Справа № 442/3060/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Гарасимків Л.І.
Провадження № 22-ц/783/4144/17 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Юзефович Ю.І.

з участю представника заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 травня 2016 року в справі за скаргою ОСОБА_3 на дії та рішення державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області Матіїшина Андрія Ярославовича,-

встановила:

Скаржник ОСОБА_3 звернувся в суду в порядку статті 383 ЦПК України із скаргою на рішення державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Матіїшина А.Я.

Просив визнати неправомірними дії, рішення державного виконавця та усунути порушення шляхом скасування такого рішення.

Оскаржуваною ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 травня 2016 року,з урахуванням ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17.07.2017 року про випралення описки, скаргу ОСОБА_3 на дії та рішення державного виконавця Матіїшин Андрія Ярославовича відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області визнано неподаною та повернуто скаржнику.

Роз'яснено ОСОБА_3 його право на повторне звернення до суду з такою самою вимогою після усунення її недоліків.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_3

В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.

Вважає, що скарга не може бути визнана неподаною з підстав не зазначення та не надання доказів, оскільки ст. 27 ЦПК України передбачено право на подання доказів безпосередньо у судовому засіданні.

З»ясування питання про порушення права скаржника можливе на наступних стадіях процесу, тому повернення скарги з підстав відсутності обґрунтування, яке саме порушено право скаржника, на цій стадії є порушенням закону.

Просить скасувати ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 травня 2016 року та передати питання на новий розгляд..

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника заявника ОСОБА_2 на підтримку доводів скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню враховуючи таке.

Повертаючи скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги ухвали суду про залишення скарги без руху ОСОБА_3 не виконав, недоліки скарги не усунув.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як роз'яснено у п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07.02.2014 року скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 121 ЦПК.

Згідно із ст. 121 ЦПК України суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 119, 120 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст.ст. 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду.

З матеріалів справи встановлено, що ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду від 18 квітня 2016 року скаргу ОСОБА_3 залишено без руху, надано останньому термін для усунення недоліків три дні з дня отримання ухвали, оскільки при подачі скарги ОСОБА_3 не дотримався вимог статей 384-385 ЦПК України, а саме до скарги не долучено жодного документу, який би свідчив, що ОСОБА_3 є стороною виконавчого провадження, не зазначено реквізити виконавчого документа, відсутній виклад обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги, так само як і зміст оскаржуваного рішення (діяльності), яку на його думку необхідно вважати неправомірним, не додано підтверджуючих документів про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, що унеможливлює визначити строк подачі вище вказаної скарги.

З рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що ухвалу суду про залишення скарги без руху скарги ОСОБА_3 отримав особисто 10.05.2016 року.

11.05.2017 року на виконання вимог ухвали Дрогобицького міськрайонного суду від 18 квітня 2016 року ОСОБА_3 подав клопотання про витребування відповідних матеріалів в іншої сторони, тобто у Відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції.

Таким чином, постановивши ухвалу від 12.05.2017 року про визнання неподаною та повернення скарги суддя не врахував те, що залишаючи без руху скаргу ОСОБА_3, останньому надано три дні для усунення недоліків з дня отримання ухвали, які не пройшли, тому його висновок про необхідність визнання скарги неподаною та її повернення, є необґрунтованим.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що оскільки цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 10 ЦПК України), позов не обов'язково обґрунтовується обставинами та доказами, які не потребують додаткового з»ясування, оскільки в протилежному випадку виключається зазначений принцип - змагальності, а провадження стає безспірним, що є характерною ознакою для інших видів провадження (наказного, окремого).

В свою чергу, зміст ст.ст. 119, 120 ЦПК України не передбачає подання позивачами при пред'явленні позову доказів, а лише передбачає зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину та наявність підстав для звільнення від доказування.

Пленум Верховного Суду України в п.п. 2, 7 постанови № 2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" зазначає, що подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явлені позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Тобто, суд на стадії порушення провадження у справі не має права повертати позовну заяву, навіть, якщо, на думку суду, нечітко викладено позовні вимоги та обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що подавши клопотання на виконання ухвали судді від 18.04.2016 року, ОСОБА_3 одночасно подав заяву про відвід головуючого судді.

За змістом ч. 2 ст. 208 ЦПК України питання, пов'язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Таким чином, зазначену заяву необхідно було вирішити судом шляхом постановлення ухвали.

При цьому, відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 31 травня 2017 року по справі № 21-3473а16, до вирішення суддею заяви про відвід цей суддя не може вчиняти будь-яких інших процесуальних дій, пов'язаних із подальшим рухом заяви.

На вказані обставини суд першої інстанції увагу не звернув, відповідно дійшов передчасного висновку про необхідність повернення скарги внаслідок невиконання вимог ухвали від 18.04.2016 року.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України однією з підстав для скасування хвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 4 ч. 2 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 311, ст.ст. 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 травня 2016 рокускасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії відкриття провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк