Справа № 639/2998/17
Провадження № 2/639/1499/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова

в складі: головуючого судді Труханович В.В.,

за участю секретаря Кричевської В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в наслідок залиття квартир, суд

ВСТАНОВИВ:

19 травня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2, в якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 22 006,49 грн. та стягнути судові витрати.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що йому на праві власності належить квартира №7 будинку №7 по Профспілковому бульварі в м. Харкові.

16.12.2016 року близько о 10-00 год., ОСОБА_1, зайшовши до додому за вказаною адресою, виявив ознаки затоплення квартири з розташованої на поверх вище квартири за номером 8, в якій проживає ОСОБА_2

Факт залиття квартири та обсяг пошкодженого майна було зафіксовано в акті від 20.01.2017 року, який було складено комісією КП «Жилкомсервіс».

Позивач зазначає, що для усунення наслідків залиття квартири необхідно проведення ремонтних робіт. По розрахункам позивача для придбання матеріалів (шпалерів, клею, ламінату та ін.) та проведення робіт необхідна сума у розмірі 22 006,49 грн., яку він і просить стягнути з відповідача.

У зв'язку з викладеним позивач і був змушений звернутися до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, надав заяву з проханням справу розглянути у його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності від 19.06.2017 року, в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, просила суд відмовити в його задоволенні за недоведеністю.

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні було встановлено, щоОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 07.06.2013 року на праві власності належить квартира №4, що у будинку №7, розташованому по бульвару Профспілковому в м. Харкові. ( а.с. 7)

В позовній заяві ОСОБА_1 вказує, що 16.12.2016 року близько о 10-00 год. він виявив, що вищезазначена квартира затоплена з розташованої на поверх вище квартири за номером 8, в якій проживає ОСОБА_2 З даного питання він звернувся до КП «Жилкомсервіс».

20.01.2017 року комісією в складі: начальника дільниці №43 КП «Жилкомсервіс» ОСОБА_4, інженера дільниці №43 КП «Жилкомсервіс» ОСОБА_5, майстра дільниці №43 КП «Жилкомсервіс» ОСОБА_6 було складено ОСОБА_6 з питання залиття квартири №4, що за адресою бульвар Профспілковий,7. При комісійному обстеженні було встановлено, що квартира №4 за адресою бульвар Профспілковий,7 2-х кімнатна, розташована на 2-му поверсі, відбулося залиття квартири. Було залито: кімнату, коридор, кухню.

На момент обстеження стояк холодної води та каналізації, які проходять через квартиру №4, сухі.

За наслідками огляду комісією було зроблено такий висновок: залиття квартири №4 житлового будинку №7 по бульвару Профспілковому, імовірно відбулося з вище розташованої квартири №8. Причина залиття не встановлена, у звязку з тим, що мешканці квартири №8 відмовили у доступі до приміщення квартири.

ОСОБА_7 підписаний двома членами комісії, а саме начальником дільниці №42 ОСОБА_4 та інженером дільниці №43 ОСОБА_8 ( а.с. 11)

На підтвердження обставин щодо залиття квартири №4 по Профспілковму бульвару, б.7 та вартості матеріалів, необхідних для проведення ремонтних робіт по усуненню наслідків залиття, позивачем були надані копії фото світлин. ( а.с. 14-19)

Так, на думку позивача розмір матеріальної шкоди, завданої в внаслідок залиття його квартири становить 22 006,49 грн., та підлягає стягненню з відповідача.

Однак, суд не може погодитися з такими доводами сторони позивача у зв'язку з наступним.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як роз'яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв'язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна одночасна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення.

Згідно з п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибуткової території, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 та відповідно до додатку до листа Мінжитлкомунгоспу від 29 серпня 2008 року № 20-8-18 факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка у відповідності до укладеної угоди обслуговує внутрішньо будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету, затвердженого начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов'язковою. В акті повинно бути відображено зокрема: характер залиття та його причини, завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість) та висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Однак, Акт обстеження від 20.01.2017 року, наданий позивачем, не відповідає вимогам зазначених Правил, оскільки був складений без обстеження членами комісії квартири відповідача, за відсутності винної та потерпілої сторони, за відсутністю визначених Правилами осіб, не містить опису обсягу необхідного ремонту приміщень, орієнтовної вартості пошкоджених внаслідок залиття речей, без встановлення причин залиття приміщень позивача та висновків встановлення винної в цьому особи.

Крім того, зазначений ОСОБА_8 підписаний двома членами комісії, тоді як у його ступній частині зазначено, що обстеження проводиться трьома членами, а саме: начальника дільниці №43 КП «Жилкомсервіс» ОСОБА_4, інженера дільниці №43 КП «Жилкомсервіс» ОСОБА_5, майстра дільниці №43 КП «Жилкомсервіс» ОСОБА_6

Враховуючи те, що при складанні ОСОБА_6 були допущенні порушення й він не відображає дійсні обставини справи та не містить висновків щодо причин та джерела залиття, вважати його належним та допустимим доказом не можна.

Згідно зі ст. ст. 59, 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, які мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, оцінивши належність, допустимість, та достовірність письмових доказів, судом не було встановлено вини відповідача у залитті квартири позивача, оскільки матеріали справи не містять доказів, а ОСОБА_6 від 20.01.2017 р. визнано недопустимим.

Встановити дійсну причину та джерело залиття квартири позивача, а також надати однозначну відповідь з чиєї вини сталося залиття квартири АДРЕСА_1, суд не має можливості.

Отже, в даному випадку відсутні необхідні елементи складу цивільного правопорушення такі як вина та причинно-наслідковий зв'язок, що виключає настання цивільно-правової відповідальність відповідачів у справі.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

У звязку з тим, що судом відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати на його користь не відшкодовуються.

На підставі викладеного і керуючись ст. 5, 8, 10, 11, 15, 57-60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 23, 1166 ЦК України, п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибуткової території, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 р. №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в наслідок залиття квартир відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні, у той же строк з дня отримання його копії.

Суддя В. В. Труханович