АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Білич І.М., Поліщук Н.В., при секретарі Горбачовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою публічного акціонерного товариства «Сбербанк» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Третейського суду,

за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Сбербанк» на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 03 серпня 2017 року,-

встановила:

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 03 серпня 2017 року в задоволенні заяви ПАТ «Сбербанкк» про видачу виконавчого листа відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Сбербанк» просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити заяву про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та процесуального права.

В судовому засіданні представник ПАТ «Сбербанк» вимоги апеляційної скарги підтримав.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про його час і місце повідомлялись належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника банку, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відмовляючи у задоволенні заяви про видачу виконавчого листа, суд першої інстанції виходив з того, що поручитель є споживачем банківських послуг, а відтак спір, розв'язаний між банком та поручителем, не підвідомчий третейському суду.

Проте з таким висновком погодитись не можна.

21 лютого 2017 року Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків постановлено рішення у справі за позовом ПАТ «Сбербанк» до ОСОБА_1, третя особа ТОВ «Компанія Рона» про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 84 228 122 грн. 25 коп., яким позовні вимоги задоволено.

Обґрунтовуючи подану заяву, банк просив видати виконавчий лист на примусове виконання рішення третейського суду.

Згідно з положеннями п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Статтею 5 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» (частину 1 статті 6 Закону доповнено пунктом 14 згідно із Законом № 2983-VI від 3 лютого 2011 року), третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

З матеріалів справи вбачається, що 28 грудня 2011 року між ПАТ «Сбербанк» та ТОВ «Компанія Рона» укладено кредитний договір № 05-В/11/32/ЮО/КЛ.

28 грудня 2011 року з метою забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором між ПАТ «Сбербанк» та ОСОБА_1 укладено договір поруки.

Рішенням Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків від 21 лютого 2017 року позовні вимоги до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволені.

Порука є способом забезпечення зобов'язань боржника перед кредитором і має похідну правову природу від правовідносин, що виникають з кредитного договору.

Поручитель за змістом договору поруки не є споживачем послуг банку з кредитування, а, навпаки, є особою, яка своєю відповідальністю забезпечує відповідальність боржника у договорі споживчого кредиту, тобто споживача.

Тому поручитель не може розглядатись у договорі поруки як споживач послуг банку, а тому у цих правовідносинах на нього не поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Суд першої інстанції не врахував вищенаведені вимоги закону, та дійшов неправильного висновку про те, що спір, який виник між сторонами, не підвідомчий третейському суду, а відтак у видачі виконавчого листа слід відмовити.

Пунктом 3 частини 1 ст. 312 ЦПК України передбачено, що розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду від 03 серпня 2017 року підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 303, п. 4 ч. 2 ст. 307, п. 3 ч. 1 ст. 312, п. 2 ч. 1 ст. 314 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Сбербанк» на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 03 серпня 2017 року задовольнити частково.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 03 серпня 2017 року скасувати.

Питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: І.М. Білич

Н.В. Поліщук