АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-2289/09 Номер провадження 22-ц/786/1696/17Головуючий у 1-й інстанції Парахіна Є.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Дорош А.І., Гальонкіна С.А.

При секретарі: Гнатюк О.С.

За участю: представника ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, представника ОСОБА_2,

на заочне рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 19 листопада 2009 року

в справі за позовом ПАТ "Банк "Фінанси і кредит" до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2009 року позивач ПАТ «Банк «Фінанси і кредит» звернувся до суду із вказаним позовом. Товариство просило ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачів у солідарному порядку 23688 грн. 70 коп. заборгованості за кредитним договором, мотивуючи заявлені вимоги невиконанням боржником і поручителем зобовязань за укладеними договорами.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 19 листопада 2009 року позов задоволений: стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси і кредит» 23688 грн. 70 коп. заборгованості за кредитним договором, вирішене питання про судові витрати.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 24 червня 2015 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про поновлення строку для подачі заяви про перегляд заочного рішення, та заява ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення - залишені без задоволення.

Справа була предметом розгляду в суді апеляційної та касаційної інстанцій.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 07 вересня 2015 року заочне рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 19 листопада 2009 року скасовано, ухвалено нове рішення.

Позов ПАТ «Банк «Фінанси і кредит» задоволено частково. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_4 і ОСОБА_2 на користь ПАТ «Фінанси і Кредит» (МФО 331832, , р/р №01) заборгованість за кредитним договором у сумі 15723 грн. 68 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Фінанси і Кредит» (МФО 331832, , р/р №01) заборгованість за кредитним договором у сумі 7965 грн. 05 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Фінанси і Кредит» 158 грн. 26 коп. витрат зі сплати судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Фінанси і Кредит» 78 грн. 61 коп. витрат зі сплати судового збору.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 червня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_2, подану її представником ОСОБА_3, задоволено частково.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 07 вересня 2016 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором зі ОСОБА_2 скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду Апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення апеляційного суду Полтавської області від 07 вересня 2015 року залишено без змін.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, представник ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просив заочне рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказував, що суд безпідставно ухвалив у справі заочне рішення за відсутності даних про належне повідомлення відповідачів про час та місце розгляду справи чим позбавив останніх права на подання заперечень проти позову. Суд проігнорував те, що до суду звернулася не уповноважена особа.

Суд залишив поза увагою такі суттєві обставини як одностороннє підвищення Банком розміру процентної ставки за відсутності згоди на те поручителя, не надіслання Банком поручителю попередньої письмової вимоги про виконання зобовязань боржника, відсутність доказів про отримання коштів боржником.

Одним із доводів апеляційної скарги є сплив строку предявлення вимоги поручителю.

Предметом перегляду є апеляційна скарга і її доводи в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором із поручителя ОСОБА_2

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині вимог банку до поручителя, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення частково, за наступних підстав.

Судом встановлено, та підтверджується матеріалами справи в їх сукупності, що 18 квітня 2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси і кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси і кредит», та ОСОБА_4 укладений кредитний договір № МКЕ-83-08, вартість якого склала 15000 грн. зі строком виконання до 17 жовтня 2009 року. Згідно п.3.2. кредитного договору ОСОБА_4В взяла на себе зобовязання повертати кредитні кошти рівними платежами щомісячно з першого по пятнадцяте число відповідно до додатку №1 до цього договору.

Також між ВАТ «Банк «Фінанси і кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси і кредит», та ОСОБА_2 укладений договір поруки, згідно умов якого остання зобовязалася перед Банком відповідати у повному обсязі за своєчасне і повне виконання ОСОБА_4 зобовязань за кредитним договором.

Банк свої зобовязання з видачі кредитних коштів виконав 18 квітня 2008 року. ОСОБА_4 отримала готівкою 15000 грн. згідно заявки №1505011.

Встановлено, що ОСОБА_4 свої зобовязання належним чином не виконувала, у звязку з чим за станом на 11 серпня 2009 року Банком нарахована заборгованість у розмірі 23688 грн. 70 коп., з яких 3018 грн. 96 коп. заборгованість за кредитом, 7510 грн. 06 коп. прострочена заборгованість за кредитом, 988 грн. 92 коп. заборгованість по простроченим процентам, 264 грн. заборгованість за простроченою комісійною винагородою, 396 грн. заборгованість за нарахованою комісійною винагородою, 10423 грн. 06 коп. пеня.

З матеріалів справи вбачається, що строк дії кредитного договору з 18 квітня 2008 року по 17 жовтня 2009 року. Згідно умов договору (п.3.2) боржник зобовязувалася погашати заборгованість шляхом внесення щомісячних платежів (однаковими сумами) у строк з першого по пятнадцяте число (а.с.9). ОСОБА_4 припинила сплачувати щомісячні платежі з листопада 2008 року.

Даний факт встановлений рішенням апеляційного суду Полтавської області від 07 вересня 2015 року ( а.с. 145).

Банк звернувся до суду з позовом 28 серпня 2009 року, реалізувавши передбачене ч.2 ст.1050 ЦК України право кредитора на дострокове повернення кредиту і, відповідно, змінив строк виконання основного зобовязання. Отже, за таких обставин передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати (Постанова ВСУ №6-190 цс14 від 21 січня 2015 року).

З правомірністю таких висновків погодився і ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ ( а. с. 212).

