Компаніївський районний суд Кіровоградської області
Справа № 391/162/17
Провадження № 2/391/132/17
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.10.2017р. селище Компаніївка

Компаніївський районний суд Кіровоградської області:

головуюча суддя - Мумига І.М.

за участю секретаря судового засідання - Качинської О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Компаніївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання шлюбу укладеного між нею та відповідачем, який зареєстрований 19.09.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського районного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 34 недійсним.

В позовні заяві зазначила, що її перший чоловік, батько сина ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1) - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. Після смерті батька, її син успадкував земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 площею 7.5420 та, згідно із планом розташовану на території Компаніївської селищної ради кадастровий номер НОМЕР_2 від 24.06.2015 та частину житлового будинку, в якому вони спільно проживали. Вона, як єдиний законний представник неповнолітнього сина, здійснює всі дії по управлінню майном до досягненню ним повноліття.

В квітні 2015 року вона познайомилась із ОСОБА_2, почали зустрічатися, а згодом вони стали проживати разом по АДРЕСА_1. Він знав, що у неї є спадок від чоловіка і наполягав на його негайному оформленні, що вона і зробила - 24.06.2015 року, оформивши земельну ділянку на сина - ОСОБА_3 Документи він побачив значно пізніше - у серпні 2015 року. Після того, як він зрозумів, що майно оформлено не на неї, відносини між ними погіршилися і після сварки, він пішов.

Проте на початку вересня 2015 року він повернувся, почав умовляти

поновити стосунки і розписатися. Перед реєстрацією шлюбу відповідач за час

їх знайомства наполягав на реєстрації шлюбу, переконував її, що

бажає створити сім'ю. Вона повірила у щирість його намірів і 19 вересня 2015

року уклала шлюб з відповідачем та змінила прізвище з «ОСОБА_1» на

ОСОБА_1. Після укладення шлюбу вони разом не проживали, господарство

не вели, він іноді приходив і умовляв придбати інший, більший будинок, в

якому б вони могли проживати разом, а старий будинок по АДРЕСА_1 залишити сину - ОСОБА_3

Думаючи, що тільки житлові проблеми стають на заваді дійсному спільному проживанню і йдучи назустріч вмовлянням нового чоловіка, вона домовилась із майбутнім орендарем земельної ділянки сина - ОСОБА_5 і він 30.11.2015 року віддав їй наперед за 9 років орендні платежі, в сумі 15 000 гривень, склавши розписку та уклавши договір оренди землі від 30 листопада 2015 року, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права кадастровий номер НОМЕР_1 площею 7.5420 га.

Після цього, 23 грудня 2015 року вона, її чоловік ОСОБА_2 та продавець ОСОБА_6 уклали: договір купівлі-продажу земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,0408 га кадастровий номер НОМЕР_3, яка розташована по АДРЕСА_1; договір купівлі-продажу земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1500 га кадастровий номер НОМЕР_4, яка розташована по АДРЕСА_1; договір купівлі-продажу житлового будинку з господарсько- побутовими будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1. Всі правочини були посвідчено приватним нотаріусом Компаніївського районного нотаріального округу Кіровоградської області Солодовою Людмилою Анатоліївною, та зареєстровано в реєстрі. Всі витрати по оплаті за правочини, нотаріальне оформлення та реєстрацію несла вона, відповідач лише постійно повторював, що поїде заробляти гроші і все віддасть.

Під час проведення нотаріальних дій ОСОБА_2 привіз вночі до дому 2-х дітей ОСОБА_8, заявивши їй, що зараз вказана жінка народжує третю дитину від нього і дітей нема з ким залишити. На протязі тижня діти проживали з ними в одному будинку і вона з'ясувала, що відповідач весь час їх зустрічей і шлюбу одночасно відвідував дітей і співмешкав із ОСОБА_8, яку називає своєю цивільною дружиною.

