Справа № 161/8880/17
Провадження № 2/161/2935/17
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

03 липня 2017 року місто Луцьк

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Подзіров А.О., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд за кордон малолітніх дітей без згоди батька,-

в с т а н о в и в:

08 червня 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд за кордон малолітніх дітей без згоди батька.

Ухвалою судді від 09 червня 2017 року позовну заяву було залишено без руху. Позивачу необхідно було виправити у строк, що не перевищує пять днів з дня отримання ним копії ухвали недолік заяви, а саме надати суду доказ сплати судового збору у розмірі 640,00 грн.

Ухвала була отримана позивачем поштою 17 червня 2017 року.

Станом на 03 липня 2017 року недоліки позову не усунуті.

Натомість, 20 червня 2017 року на адресу суд надійшла заява ОСОБА_1, в якій вона з посиланням на пункту 15 статті 5 Закону України «Про судовий збір» повідомляє, що звільнена від сплати судового збору.

Пунктом 15 частини першої статті 5 вказаного Закону визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються фізичні особи (крім субєктів підприємницької діяльності) - кредитори, які звертаються з грошовими вимогами до боржника щодо виплати заборгованості із заробітної плати, зобовязань внаслідок заподіяння шкоди життю та здоровю громадян, виплати авторської винагороди та аліментів, - після оголошення про порушення справи про банкрутство, а також після повідомлення про визнання боржника банкрутом.

Зі змісту позовних вимог видно, що позивач не є кредитором, який звертається з грошовими вимогами до боржника щодо виплати заборгованості із заробітної плати, зобовязань внаслідок заподіяння шкоди життю та здоровю громадян, виплати авторської винагороди та аліментів.

Таким чином, позивач не звільнена від сплати судового збору та повинна була сплатити його в загальному порядку.

Аналогічно, посилання ОСОБА_1 на те, що суд повинен покласти сплати судових витрат на відповідача є помилковим, оскільки суд стягує судові витрат з відповідача лише у випадку вирішення справи по суті та задоволення позовних вимог. На стадії подання позову судовий збір повинен бути сплачений позивачем.

Частиною другою статті 121 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначено, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Оскільки позивач у строк встановлений суддею не усунув недолік позову, тому суд дійшов висновку, що позовну заяву слід повернути позивачу.

На підставі наведеного, керуючись статтею 121 ЦПК України суд, -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд за кордон малолітніх дітей без згоди батька вважати неподаною та повернути позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_3