право, яке є предметом договору комісії, це обумовлене право набуття в майбутньому права власності на нерухоме майно (право під відкладальною умовою), яке виникає тоді, коли виконані певні, але не всі правові передумови, необхідні й достатні для набуття речового права.

За фактичними обставинами справи обєкт нерухомого майна, частиною якого є апартаменти, щодо яких фактично порушено питання про визнання права, не завершено будівництвом. Таким чином, застосування способів захисту відносно прав позивача здійснюється з врахуванням обмежень встановлених законом. Так, згідно із ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Сторонами визнано та підтверджено наданими доказами по справі, що будівництво комплексу, що здійснює відповідач не завершене, споруджений будинок не здано в експлуатацію.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Отже, указана норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. У справі, яка розглядається, звертаючись до суду з позовом за захистом своїх порушених прав, позивач посилався на те, що відповідач грубо порушив умови договору комісії, а також оспорив його право на отримання майна. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України. Згідно з пунктом 1 частини другої цієї статті одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обовязків. В контексті даної справи вище зазначене означає, що якщо позивачем було сплачено 95% від загальної вартості апартаментів, передбачених розділом 5 Договору комісії, то право на отримання у власність апартаментів у позивача виникне лише після сплати всієї суми договору (вартості апартаментів та комісійної винагороди згідно п. 1.4. Договору та здачі будинку в експлуатацію. Тому, вибір способу захисту через порушення умов договору з боку відповідача повинно здійснюватись з врахуванням положень договору та положень ЦК України щодо договору комісії.

Як зазначалось вище, позивач своєю відповіддю на повідомлення про відступ від умов договору листом від 05.05.2017 р. на адресу ТОВ «ТЕРРАКС» ЛТД відмовився від збільшення вартості апартаментів та від прийняття останніх, таким чином скористався своїм правом наданим ч.4 ст. 1017 ЦК України. Що на думку суду правомірно надало відповідачу підстави вважати договір комісії припиненим.

Таким чином, не має підстав для задоволення позовних вимог, які не мають конкретного характеру, та включають різного роду умови. Разом з тим, позовні вимоги про визнання за позивачем права на отримання у власність апартаментів під будівельним номером 12а, загальною площею 109,8 кв. м., що розташовані на 2 поверсі в обєкті незавершеного будівництва 20-ти поверхової секції сімейно-оздоровчого комплексу за адресою: Одеська область, м. Одеса, пров. Морехідний 2/2, суд вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню також за наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вище зазначено, комісіонер здійснює спорудження обєкта у вигляді сімейно-оздоровчого комплексу. Частиною цього комплексу є 20-ти поверховий корпус, в якому розміщуються майбутні апартаменти позивача. Таким чином, предметом договору комісії є апартаменти в об'єкті будівництва, які після завершення будівництва та вводу до експлуатації обєкта будівництва стають окремим майном (окремим обєктом права власності) на яке повною мірою виникають речові права. При цьому слід враховувати положення ст. 331 ЦК України, відповідно до якої право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Згідно з ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання чинним договору комісії на будівництво обєкту нерухомості №52 від 09 березня 2005 року укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «ТЕРРАКС» ЛТД, права та обовязки за яким у відповідності до угоди №1 до вказаного договору набув позивач та визнання майнових прав ОСОБА_1 на обєкт нерухомості: апартаменти будівельний номер №12а загальною площею 109,8 кв.м., розташованих на 2 поверсі в 20-ти поверховій секції сімейно-оздоровчого комплексу у м. Одесі, 8-а станція Великого Фонтану, провулок Морехідний, 2/2 не обґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 16, 190, 331, 526, 629, 1011-1018 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 58-60, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволені позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРРАКС» ЛТД про визнання договору чинним та визнання майнового права у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області, через Приморський районний суд міста Одеси, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Чернявська Л.М.

20.06.2017