Справа № 446/2278/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2017 року Кам'янка-Бузький районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Котормус Т. І.

за участі секретаря судового засідання Карпа Г.М..;

позивачів ОСОБА_1-Г.В., ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5;

представника відповідача ОСОБА_6;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_10 до ОСОБА_11 про захист гідності, честі та ділової репутації,

ВСТАНОВИВ:

15 грудня 2016 р. до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1-Г.В.асилівни, ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_5 до ОСОБА_11, в якому просять зоболвязати відповідача публічно, на черговій сесії Банюнинської сільської ради спростувати поширені нею неправдиві відомості про їх бездіяльність як депутатів щодо вирішення проблеми збереження школи в с.Банюнин. Також просять стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування заявлених вимог позивачі зазначають, що 25 листопада 2016 р. під час сесії Банюнинської сільської ради, на яку прийшла група батьків та вчителів Банюнинської ЗОШ, присутня також директор школи ОСОБА_11 показуючи на них, депутатів сільської ради, своїм поглядом, звернулась до мешканців села Банюнин з наступними словами: «Люди добрі розходіться, нічого з того не буде. А знаєте чому? Я Вам скажу чому, то є черепи, а знаєте що є таке череп? Чому смерть е зроблена у вигляді черепа? Тому, що якщо вмирає дитина, чи чоловів, чи дочка, чи хто та смерть нi не чує, нi не бачить. Священики добре кажуть, то є черепи, тово, які не чують, не бачать нічого, йдіть додому. Че-ре-пи!!! Че-ре-пи!!! Че-ре-пи!!!». Зазначають, що у вказаний день питання про створення навчально-виховного комплексу не було включено в порядок денний сесії, про що заздалегідь були повідомлені ОСОБА_11, як директор школи, а також голова батьківського комітету. Твердження відповідачки про факти їх бездіяльності як депутатів щодо вирішення проблеми збереження школи в с. Банюнин не відповідають дійсності, так як вони звертались до відповідних органів влади з метою зясування питань, повязаних з закриттям школи, а також про доцільність створення навчально-виховного комплексу. Тому, вважають, що відповідачка безпідставно звинуватила їх в бездіяльності, сказане не відповідає дійсності, а її висловлювання мало на меті налаштувати мешканців села проти них як депутатів та було способом чинити на них психологічний тиск.

В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали, зіславшись на обставини, викладені в позовній заяві, просили позов задовольнити повністю. Позивачі ОСОБА_9 та ОСОБА_7 подали заяви про розгляд справи без їх участі, позов підтримали.

Відповідач ОСОБА_11 в судове засідання не зявилась, подала письмові заперечення. ЇЇ представник ОСОБА_6 в судовому засіданні позов не визнав, зазначив, що не вбачає у сказаному ОСОБА_11 образи честі, гідності та ділової репутації позивачів, окрім цього, у її висловлюванні не було названо конкретних прізвищ, а таке сказане загалом. Вважає позов безпідставним, а тому в його задоволенні просив відмовити.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозвязку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

25 листопада 2016 року під час сесії Банюнинської сільської ради, на якій були присутні батьки та вчителі Банюнинської ЗОШ, мешканці села Банюнин, директор школи ОСОБА_11 звернулась до присутніх з наступними словами: «Люди добрі розходіться, нічого з того не буде. А знаєте чому? Я Вам скажу чому, то є черепи, а знаєте що є таке череп? Чому смерть е зроблена у вигляді черепа? Тому, що якщо вмирає дитина, чи чоловів, чи дочка, чи хто та смерть нi не чує, нi не бачить. Священики добре кажуть, то є черепи, тово, які не чують, не бачать нічого, йдіть додому. Че-ре-пи!!! Че-ре-пи!!! Че-ре-пи!!!».

Даний факт було зафіксовано шляхом аудіо запису на компактдиск, який був відтворений в судовому засіданні в присутності учасників процесу.

Звертаючись до суду з даним позовом позивачі як на підставу заявлених вимог вказують, що поширена щодо них інформація є недостовірною та якою порушені їх немайнові права честь, гідність та ділова репутація.

У відповідності до ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Разом з тим, у статті 34 Конституції України закріплено право кожного вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 р. № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» у абзаці 4 п. 1 зазначено, що беручи до уваги дані конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

Згідно з вимогами п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 р. № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до даного у вказаній вище Постанові визначення, недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Визначення оціночного судження розкрито у статті 30 Закону України «Про інформацію», де зазначено, що оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовностилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Відтак, дослідивши надані сторонами по справі докази, суд дійшов до висновку, що висловлювання відповідачки ОСОБА_11 25.11.2016 року під час сесії Банюнинської сільської ради є оціночним судженням з точки зору її субєктивного відношення до роботи позивачів як депутатів сільської ради і яке знайшло свій вираз у застосуванні ОСОБА_11 такого мовного способу вираження її думок як «Черепи». Таке висловлювання не може бути перевірено на предмет відповідності його дійсності чи бути спростованим.

В свою чергу позивачі не надали суду належних доказів про те, що поширена про них інформація є відомостями, які містять фактичні дані про їх бездіяльність, натомість самі розцінюють висловлювання відповідачки як такі, що були зроблені нею з метою налаштувати мешканців села проти них як депутатів та були способом чинити на них психологічний тиск.

Разом з тим, суд відзначає, що згідно з положенням абз. 6 п. 6 рішення Конституційного Суду України в справі про поширення відомостей від 10 квітня 2003 року № 8-рп/2003, межі допустимої інформації щодо посадових та службових осіб можуть бути ширшими порівняно з межами такої ж інформації щодо звичайних громадян.

Отже, посадова чи службова особа, якими є і позивачі депутати сільської ради, повинні усвідомлювати наявність більшого громадського інтересу до себе та своєї роботи (служби) та бути готовими до критичного реагування з боку суспільства.

Беручи до уваги те, що розповсюджена інформація за своїм характером та формою виразу не містить фактичних даних, з огляду на характер використання мовних засобів, а тому така є оціночним судженням - суб'єктивною думкою відповідача з приводу незадовільної на її погляд роботи позивачів, то суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову позивачів про захист честі, гідність та ділової репутації.

Керуючись ст. ст. 8, 11, 15, 88, 208-209, 214-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_5 до ОСОБА_11 про захист честі, гідності та ділової репутації відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Камянка-Бузький районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копій рішення.

Суддя