Після настання нового 2016 року, вона пред'явила вимоги, аби відповідач вивіз дітей і свою цивільну дружину із даного будинку. Він заявив, що має право на половину новопридбаного і перевіз свою родину туди, відкривши дійсну причину оформлення шлюбу з нею.

Вважає, що шлюб укладений між нею та ОСОБА_2 19 вересня 2015 року був фіктивним, тобто укладеним без наміру створення сім'ї і набуття прав та обов'язків подружжя. Відповідач одружився, оскільки дізнався, що вона має гроші і бажаючи вирішити проблеми своєї реальної дружини, з якою він ніколи не припиняв стосунки. З моменту укладення шлюбу вони спільно не проживали, спільним побутом зв'язані не були, як і спільних дітей, спільного сімейного бюджету у них не було, тому що відповідач з 2014 року не працював, а жив спочатку за її рахунок, а зараз разом із ОСОБА_8 за кошти, що виділяє держава на новонароджену дитину.

Вона намагалася самостійно розірвати шлюб і звернулася до РАЦСу, сплативши мито, та працівники установи пояснили їй, що це неможливо без добровільної згоди відповідача, яку він надавати відмовляється. Він користується будинком по АДРЕСА_1, і зараз, заявляючи, що жінка яку він вселив та діти - члени його сім»ї мають право проживати там, скільки захочуть.

У зв'язку із тим, що відповідач уклав шлюб з нею без наміру створити сім'ю та набути обов'язків подружжя, були порушені її права і тому вона змушена звертатися до суду із позовом про визнання їх шлюбу недійсним.

Позивач та її представник в судове засідання не з»явилися, але надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. В попередньому судовому засіданні позивачка позов підтримала в повному обсязі та надала пояснення відповідно до змісту позовної заяви.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить підпис на повідомленні про вручення поштового відправлення № 564732 від 25.07.2017 року. Про причини неявки суд не повідомив, клопотань про перенесення розгляду справи не надавав.

