Провадження № 2/761/5381/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

20 вересня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарі Голопич Н.Р.,

розглянувши відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. 03.06.2015 р. між позивачем та ОСОБА_5 було укладено договір позики грошових коштів, за умовами якого позивач передала ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 204 000,00 доларів США, а ОСОБА_5 взяв на себе зобов»язання повернути кошти до 03.06.2016 р. без сплати процентів за користування грошима. В рахунок забезпечення виконання зобов»язань за договором позики між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, за умовами якого ОСОБА_2 передала позивачу в іпотеку квартиру АДРЕСА_1. Позичальник ОСОБА_5 порушив взяті на себе зобов»язання за договором позики, внаслідок чого в порядку, передбаченому законодавством України, в рахунок виконання основного зобов»язання звернуто стягнення на предмет іпотеки - вищезазначену квартиру. Згідно довідок про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, виданих Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Науковець» від 16.04.2015 року та від 23.02.2017 року (додаток № 4, 5), в указаній квартирі зареєстровані: ОСОБА_6 (мати попередньої власниці квартири), ОСОБА_2 (попередня власниця квартири), ОСОБА_3 (повнолітня дочка попередньої власниці квартири). Як слідує з довідки Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Науковець» від 06.04.2017 року (додаток № 6) у квартирі АДРЕСА_1, з 2010 року було розпочато роботи з капітального ремонту, які не завершені по теперішній час, у зв'язку з чим квартира не придатна для проживання. При цьому, починаючи з червня 2015 року у вказаній квартирі Відповідачі не проживають, що підтверджується ОСОБА_7 від 06.04.2017 року, який підписаний сусідами та головою ОСББ «Науковець». Однак, після переходу до позивача права власності на вищевказану квартиру відповідачі добровільно не знялися з реєстрації, чим порушують право власності позивача, внаслідок чого, позивач позбавлений можливості реалізовувати своє законне право на володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Позивач не має можливості належним чином здійснювати своє право власності та користування квартирою у зв'язку із реєстрацією в ній відповідачів, несе додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, а тому для захисту свого порушеного права позивач змушений звертатися до суду із вказаним позовом. Представник позивача вважає, що відповідачі мають бути визнані такими, що втратили право користування житловим приміщенням, зважаючи на положення ЦК України та приписи ЖК України, а тому і звернувся до суду з даним позовом в інтересах ОСОБА_1 права якої порушені.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити. Пояснив, що відповідачі є зареєстровані у квартирі, однак, позивач, як власник, на даний час не надає своєї згоди на проживання та реєстрацію місця проживання відповідачів. Відповідачі не сплачують комунальні послуги, внаслідок чого позивач був змушений погашати існуючий борг. Відповідачі не є членами сім»ї позивача, а отже наявні підстави для задоволення позову. Надав згоду на ухвалення заочного рішення.

Відповідачі в судове засідання не з»явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином.

Суд, керуючись положеннями ст.ст. 169,224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів, на підставі наявних доказів, ухваливши заочне рішення, отримавши на це згоду представника позивача.

Вислухавши пояснення представника ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи су вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що 03.06.2015 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було укладено договір позики, за умовами якого позивач надала, а ОСОБА_5 прийняв у власність грошові кошти у розмірі 204 000,00 доларів США та взяв на себе зобов»язання повернути позику у строк до 03.06.2016 року.

В рахунок забезпечення виконання зобов'язання за вказаним договором позики грошових коштів, 03.06.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстрований в реєстрі за № 744, згідно умов якого відповідач передала в іпотеку позивачу квартиру АДРЕСА_1.

Як свідчать матеріали справи, у зв»язку із невиконанням взятих на себе зобов»язань за договором позики, ОСОБА_1 було звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 та зареєстровано право власності на квартиру на своє ім»я, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

За приписами ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про те, що право власності ОСОБА_1 оскаржувалось у встановленому законом порядку.

Згідно довідок про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, виданих Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Науковець» від 16.04.2015 року та від 23.02.2017 року у спірній квартирі зареєстровані: ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Як вбачається з довідки Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Науковець» від 06.04.2017 року у квартирі АДРЕСА_1, з 2010 року було розпочато роботи з капітального ремонту, які не завершені по теперішній час, у зв'язку з чим квартира не придатна для проживання.

Як свідчать матеріали справи, починаючи з червня 2015 року у вказаній квартирі відповідачі не проживають, що підтверджується ОСОБА_7 від 06.04.2017 року, який підписаний сусідами та головою ОСББ «Науковець».

Представник позивача просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування спірною квартирою, зважаючи на те, вони не проживають в зазначеному помешканні, не несуть витрат по сплаті комунальних послуг, не є членами сім»ї ОСОБА_1, яка не може повною мірою здійснити своє право власності на квартиру.

Відповідно до частини першої статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із частиною першою статті 321 ЦК право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

При цьому відповідно до статті 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

В свою чергу положеннями ч.1 ст.40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом.

Частиною 2 статті 40 цього Закону встановлено певний порядок дій іпотекодержателя, зокрема, визначено, що після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Аналогічний порядок виселення громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, визначено і частиною 3статті 109 ЖК України.

Виходячи із положень вказаних правових норм, примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов, зокрема, якщо мешканці добровільно не звільнять житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

28.11.2016 року Позивачем було направлено ОСОБА_2 вимогу про добровільне звільнення квартири від речей, передачу ключів та зняття з реєстрації зареєстрованих осіб в добровільному порядку (копія вимоги від 28.11.2016 року та підтвердження його направлення долучено до матеріалів справи).

Однак, під час розгляду справи, не було встановлено обставин, які свідчать про виконання вимог власника квартири.

Зважаючи на визначення права власності, наведеного у ст. 319 ЦК України реєстрація відповідачів у спірній квартирі не дозволяє ОСОБА_1 повною мірою здійснювати своє право.

З іншого боку, відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України).

Таку позицію висловлює Верховний Суд України, зокрема у постанові від 30.06.2015 року справа № 21-1438а15, постанові від 16 січня 2012 справа 6-57цс11, у постанові від 01.03.2016 року № 825/1335/13-а.

Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

В свою чергу, відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї.

Зазначена правова позиція висловлена у Постанові Верховного Суду України № 6-158цс14 від 05.11.2014 року.

Відповідачі зареєстровані у спірній квартирі, однак представник ОСОБА_1 пояснив, що позивач, як власник квартири, не надає свою згоду на проживання та реєстрацію місця проживання відповідачів у належній їй квартирі.

За приписами ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Зважаючи на викладене, беручи до уваги те, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1, зареєстровані в помешканні відповідачі не є членами сім»ї ОСОБА_1 та їх реєстрація перешкоджає власнику повною мірою здійснювати своє право, зважаючи на те, що відповідачі не проживають у квартирі понад встановлені законом строки і доказів поважності не проживання під час розгляду справи отримано не було, суд приходить до висновку про задоволення вимог ОСОБА_1

Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 3,11,57,60,88,169,212-215,224-226 ЦПК України, ст.ст. 319,328,334,391,405 ЦК України, ст. 156 ЖК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Позивач, який не був присутнім в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

В разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку.

Суддя