Перевіряючи доводи апеляційної скарги про припинення договору поруки, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлений, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Згідно пункту 5.1 договору поруки (а.с.10 зворот) порука припиняється із припиненням зобовязання, що забезпечується нею. Це положення відповідає нормі ч.1 ст.559 ЦК України.

Згідно другого речення цього пункту порука також припиняється у разі, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобовязань за кредитним договором не заявив вимоги до поручителя.

Цю норму слід тлумачити у відповідності до правової позиції, сформульованої у постанові ВСУ №6-53цс14 від 17 вересня 2014 р., згідно якої: «У разі неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк предявлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. У разі предявлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобовязання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобовязань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.»

Предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання.

Таким чином, у разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобовязання передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати (правова позиція ВСУ у справі № № 6-190 цс14 від 21.01.2015 року).

Скасовуючи рішення апеляційного суду, суд касаційної інстанції вказав на те, що суд не перевірив належним чином початок перебігу шестимісячного строку для предявлення до поручителя вимоги зі сплати кожного з періодичних платежів, внаслідок чого дійшов передчасного висновку про стягнення шести прострочених періодичних платежів і застосування відповідних штрафних санкцій.

З матеріалів справи вбачається, що до суду позивач звернувся 28 серпня 2009 року. Таким чином, початок перебігу шестимісячного строку для предявлення до поручителя вимоги зі сплати кожного з періодичних платежів датується 28 лютого 2009 року.

Згідно графіку погашення заборгованості за кредитним договором (а.с. 9) черговий платіж в сумі 1112 гривень мав бути здійснений боржником не пізніше 13 березня 2009 року.

Отже, вимоги щодо стягнення простроченої заборгованості у солідарному порядку з поручителем слід обраховувати згідно графіку з 14 березня 2009 року, тобто наступного дня після порушення права кредитора на отримання періодичного платежу.

Встановлено, що щомісячний платіж за кредитним договором (основний борг, проценти і комісійна винагорода) згідно додатку №1 до кредитного договору становить 1112 грн. (а.с.9)

У період шестимісячного строку згідно наявного графіку ОСОБА_4 мала внести кошти по п?яти щомісячним платежам. З приводу стягнення суми двох періодичних платежів Банк заявив вимоги достроково. Таким чином, у солідарному порядку з поручителем підлягають до стягнення 8 періодичних платежів х 1112 = 8896 гривень.

Згідно п.6.1 кредитного договору за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів визначено, що позичальник сплачує Банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожен день прострочення.

Таким чином: з 14 березня 2009 року поручитель у солідарному порядку мав нести відповідальність за несплату чергового платежу в сумі 1112 грн., 1% від якої становить 11,12 грн. Період прострочення цього платежу мав місце згідно графіку до 15 квітня 2009 року (дата сплати наступного платежу за графіку). Сума пені за цей період становить 366,96 грн.

Далі, суми пені: за період з 16 квітня 2009 року по 15 травня 2009 року на прострочену суму 2224 гривні (1% =22,24 грн. х 30 днів) пеня становить 667,20 грн.

-за період з 16 травня 2009 року по 15 червня 2009 року на прострочену суму 3336 гривень (1%=33,36 грн. х 31 день) пеня становить 1034,16 грн.;

-за період з 16 червня 2009 року по 15 липня 2009 року на прострочену суму 4448 гривень (1%=44,48 грн. х 30 днів) пеня становить 1334,40 грн.;

-за період з 16 липня 2009 року по 14 серпня 2009 року на прострочену суму 5560 гривень (1%=55,6 грн. х 30 днів) пеня становить 1668 грн.;

-за період з 15 серпня 2009 року по 28 серпня 2009 року (день звернення з позовом ) на прострочену суму 6672 гривні (1%=66,72 грн. х 13 днів) пеня становить 867,32 грн.;

Всього пеня за простроченими платежами обрахована для солідарної відповідальності боржника та поручителя - становить 5938 грн. 08 коп.

Таким чином, ОСОБА_2 як поручитель несе відповідальність за прострочені платежі з урахуванням пені у сумі 8896 + 5938,08 = 14834 грн. 08 коп.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що заочне рішення суду першої інстанції слід скасувати в частині вирішення позовних вимог до поручителя та ухвалити нове про часткове задоволення позову, а саме про стягнення ОСОБА_2 на користь Банку 14834 грн. 08 коп. заборгованості за кредитом. Стягнення цієї слід проводити у солідарному порядку із боржником ОСОБА_4.

Судові витрати підлягають розподілу між відповідачами згідно норм ст.88 ЦПК України відповідно до суми задоволених вимог до них так: з ОСОБА_2 на користь Банку підлягає стягненню 118 грн. 96 коп. судових витрат (356,89/1,5 (коефіцієнт від суми задоволених позовних вимог)/2).

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 19 листопада 2009 року - скасувати в частині задоволення позовних вимог до ОСОБА_2.

Ухвалити в цій частині нове рішення, про часткове задоволення позовних вимог ПАТ «Фінанси і Кредит» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредитному договору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Фінанси і Кредит» (МФО 331832, , р/р №01) заборгованість за кредитним договором у сумі 14834 грн. 08 коп. Стягнення проводити у солідарному порядку з боржником ОСОБА_4.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Фінанси і Кредит» 118 грн. 96 коп. компенсації сплати позивачем судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя : /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_6 /підпис/ ОСОБА_7

З оригіналом згідно: Суддя апеляційного суду

Полтавської області _______ ОСОБА_1