провадження 2-з/201/183/2017
УХВАЛА

23 червня 2017 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

в складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

за участі секретаря Пухлової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро заяву ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» та приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 15 серпня 2016 року звернувся до суду з позовом до відповідачів ПАТ «Укрсоцбанк» та ПН ХМНО ОСОБА_3 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2016 року провадження по цій справі було відкрито та призначено проведення судового засідання.

По справі постановлялися різні ухвали, справа по суті не слухалася.

ОСОБА_1 21 березня 2017 року звернувся до суду з заявою про забезпечення позову в якій він просить суд зупинити вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса № 429 вчиненого 04 лютого 2016 року приватним нотаріусом Харківського міського округу ОСОБА_3, оскільки в провадженні суду перебуває вище вказана справа, однак виконавче провадження, що здійснюється на підставі зазначеного виконавчого напису триває та проводяться виконавчі дії, отже здійснення виконавчого провадження призведе до неможливості виконання рішення по цій справі та завдасть істотної шкоди правам позивача.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 березня 2017 року у задоволенні заяви про забезпечення позову по справі відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2017 року було скасовано ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 березня 2017 року та передано питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Частиною 1 статті 151 ЦПК України передбачено, що суд, за заявою осіб, що беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову, проте надане суду клопотання не відповідає вимогам даної статті.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі, також п. 4 вказаної Постанови визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши матеріали справи, заяви про забезпечення позову та надані докази, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що на виконанні у відповідній державній виконавчій службі знаходиться виконавчий напис нотаріуса, що оскаржує позивач, а також проводяться відповідні виконавчі дії з його примусового виконання.

Також судом було встановлено, що в заяві про забезпечення позову не обґрунтовано необхідність забезпечення позову шляхом зупинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого напису, крім того слід зазначити, що ст. 152 ЦПК України не передбачено такий вид забезпечення позову, також слід зазначити, що обставини та підстави за яких підлягає зупинення виконавче провадження, а також ким саме (державний виконавець) воно може бути зупинено, передбачено Законом України «Про виконавче провадження»; в заяві не зазначено, яким чином можуть сприяти виконанню рішення суду заходи, що заявник просить вжити суд по справі; у заяві не вказано інші відомості, потрібні для забезпечення позову, оскільки згідно ч. 3 ст. 210 ЦПК України якщо ухвала має силу виконавчого документа і підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень, така ухвала оформлюється з урахуванням вимог, встановлених Законом України «Про виконавче провадження», яким визначено вимоги до виконавчого документа (ухвала суду) та зазначено, що у виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків), місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів звязку та адреси електронної пошти, крім того не зазначено обставини та не надано документи, які б свідчили про те, що дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, окрім того, в поданій заяві про забезпечення позову не обґрунтовано існування реальної загрози відчуження майна на користь третіх осіб, а лише містяться посилається на імовірність такої можливості, що за своєю суттю є субєктивним припущенням сторони позивача, тобто з зазначеного витікає, що заява немотивована та до неї не додані додаткові документи та інші докази, що підтверджують необхідність забезпечення позову саме у такий спосіб, як зазначено у заяві.

За таких обставин та з урахуванням всебічного дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, враховуючи вище викладені приписи законодавства, передбачених законом підстав для задоволення заяви нема.

На підставі викладеного, керуючись ч. ч. 1, 3 ст. 151, ст. 153, ст. 210 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 у задоволенні заяви про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» та приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України вказана ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя