АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Доповідач - Іванченко М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Іванченка М.М.

суддів: Желепи О.В., Рубан С.М.

при секретарі: Дука В.В.

за участю:

позивача: ОСОБА_2

представника позивача: ОСОБА_3

представника відповідача: ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про стягнення сум

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5

на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 липня 2017 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21 липня 2017 року ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про стягнення сум - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 92278 грн 09 к. інфляційних втрат та 8565 грн 98 к. трьох процентів річних та судовий збір в сумі 1008 грн 44 к.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 направив апеляційну скаргу в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог х урахуванням заяви про застосування строків позовної давності.

Посилається на те, що рішення суду першої інстанції необґрунтоване та незаконне, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповному з'ясуванні обставин справи. Зазначає, судом першої інстанції невірно застосовано положення ст..ст.257, 261 та 267 ЦК України, оскільки судом мало б бути застосовано строк позовної давності за період з 26 січня 2013 року.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Позивач та його представник в суді апеляційної інстанції заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у справі, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішення суду першої інстанції оскаржується в частині не застосування судом строків позовної давності, а тому в іншій частині не перевіряється.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 21 січня 2015 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 16 червня 2016 року, стягнуто із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 суму коштів за договором купівлі-продажу цінних паперів № Б10/01-16 від 20 січня 2010 року в розмірі 95004 грн. та 950 грн. судового збору. Вищевказаним судовим рішенням встановлено обставини по справі.

Постановою державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ м. Києва від 25 серпня 2016 року відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №761/33867/14-ц виданого Шевченківським районним судом м. Києва 28 липня 2016 року про стягнення боргу у сумі 95954 грн з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 (а.с.22)

Згідно до ч.1,2 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Окрім того, із матеріалів справи вбачається, що відповідач своїх зобов'язань за договором, а також на виконання судового рішення не виконав та не сплатив на користь позивача суму боргу в розмірі 95954 грн. то відповідно до норм матеріального права та умов кредитних договорів кредитодавець має право на стягнення інфляційних втрат та 3% річних до остаточного виконання зобов'язань.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі №6-1206цс15 та від 21 вересня 2016 року у справі №6-1252цс16, які згідно з ч.1 ст.360-7 ЦПК України мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що вимоги були заявлені позивачем зі спливом позовної давності.

Відповідно до вимог про стягнення трьох процентів річних, інфляційної складової відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки.

Порядок відліку позовної давності наведено у ст.261 ЦК України, зокрема відповідно до ч.1 цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов'язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст.625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов'язання до моменту його усунення.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції вірно та обґрунтовано застосовано строк позовної давності щодо вимог про стягнення суми трьох відсотків річних та інфляційних втрат в межах загальної позовної давності з 11 листопада 2013 року по 11 листопада 2016 року.

А тому висновок суду про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 є обґрунтованим та таким, що відповідає нормам чинного законодавства та обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, і на законність оскаржуваного рішення не впливають.

Тому колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, відповідає вимогам матеріального та процесуального права, внаслідок чого підстав для його скасування з мотивів викладених в апеляційних скаргах, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 липня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді