Справа № 541/3009/14-ц
Провадження № 2-др/541/4/17
У Х В А Л А

30 червня 2017 року м.Миргород

Суддя Миргородського міськрайонного суд Полтавської області ОСОБА_1

розглянувши заяву ОСОБА_2

В с т а н о в и в:

До Миргородського міськрайонного суду 29 червня 2017 року надійшла заява ОСОБА_2, в якій викладено прохання суму 2996 грн. 99 коп., яка була витрачена ним на придбання залізничних квитків для участі в судових засіданнях, вважати судовими витратами та зобовязати позивача ОСОБА_3 компенсувати ОСОБА_2 витрати у сумі 2996 грн. 99 коп.

Заява обґрунтована тим, що Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ було задоволено касаційну скаргу по справі № 541/309/14-ц та повернуто матеріали справи до Апеляційного суду Полтавської області.

Остаточним рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 17.03.2016 апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_4 було задоволено, скасовано рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 18 травня 2015 року та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову Миргородського міжрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_3 до відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, Другої Миргородської державної нотаріальної контори про визнання частково недійсними свідоцтво про право на спадщину за заповітом та визнання частково недійсним договору дарування частини житлового будинку відмовлено.

ОСОБА_6 у заяві вказує, що в матеріалах справи є його заяви з відповідними додатками про стягнення на його користь судових витрат, які виражались у придбанні квитків на залізничний транспорт для забезпечення участі в судових засіданнях, на суму 2996 грн. 99 коп., вимоги яких під час нового апеляційного розгляду справи не було задоволено.

На даний час матеріали цивільної справи № 541/3009/13-ц за позовом Миргородського міжрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_3 до відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, Другої Миргородської державної нотаріальної контори про визнання частково недійсними свідоцтво про право на спадщину за заповітом та визнання частково недійсним договору дарування частини житлового будинку направлені до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, згідно його запиту для розгляду справи в касаційному порядку.

Із змісту заяви ОСОБА_2, яка надійшла до суду 29 червня 2017 року можна припустити, що він виклав свої вимоги про зобовязання ОСОБА_3 компенсувати йому судові витрати, в порядку статті 220 ЦПК України, шляхом постановлення додаткового рішення. Однак у змісті заяви та її вимогах ОСОБА_2 не виклав прохання про постановлення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат із сторони, у задоволенні позовних вимог якої було відмовлено. Вказане позбавляє можливості суд ідентифікувати дану заяву, яка заяву про постановлення додаткового рішення.

В частині 1 статті 11 ЦПК України викладено зміст основоположного принципу цивільного процесу, принципу диспозитивнсоті, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданими відповідно Цивільного процесуального кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Тому суд керуючись ст. 121 ЦПК України повертає заяву ОСОБА_2 заявнику для усунення її недоліків та повторного звернення до суду із заявою про постановлення додаткового рішення оформленої у відповідності до положень Цивільного процесуального кодексу.

Керуючись ст.ст. 11, 121, 220 ЦПК України, суд -

постановив :

Заява ОСОБА_2, в якій викладено прохання суму 2996 грн. 99 коп., яка була витрачена на купівлю залізничних квитків для участі в судових засіданнях, вважати судовими витратами та зобовязати позивача ОСОБА_3 компенсувати ОСОБА_2 витрати у сумі 2996 грн. 99 коп. повернути заявнику для оформлення як заяви про постановлення додаткового рішення.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з моменту отримання копії ухвали, через Миргородський міськрайонний суд.

Суддя О.А. Городівський