Справа № 185/2793/17
Провадження № 2/185/2268/17
22 червня 2017 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Головіна В.О.,
за участю секретаря Мерцалової Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -
04 квітня 2017 року позивачі звернулися до суду з позовною заявою, в якій просили винести рішення, яким визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 33 в будинку № 6 по вулиці Промислова в місті Павлоград Дніпропетровської області.
В обґрунтування позову позивачі зазначили, що на праві спільної приватної власності їм належить квартира АДРЕСА_1. У зазначеній квартирі вони зареєстровані та проживають, однак крім них за зазначеною адресою зареєстрований ще ОСОБА_3, проте не проживає там з січня 2015 року і де він перебуває станом на сьогоднішній день їм не відомо. Реєстрація відповідача їм заважає вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном. Відповідач ухиляється від зняття з реєстрації добровільно, тому вони вимушені звернутися до суду.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася, однак надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, причин неявки суду не повідомила.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причин неявки суду не повідомив.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
На підставі ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Матеріалами справи встановлено, що квартира АДРЕСА_1, дійсно належить на праві спільної (сумісної або часткової власності) 1/3 ч. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, 1/3 ч. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та 1/3 ч. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, квартира приватизована, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 29 червня 2006 року (арк.с.6).
Однак, 15 вересня 2016 року було укладено Договір дарування 1/3 частки квартири між представником дарувальника ОСОБА_2 (дарувальник ОСОБА_3М.) та ОСОБА_1 (обдаровувана), який було посвідчено ОСОБА_4, державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори та зареєстровано у реєстрі за № 2-1471 (арк.с.7,8).
На умовах, передбачених цим Договором представник дарувальника передає безоплатно у власність обдаровуваної належні дарувальнику 1/3 частку квартири АДРЕСА_1. Дарування 1/3 частки квартири здійснено особі першого ступеня спорідненості батько донці.
Технічний паспорт на квартиру виготовлено 07 лютого 2017 року на замовлення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (арк.с.9).
Проте, як вбачається з Акту № 28 від 31 березня 2017 року про проживання (арк.с.11), який було складено головою ОСББ «Промислова 6» та комісією у складі членів правління вбачається, що відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою прописки не проживає з січня 2015 року.
У відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право користування ним при його відсутності без поважних причин понад один рік.
Відповідно до ст.ст. 6, 8 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року N 1382-IV, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється за її особистим повідомленням, подання якого є обовязковим у разі зміни місця проживання. Зняття з реєстрації місця проживання у разі неподання особою відповідної заяви здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення її права користування житловим приміщенням.
Відповідач не є співвласником житла, не проживає за адресою реєстрації більше одного року, тому суд вважає його таким, що втратив право на користування жилим приміщенням.
Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачів повинно бути стягнено сплачені судові витрати по справі у розмірі 640 грн.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 10, 57-61, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 319, 321, 405 ЦК України, суд -
Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 33 в будинку № 6 по вулиці Промислова в місті Павлоград Дніпропетровської області.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 320 (триста двадцять) грн.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 320 (триста двадцять) грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається в апеляційний суд Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя: В.О. Головін