Справа №487/546/17 29.06.2017 29.06.2017 29.06.2017
Провадження №22-ц/784/1489/17
Головуючий у першій інстанції-Павлової Ж.П.
Доповідач апеляційної інстанції-Данилова О.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Данилової О.О.,

суддів: Лівінського І.В., Шаманської Н.О.,

із секретарем Лептугою С.С.,

за участю представника позивачки ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_4

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 травня 2017 року у цивільній справі за позовом

ОСОБА_4

до ОСОБА_2

про стягнення аліментів у звязку з продовженням навчання

У С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2017 року ОСОБА_4 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у звязку з продовженням навчання.

Позивачка зазначала, що ОСОБА_2 є її батьком та приймав участь в її утриманні до досягнення повноліття, тобто до 29 січня 2017 року. Проте на даний час вона продовжує навчання за денною формою у Одеському національному медичному університеті. За контрактом за весь період має сплатити 129 520 грн. Крім цього несе витрати на проживання у гуртожитку, харчування, транспортні послуги та інше.

Посилаючись на неможливість працевлаштування у звязку з навчанням, малий дохід матері, яка її утримує, та спроможність батька надавати утримання, ОСОБА_4 просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти у розмірі ? частини заробітку (доходу) щомісячно у період навчання з часу звернення до суду до досягнення двадцяти трьох років.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав частково, погодився сплачувати аліменти у розмірі 1/7 частини заробітку (доходів), посилаючись на те, що він також проходить навчання на платній основі, має непрацездатну матір, яка отримує незначну пенсію, а також дружину, яка перебуває у стані вагітності.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 травня 2017 року позов задоволено частково, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на період навчання у розмірі 1/7 частини заробітку (доходу) до досягнення донькою двадцяти трьох років.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просила рішення скасувати та задовольнити її позов у повному обсязі. Апелянт посилалась на безпідставне дослідження судом довідки про заробітну плату відповідача за попередній період, помилковість висновку про перебування на утриманні відповідача його матері та сумнівність вагітності дружини.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Статтею 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно з частиною 1 статті 200 СК суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Аналіз статтей 199, 200 СК вказує на те, що закон пов'язує обов'язок батьків за певних обставин утримувати своїх повнолітніх дітей (на відміну від обовязку щодо неповнолітніх дітей) з можливістю надавати таку матеріальну допомогу.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 2).

До досягнення донькою повноліття (29 січня 2017 року) ОСОБА_2 виплачував аліменти у розмірі ? частки заробітку, що за період з січня по грудень 2016 року складало від 2800 грн. до 11000 грн. щомісячно (а.с.29-30).

З 2016 року ОСОБА_4 є студенткою денної форми навчання Одеського національного медичного університету, де навчається на підставі договору про надання освітніх послуг, який укладено на шість років (а.с.4-5).

Розмір оплати за весь період навчання складає 129 520 грн.

ОСОБА_4 проживає у гуртожитку (м. Одеса), оплата за який станом на 1 березня 2017 року складала 323,6 грн. на місяць (а.с. 7, 8). Апелянт посилалась на те, що у теперішній час оплата проживання у гуртожитку збільшилась до 550 грн. на місяць

Мати ОСОБА_4 ОСОБА_1 працює у Миколаївській обласній лікарні. Заробітна плата матері за 2016 рік склала 40393,51 грн. (а.с.13).

Заробітна плата відповідача ОСОБА_2 за останні шість місяців (грудень 2016 року-травень 2017 року) склала 219653,60 (а.с. 80).

ОСОБА_2 перебуває у шлюбі, його дружина ОСОБА_5 знаходиться на медичному обліку у звязку з вагітністю (а.с.33,47).

Мати ОСОБА_2 ОСОБА_6 є непрацездатною, отримує пенсію у розмірі 1465 грн. (а.с.31, 32,48).

ОСОБА_2 є студентом заочного відділення Національного університету кораблебудування ім.Адмірала Макарова. Вартість навчання за період 2016-2018 років складає 12 347 грн.(а.с.34,35).

Встановивши ці обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про спроможність ОСОБА_2 надавати утримання повнолітній донці ОСОБА_4 на період навчання до досягнення нею двадцятитрирічного віку, що відповідає вимогам статті 199 СК.

При визначенні розміру аліментів, суд першої інстанції, виходячи з вимог статей 182,200 СК, врахував розмір середньомісячного доходу ОСОБА_2 за попередній період після утримання податків, потребу ОСОБА_4 в утриманні у звязку з проходженням навчання, рівного обовязку матері позивачки щодо надання утримання, а також сімейні обставини відповідача (проходження навчання на платній основі, вагітність дружини, непрацездатність матері та її дохід) та визначив 1/7 частку доходу ОСОБА_2, яка має забезпечити утримання повнолітньої доньки.

Оцінюючи доводи апелянта ОСОБА_4 про те, що визначений судом розмір аліментів не забезпечить їй належного утримання, колегія суддів враховує такі обставини.

Середньомісячний дохід ОСОБА_2 за останні шість місяців (після утримання податків та зборів) складає 29470,19 (176821,15 : 6). Розрахунковий середньомісячний розмір аліментів (1/7) дорівнює 4 210 грн.

Оскільки закон повязує право на утримання повнолітньої доньки саме з навчанням, колегія суддів, насамперед, враховує витрати позивачки на оплату навчання та проживання в гуртожитку.

Оплата навчання за весь період 2017 року (а.с. 4-5) складає 18840 грн. (9100 + 9740), що в розрахунку на місяць становить 1570 грн.

Оплата за гуртожиток 323,6 грн. (550 грн.).

Прожитковий мінімум на одну працездатну особу з травня 2017 року -1640 грн.

Отже, необхідні середньомісячні витрати позивачки складають 3536 (3760) грн.

Таким чином, визначений судом розмір аліментів (1/7 частка) більш ніж 4000грн., забезпечують позивачці щомісячну оплату навчання, проживання та прожитковий мінімум.

За таких обставин колегія суддів не може погодитись з доводами ОСОБА_4, що величина аліментного платежу не забезпечить їй можливості продовжувати навчання.

До того ж стягнення судом аліментів на повнолітню доньку з часу звернення до суду (рішення в цій частині відповідач не оскаржував) надасть позивачці можливість сплатити вартість навчання за семестр разовим платежем.

Колегія суддів також враховує рівні обовязки кожного з батьків на утримання повнолітньої доньки, а також працездатність самої позивачки.

Посилання апелянта на те, що заробіток відповідача на теперішній час є більшим, не впливає на законність рішення, оскільки розмір аліментного платежу у цьому випадку буде також збільшуватись.

Оскільки апеляційна скарга не містить доводів, які б спростовували висновки суду чи доводили б порушення ним норм сімейного та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.О.Данилова

Судді: І.В.Лівінський

ОСОБА_7