У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2017 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в особі їх представника ОСОБА_5, на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 14 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 20 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Гарант-2005» про стягнення недоплачених сум орендної плати та штрафних санкцій,

в с т а н о в и в:

У вересні 2016 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 25 грудня 2012 року зареєстровані договори оренди землі, які були укладені між позивачами та ПСП «Гарант-2005».

Відповідно до пунктів 9, 11 відповідач зобов'язаний протягом строку дії договору за кожен рік користування земельною ділянкою сплачувати 5 % від нормативної оцінки земельних ділянок, визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, не пізніше 20 грудня кожного року.

У 2012 році нормативна грошова оцінка земельної ділянки з урахуванням коефіцієнта індексації 3,2 становила 123 423,16 грн, отже розмір орендної плати за умовами договорів оренди землі з 2013 року складав 6 171,60 грн.

Даний розмір орендної плати сторони погодили додатками до договорів оренди землі.

Позивачі вказують, що відповідачем у порушення умов договору та вимог ст. 21 ЗУ «Про оренду землі» за користування земельними ділянками за 2013-2015 роки недоплачена їм кожному орендна плата в сумі 4 998,40 грн, пеня - 15 224,95 грн та 3 % річних - 162,50 грн, яку вони просять стягнути з відповідача.

Рішенням Миргордського міськрайонного суду Полтавської області від 14 грудня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 20 лютого 2017 року, у задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в особі їх представника ОСОБА_5 просять скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити їх позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 2 ст. 409 ЦК України передбачено, що власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором.

Статтею 15 Закону України «Про оренду землі» визначено, що однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її виплати.

У відповідності до ст.ст. 21-23 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюється за згодою сторін у договорі оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю ) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється як правило у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральні формі. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи. Орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.

Згідно до ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 632 ЦК України зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом статті 654 ЦК зміна умов договору вчиняється в такій самій формі, що й договір. Оскільки відповідно до статті 20 Закону «Про оренду землі» укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації, то зміни, які вносяться шляхом укладення додаткової угоди до договору оренди землі, набувають чинності після їх державної реєстрації.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку, що додатки до договорів оренди від 27 лютого 2013 року, не є змінами до договорів оренди, оскільки не підписані позивачами, а підписані лише директором ПСП «Гарант-2005», що вказує на відсутність взаємної згоди на зміну умов договорів оренди, а також додатки не містять інформації про їх державну реєстрацію в порядку, передбаченому чинним законодавством, в супереч вимог ст. 654 ЦК України та ст. 20 Закону «Про оренду землі».

Враховуючи те, що виплати, які проведені позивачам за договорами оренди є більшими ніж розмір орендної плати передбаченої договором разом із урахуванням індексів інфляції відповідно до п. 9 договорів оренди, суд правомірно відмовив у задоволенні цих позовних вимог.

Отже, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позову, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи скарги висновки судів не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в особі їх представника ОСОБА_5, у відкритті касаційного провадження на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 14 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 20 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Гарант-2005» про стягнення недоплачених сум орендної плати та штрафних санкцій.

Додані до скарги матеріали повернути заявникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В. Демяносов