Ухвала

іменем україни

26 червня 2017 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кузнєцов В.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 березня 2017 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Волинської області від 24 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, яка діє від свого імені та як законний представник в інтересах малолітньої ОСОБА_5 ОСОБА_6, третя особа на стороні відповідача яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки і піклування виконавчого комітету Луцької міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом до відповідачів, та із урахуванням уточнених позовних вимог представника позивача, просила визнати ОСОБА_4 та її малолітню дочку ОСОБА_5., ІНФОРМАЦІЯ_1, такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 березня 2017 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Волинської області від 24 травня 2017 року, у задоволенні позову - відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною першої статті 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку (квартири) має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, правильно виходив із безпідставності заявлених позовних вимог, оскільки відповідач ОСОБА_4 разом з малолітньою дитиною ОСОБА_5. є членами сім'ї співвласника спірної квартири ОСОБА_7, зареєстровані у квартирі з дозволу співвласника ОСОБА_7

Реєстрація відповідача і малолітньої доньки у квартирі здійснена у зв'язку з реалізацією права володіння, користування, розпорядження власністю співвласником ОСОБА_7 та не порушує прав одного із співвласників - ОСОБА_2

Суди дійшли правильного висновку про те, що та обставина, що позивач самостійно несе тягар утримання квартири, не може слугувати підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку позивач вправі захистити своє право, заявивши вимоги про компенсацію іншими співвласниками квартири понесених витрат.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, яка діє від свого імені та як законний представник в інтересах малолітньої ОСОБА_5 ОСОБА_6, третя особа на стороні відповідача яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки і піклування виконавчого комітету Луцької міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних В.О.Кузнєцов і кримінальних справ