В попередньому судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що в 2014 році познайомився з позивачкою, вона приходиться його сестрі кумою. Зустрічались у його сестри практично кожного дня. Він знав що будинок в спадок отримав син позивачки. Після нового 2015 року стали проживати разом, в них були інтимні стосунки. Все необхідне купували в основному за його кошти. 19.09.2015 року уклали шлюб. До 20.01.2012 року до шлюбу з позивачкою проживав з ОСОБА_8, потім дізнався, що вона вагітна але не від нього і вони розійшлися, оскільки він не мав довіри до неї і тому не хотів реєструвати шлюбні відносини. З позивачкою зареєстрував шлюб, хотів створити сім»ю і щоб все було спільне. За ? будинку по АДРЕСА_1 та ? земельних ділянок він заплатив власні кошти, оскільки працював в кооперативі «Радист» м. Кропивницький та збирав гроші на ремонт будинку в с. Живанівка Компаніївського району Кіровоградської області, який належав йому. Зараз будинок розібраний, а земельну ділянку він продав весною 2016 року. Дав за будинок по АДРЕСА_1 - 71 000 грн. і завдаток 1000 грн. господині будинку. В тому будинку вони не жили ні одного дня. Він купив туди диван, стіл. Зараз проживає з ОСОБА_8 і трьома дітьми. Вважає себе батьком трьох синів, хоча двоє не його рідні. Діти за даною адресою не зареєстровані, вони зареєстровані в с. Виноградівка Компаніївського району Кіровоградської області.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що вона приходиться сусідкою позивачці, проживає з 1996 року на одній вулиці через дорогу, відповідач проживав з нею. Бачила, його часто в нетверезому стані, приводив додому своїх дітей. ОСОБА_2 з»явився в будинку літом 2015 року. Коли перша дружина була в пологовому будинку, позивачка гляділа двох інших дітей. Його часто бачила дома з червня 2015 року по жовтень 2015 року, їздив весь час мопедом. Вони держали курей, кіз. Чула, що купили хату. Вона була свідком того, як влітку 2015 року, відповідач побив сина позивачки, йому було 12 років, відповідач був сильно п»яний, після жовтня місяця відповідача вона більше не бачила. Зі слів позивачки літом 2015 року відповідач привозив своїх дітей. Відповідач проживав з позивачкою, ночував там, харчувався, тобто вони вели спільне господарство.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що позивачка є його сусідкою, хати через один будинок. Знає її більше 10 років. Відповідача знає і його дітей також. Влітку 2015 року він жив там, їздив на мопеді вранці та ввечері в один час, щось робив, замітав, вони проживали разом з позивачкою і її сином, проживав з червня по жовтень 2015 року.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що вона як депутат за заявою ОСОБА_9 складала акти обстеження умов проживання за адресою АДРЕСА_1 на виплату коштів на дитину. Крім цього, з позивачем вони разом працювали. Знає позивачку з 2000 року. Позивачка вийшла заміж, брала кошти у фермера на будинок по АДРЕСА_1. Там вона не проживала жодного дня. Бачила відповідача з іншою жінкою та дітьми. Вона приходила в будинок по АДРЕСА_1 19.02.2017 року і бачила там батька ОСОБА_8, її та п»яного відповідача і трьох дітей. Вони разом проживають з березня 2016 року. Позивачку за зазначеною адресою не бачила, щодо спільного проживання з відповідачем по вул. Перемоги, 277 смт. Компаніївка їй нічого не відомо. Зі слів позивачки їй у 2016 році стало відомо, що вона зареєструвала шлюб з відповідачем і потім склалася така ситуація.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що вона приходиться сусідкою позивачці. В будинку, який вони купили з відповідачем, позивачка не проживала. Через деякий час з»явилась перша дружина відповідача і стала там проживати разом з трьома своїми дітьми. Відповідач постійно їздив на мотоциклі. Будинок по АДРЕСА_1 купили десь в 2014-2015 році. Пізно восени бачила як відповідач з першою дружиною гуляли з маленькою дитиною.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив, що він давав кошти позивачці на купівлю будинку, оскільки вона здала свою земельну ділянку в оренду. Він їй дав 150 000 грн. під розписку в рахунок орендної плати.

Свідок ОСОБА_6 пояснила, що позивачка з чоловіком придбали в неї будинок. Вели перемови і зійшлися на сумі 140 000 грн. За цю суму вони купили будинок. Кошти передавала позивачка, сказала що отримала кошти за оренду землі. Ініціатива покупки була у позивача. Позивачка позичила у неї 3 000 грн. на переоформлення будинку у нотаріуса і зараз цю суму вона їй повертає.

Відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України справа розглядається за відсутності сторін, без здійснення технічної фіксації.

Вислухавши пояснення позивача, відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 від 19.09.2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 19.09.2015 року уклали шлюб, зареєструвавши його у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського районного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 34. (а.с.24).

Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 23.12.2015 року ОСОБА_6 продала ОСОБА_2 та ОСОБА_1 земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,0408 га, кадастровий номер НОМЕР_3, яка розташована по АДРЕСА_1 по ? кожному.(а.с. 30-31).

Як вбачається з договору купівлі-продажу земельної ділянки від 24.12.2015 року ОСОБА_6 продала ОСОБА_2 та ОСОБА_1 земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1500 га, кадастровий номер НОМЕР_4, яка розташована по АДРЕСА_1 по ? кожному.(а.с. 26-27).

Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями від 24.12.2015 року ОСОБА_6 продала ОСОБА_2 та ОСОБА_1 житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями по АДРЕСА_1 по ? кожному.(а.с. 33-34).

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України (далі СК України) сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану, що ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка - ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України.

Сімейне законодавство містить вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставами для визнання шлюбу недійсним у судовому порядку.

Перелік таких підстав наводиться в ст. ст.22, 24-26 СК України, який не підлягає розширеному тлумаченню.

У відповідності до ч. 1ст. 38 СК України підставою недійсності шлюбу є порушення вимог, встановлених статтями 22, 24-26 цьогоКодексу.

