Справа № 137/54/17 Провадження № 22-ц/772/1371/2017Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 39Доповідач Копаничук С. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі: головуючої : Копаничук С.Г., суддів: Сала Т.Б., Марчук В.С., секретар Агеєва Г.В.,

за участі: представника ОСОБА_2 ОСОБА_3, ОСОБА_4, його представника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Літинського районного суду Вінницької області від 06 квітня 2017 року,-

встановила:

В січні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, в якому просила визначити для неї ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, додатковий строк тривалістю в три місяці для подання до Літинської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її матері ОСОБА_6, померлої 07 вересня 2015 року.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 06.09.2015 року померла мати позивача ОСОБА_6.

Після смерті матері відкрилась спадщина на житловий будинок з погосподарськими спорудами, що розташований за адресою: пров. Водяний, 8, смт. Літин, Літинський р-н, Вінницька обл., який позивач будувала спільно із матірю в період з 1977 року до 1983 року.

З 08 березня 1986 року мати позивача перебувала у шлюбі із ОСОБА_4. Заповіт складено не було.

Позивач зазначає, що в передбачений законом 6-місячний строк не звернулась з заявою про прийняття спадщини через хворобу, і це є поважною причиною, тому просить визначити їй додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.

Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 06 квітня 2017 року позов задоволено. Визначено ОСОБА_2, додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої 06 вересня 2015 року ОСОБА_6, терміном три місяці з дня набрання рішенням законної сили. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду є таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, підстави вважати пропущеним з поважних причин строк на подачу заяви про прийняття спадщини, відсутні, оскільки перебування позивача на денному лікуванні у поліклінічному відділені Літинської ЦРЛ не є тривалою хворобою.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, розглянувши матеріали цивільної справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, і рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Судом встановлено, що 06.09.2015 р. померла мати позивачки ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ №344560.

Позивач двічі зверталась до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини після померлої матері: в березні та в квітні 2016 року.

Листами Літинської державної нотаріальної контори від 12 березня 2016 року та 20 квітня 2016 року, позивачу, на її звернення, роз'яснено про порядок звернення до суду для захисту своїх інтересів в разі пропуску строків прийняття спадщини.

Відповідно до довідки Літинської центральної районної лікарні, від 15.10.2015 року, ОСОБА_2 знаходилась на лікуванні на денному стаціонарі з 01.10.2015 року по 15.10.2015 року з діагнозом гіпертонічна хвороба першого ступеню.

Згідно з довідкою Літинської центральної районної лікарні, від 09.03.2016 року, ОСОБА_2 знаходилась на лікуванні з 22.02.2016 року по 09.03.2016 року з приводу гострого двохбічного гаймориту.

Згідно з довідкою Літинської центральної районної лікарні, від 23.01.2017 року ОСОБА_2, знаходиться на "Д"(диспансерному) обліку з приводу гіпертонічної хвороби.

Задовольняючи позов та визначивши позивачу додатковий строк для подання відповідної заяви до нотаріальної контори, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_2 пропустила строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 з поважних причин, повязаних з обєктивними, істотними труднощами.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з наступних мотивів.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи (ч. 1 с. 1220 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Враховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Правовими положеннями, викладеними у п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30. 05. 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», роз'яснюється, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Згідно роз'яснень Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі № 24-735/0/4-13 від 16.05.2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов'язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Колегія суддів переконана, що суд першої інстанції, вислухавши сторін, встановивши дійсні обставини у справі, дослідивши докази у справі дійшов правильного висновку про наявність підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Встановлено, що ОСОБА_2 на час смерті матері проживала в ІНФОРМАЦІЯ_2, окремо від матері, яка проживала разом з ОСОБА_4 в смт. Літин (пров. Водяний,8).

Відповідно до ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Та обставина, що дочка проживала в іншому населеному пункті, теж є тією обставиною, яка утруднювала та відстрочувала дії необхідні для прийняття спадщини.

Факт незадовільного стану здоровя позивача та її хвороби як до смерті матері так і після, в т.ч. протягом шестимісячного періоду після смерті матері, не заперечував відповідач, який здійснював транспортування позивача до лікарні. Отже, у суду не має підстав, ставити під сумнів дійсність діагнозів, вказаних у медичних довідках та факти лікування позивача протягом шестимісячного періоду.

Твердження відповідача, про можливість позивача направити заяву про прийняття спадщини поштою, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки позивач, не маючи юридичної освіти, проживаючи в ІНФОРМАЦІЯ_3 району, не могла бути обізнана з Наказом міністерства юстиції від 03.03.2004 року «Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» .

Також, колегія суддів бере до уваги той факт, що позивач з 1987 року проживала в будинку матері разом з нею, і виявила бажання прийняти спадщину, в тому числі і будинок, в якому тривалий час проживала і вважала його своїм.

Колегія суддів вважає, що головним чинником для задоволення вимог позову стало бажання спадкоємця прийняти спадщину, що підтверджується зверненнями до нотаріальних контор з наданням розяснень, хоча такі звернення не передбаченні чинним законодавством.

ОСОБА_6 померла 06 вересня 2015 року, і саме ця дата є часом відкриття спадщини, відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України. Отже, шестимісячний строк для прийняття позивачем спадщини, закінчився 07 березня 2016 року. Як встановлено, позивач з 22.02.2016 року до 09.03.16 року перебувала на лікуванні в Латинській центральний районній лікарні.

Проаналізувавши норми ЦК України, якими регламентовано порядок прийняття спадщини (ст. 1268-1272 ) колегія суддів вважає, що спадкоємець має право вчинити дії для прийняття спадщини до останнього дня строку передбаченого для цього. Отже, в даному випадку перебування позивача на лікуванні в останній місяць та день строку для подання заяви про прийняття нею спадщини після померлої матері, є поважною причиною, яку суд першої інстанції взяв до уваги, і з чим погоджується колегія суддів.

Крім вищезазначеного, слід звернути увагу, що позивач, маючи бажання прийняти спадщину після померлої матері, виявила бажання стати законним власником будинку, в якому проживала і вважала його своїм.

Головним положенням Європейської Конвенції про захист прав та основоположних свобод, яка захищає власність, є ст.1 Протоколу №1, яким стверджується, що право власності захищається на найвищому рівні, і Держави учасниці Конвенції, зобовязані поважати це право й гарантувати його захист, передусім на національному рівні.

Європейський суд з прав людини притримується позиції, що ст. 1 Протоколу застосовується лише до існуючого майна тієї чи іншої особи, а не до права набувати власність будь то в разі відсутності заповіту або через добровільну реалізацію.

Однак, Право успадковувати власність не є майновим правом до тих пір доки воно не стає оспорюваним. Як встановлено в судовому засіданні з пояснень позивача та відповідача, уже вбачається наявність між сторонами спору з приводу будинку, який відповідач успадкував. Про наявність спору з приводу нерухомості між сторонами свідчить той факт, що відповідач, знаючи про наявність потенційного спадкоємця позивача, одноособово вчиняє дії для перереєстрації спірного будинку лише на своє імя, чого не заперечував сам.

Отже, враховуючи вимоги Європейської Конвенції про захист прав та основоположних свобод, на підставі ст. 1 Протоколу № 1, право позивача на спадщину підлягає захисту, надавши їй можливість вчинити дії для прийняття спадщини.

Таким чином, висновок суду про необхідність визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є справедливим, законним та обґрунтованим, а мотиви апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Літинського районного суду Вінницької області від 06.04.2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Копаничук С.Г.

Судді: Марчук В.С.

/підписи/

ОСОБА_7

Згідно з оригіналом: