Справа № 192/674/17
Провадження № 2-з/192/10/17
У Х В А Л А

"26" червня 2017 р. року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Щербини Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Савчукової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа державний нотаріус Солонянської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, про визнання договорів дарування недійсними,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання недійними договорів дарування житлового будинку та земельної ділянки, які розташовані за адресою: Дніпропетровська область, Солонянський район, смт Солоне вул.Братів Бєльченко, буд.82, укладених між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 19 травня 2015 року.

На обґрунтування позову посилається на те, що 19 травня 2015 між нею та її донькою ОСОБА_2 було укладено договір дарування житлового будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Солонянський район, смт Солоне, вул.Братів Бєльченко, 82, за умовами якого вона передала у дар відповідачці житловий будинок, загальною площею 101,3 кв.м, житловою площею 54,9 кв.м, розташований на приватизований земельній ділянці площею 0,1500 га. Даний договір було посвідчено державним нотаріусом Солонянської державної нотаріальної контор та зареєстровано в реєстрі за №1-904. Також 19 травня 2015 року вони уклали договір дарування земельної ділянки площею 0,1500 га, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, Солонянський район, смт Солоне, вул.Братів Бєльченко, 82. Даний договір було посвідчено державним нотаріусом Солонянської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за №1-905.

Позивачка зазначає, що вона літня жінка, яка напередодні укладення оспорюваних договорів перенесла інсульт, а також є юридично не освіченою. На час укладання договорів вона не могла у повній мірі усвідомлювати свої дії та вчинки, вважала, що складає заповіт, а не передає своє майно у дар відповідачці, яке мало б належати останній лише після її смерті. Тому позивачка просить суд визнати недійсними договори дарування, оскільки в даному випадку має місце наявність помилки неправильного сприйняття позивачем фактичних обставин правочину, що вплинуло на волевиявлення особи під час укладення договору, коли замість заповіту нею було укладено договір дарування.

Разом із позовною заявою позивачкою подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом заборони Соборному ВДВС м.Дніпра головного ТУЮ в Дніпропетровській області здійснювати виконавчі дії, спрямовані на примусову реалізацію спірного житлового будинку та земельної ділянки, які розташовані за адресою: Дніпропетровська область, Солонянський район, вул.Братів Бєльченко, буд.82, які належать на даний час ОСОБА_2

Свою заяву позивачка мотивувала тим, що23 травня 2017 року їй стало відомо, що майно, яке є предметом спору, було виставлено на продаж через систему автоматизованих торгів арештованим майном СЕТАМ. На її думку примусовий продаж даного майна, яке жодним чином не є предметом застави та не має жодного відношення до кредитних відносин відповідача, може зробити абсолютно неможливим виконання рішення по даній справі, оскільки новий власник фактично буде добросовісним набувачем. В якості доказів існування підстав вважати, що спірне нерухоме майно може бути реалізоване на торгах до вирішення спору, позивач просила прийняти до справі протоколи про проведення електронних торгів від 18 квітня, 10 травня та 01 червня 2017 року та роздруківку з сайту СЕТАМ про проведення торгів.

Відповідно до вимог ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, в провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі, у звязку з чим та відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України суд ухвалив здійснювати розгляд заяви у відсутність сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що заява позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 124 Конституції України визначено принцип обовязковості судових рішень, який з огляду на положення статей 14, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини третьої статті 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження субєктивних прав, свобод та інтересів відповідача або повязаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (стаття 154 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п.4 постанови пленуму ВСУ №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Відповідно до положень ст. 152 ЦПК України позов забезпечується шляхом, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Згідно із ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Ухвалою суду від 26 червня 2017 року було відкрито провадження у справі, а судом встановлено, що між сторонами дійсно існує спір про визнаннянедійсними договорів дарування житлового будинку, загальною площею 101,3 кв.м та земельної ділянки, площею 0,150 га, розташованих за адресою: Дніпропетровська область, Солонянський район, вул.Братів Бєльченко буд.82, які були укладені між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2

Вказані будинок та земельна ділянка на даний час є власністю ОСОБА_2

Згідно протоколів про проведення електронних торгів від 18 квітня, 10 травня та 01 червня 2017 року вбачається, що Соборним відділом державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області виставлено на торги домоволодіння - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельна ділянка, загальною площею 0,15 га, кадастровий номер :03:003:0075, яке знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Солонянський район, смт Солоне, вул.Братів Бєльченко, буд.82 та було подаровано відповідачці за спірними договорами дарування, які на даний час оспорює позивачка. Відомості про стягувача або про наявність заінтересованих осіб щодо реалізації спірного майна суду не надано, а тому суд під час розгляду заяви про забезпечення позову не може вирішити питання про залучення таких осіб до участі у справі в якості третіх осіб відповідно до ст. ст. 34-36 ЦПК України.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосовування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9 заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи. Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Підставами для вжиття заходів забезпечення позову, як вбачається зі змісту ч.3 ст. 151 ЦПК України, є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Оскільки на час розгляду справи між сторонами дійсно існує спір щодо визнання недійними договорів дарування майна: житлового будинку та земельної ділянки, а дане майно може бути реалізованим на торгах до вирішення спору, що підтверджується належними доказами, то вказане на думку суду свідчить про наявність правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову, які співвідносяться з предметом позову, враховуючи вимоги чинного законодавства стосовно розумності та адекватності заходів забезпечення позову конкретним обставинам.

Суд вважає, що забезпечення позову буде стимулювати сторони до виконання своїх процесуальних обовязків належним чином, до недопущення порушення ними процесуальних прав інших осіб та призведе до усунення умисного затягування розгляду справи з боку сторін.

Підсумовуючи вищевикладене та враховуючи, що зі змісту обставин, викладених у позовній заяві, вбачається виникнення між сторонами спору, зясувавши обсяг позовних вимог і відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач, заявленим позовним вимогам, суд приходить до висновку, що за таких обставин невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити виконання можливого рішення суду, ухваленого на користь позивача, у звязку із чим заява позивача підлягає задоволенню в повному обсязі.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що існують правові підстави для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 151-153, 197, 208-210 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Заборонити Соборному відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області здійснювати виконавчі дії направлені на примусову реалізацію майна:

- житлового будинку з надвірними спорудами, загальною площею 101,3 кв.м, жилою площею 54,9 кв.м, який знаходиться за адресою: смт Солоне, вул.Братів Бєльченко, буд.82, Солонянський район, Дніпропетровська область та належить ОСОБА_2 на підставі договору дарування жилого будинку від 19 травня 2015 року, зареєстрованого в реєстрі за №1-904;

- приватизованої земельної ділянки, площею 0,150 га, яка знаходиться за адресою: смт Солоне, вул.Братів Бєльченко, буд.82, Солонянський район, Дніпропетровська область, кадастровий номер :03:003:0075, яку передано для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (на якій розташований житловий будинок), яка належить ОСОБА_2 на підставі договору дарування земельної ділянки від 19 травня 2015 року, зареєстрованого в реєстрі за №1-905.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Строк предявлення до виконання ухвали про забезпечення позову - протягом 3 (трьох) років з дня винесення ухвали.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її проголошення, а у разі постановлення ухвали без участі особи, яка її оскаржує, протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий: суддя Н. О. Щербина