Положеннями ч. 2 ст. 40 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім'ї та набуття прав та обов'язків подружжя.

Шлюб може бути визнано недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований: з особою, яка приховала свою тяжку хворобу або хворобу, небезпечну для другого з подружжя і (або) їхніх нащадків - п. 3 ч. 1 ст. 41 СК України.

При вирішенні справи про визнання шлюбу недійсним суд бере до уваги, наскільки цим шлюбом порушені права та інтереси особи, тривалість спільного проживання подружжя, характер їхніх взаємин, а також інші обставини, що мають істотне значення - ч. 2 ст. 41 СК України.

У відповідності до ст. 42 СК України право на звернення до суду із позовом про визнання шлюбу недійсним мають дружина або чоловік, інші особи права яких порушені у зв»язку із реєстрацією цього шлюбу.

Постановою Пленуму Верховного Суду України за № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що при розгляді судом справ про визнання шлюбу недійсним слід мати на увазі, що за наявності одних підстав суд зобов'язаний, а за наявності інших суд може визнати шлюб недійсним. За рішенням суду шлюб обов'язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі його фіктивності (ст. 40 СК).

Відповідно до правил ст. 212 ЦПК суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Умовою дійсності шлюбу є наявність взаємної згоди осіб, які беруть шлюб, та щоб воля цих осіб була спрямована на створення сім»ї.

Як встановлено судом, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було зареєстровано 19.09.2015 року за їхньою взаємною згодою. Сторони, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі придбали для спільного проживання земельні ділянки та житловий будинок, за час перебування у шлюбі у сторін спільні діти відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 45 СК України «Правові наслідки недійсності шлюбу» - якщо протягом недійсного шлюбу особи набули майно, воно вважається таким, що належить їм на праві спільної часткової власності і згідно до п.1 ч.1 ст. 46 цього кодексу особа має право на поділ майна, набутого у недійсному шлюбі, як спільної сумісної власності подружжя.

Надані позивачем та свідками пояснення щодо того, що між сторонами не склалось сімейне життя і вони не вели спільне господарство, не можуть бути підставою для задоволення позову про визнання шлюбу недійсним.

Згідно із чинним законодавством подружжя не зобов'язане проживати разом, а тому їх роздільне проживання не свідчить про відсутність наміру створити сім'ю, оскільки може обумовлюватися обставинами тимчасового характеру і за відсутності інших поважних обставин роздільність проживання сама по собі не може автоматично розглядатися судом як доказ фіктивності шлюбу та не є достатньою підставою для визнання шлюбу недійсним.

Одним із доказів фіктивності шлюбу може бути нетривале спільне проживання, приховання наміру виїхати за кордон, відмова від інтимних стосунків, підтримання інтимних відносин з іншими особами тощо. Водночас матеріальний розрахунок, задля досягнення якого особа одружується, чи небажання мати дітей не можуть трактуватися як достатній доказ відсутності наміру створити сім»ю.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не представлено будь-яких належних та допустимих доказів в обґрунтування своїх тверджень про те, що відповідач не мав реального наміру на створення сім»ї та набуття обов»язків подружжя, підтримання інтимних відносин з іншими особами тощо.

За таких обставин, суд, на основі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього з'ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з'ясувавши їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до переконання, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним шлюбу, укладеного 19.09.2015 року між нею та ОСОБА_2 зареєстрованого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського районного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 34, слід відмовити, оскільки позивачем не представлено доказів фіктивності даного шлюбу. При цьому суд враховує тривалість шлюбу та відсутність спільної дитини.

В зв»язку з відмовою в задоволенні позову понесені позивачем витрати по сплаті судового збору слід залишити без відшкодування.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 61, 79, 209,212-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 3, 21, 22-26, 38, 40-43, 45, 46 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України за № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним відмовити.

Судові витрати залишити за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Кіровоградської області через Компаніївський районний суд Кіровоградської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І.М. Мумига