Провадження № 2/369/984/17
16.05.2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючої судді Пінкевич Н.С.
при секретарі Пилипець А.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, треті особи: Мироцька сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, Ірпінська міська державна нотаріальна контора Київської області про визнання права на земельну частку в порядку спадкування за заповітом, -
У листопаді 2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на нерухоме майно, в тому числі і на частину земельного паю земельна ділянка площею 1, 489 га. У встановлений законом термін він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але нотаріус йому відмовив через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на майно. Оскільки спадкодавець набув право власності на спадкове майно у встановленому законом порядку, інші спадкоємці відсутні, він спадщину прийняв, але не може отримати свідоцтво про право на спадщину, тому вважає своє право порушеним.
Просив суд визнати за ним право на земельну частку (пай) , що перебуває у колективній власності КСП «Агрофірма «Київська», позначена номером 76 на плані поділу, площею 1, 489 умовних кадастрових гектара, що знаходиться в межах Мироцької сільської ради Києво-Святошинського району, Київської області.
Представник позивача просив суд задоволити позов, проти заочного розгляду справи не заперечував.
У судове засідання представники Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, Мироцької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, Ірпінської міської державної нотаріальної контори Київської області не з?явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.
При розгляді справи судом встановлено, що на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0198658 виданого 01.12.1997 року та зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 05 грудня 1997 року за номером 521, члену колективного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Київська» ОСОБА_3 належало право на земельну частку (пай) на землі, що перебуває у колективній власності КСП «Агрофірма «Кївська», розміром 2, 57 умовних кадастрових гектара, вартістю 4 781 ( чотири тисячі сімсот вісімдесят одна) гривня, 00 коп.
Після смерті ОСОБА_3, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12.07.2001 року № 1-1059, право на земельну частку (пай) передане ОСОБА_2, про що свідчить відповідний напис у сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0198658 виданого 01.12.1997 року.
03.11.2014 року ОСОБА_2 складений заповіт на ОСОБА_1. Заповіт посвідчений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_4, номер по реєстру 1585.
12 січня 2015 року ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть 1-ОК № 325924.
Після її смерті в термін встановлений законодавством позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. В Ірпінській міській державній нотаріальній конторі Київської області за заявою позивача 11 лютого 2015 року заведена спадкова справа 3 49/2015.
Позивачем 28 вересня 2015 року за реєстровами номерами 2-2486, 2 -2490 та 26 листопада 2015 року за реєстровим номером 2-3202 були одержані свідоцтва про парво на спадщину за заповітом на майно, що залишилось після смерті ОСОБА_2 До складу спадкового майна, отриманого позивачем у спадщину не увійшло право на земельну частку (пай) у зв?язку з тим, що у ОСОБА_2 на момент смерті був відсутній правовстановлюючий документ на земельну частку (пай).
Розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області № 576 від 06.11.1997 р. Затверджена розроблена Київським відділенням інституту землеустрою технічна документація по паюванню сільськогосподарських угідь, переданих у власність КСП Агрофірма «Київська» та затверджений розмір земельної частки (пай) на одного члена КСП Агрофірма «Київська» 2, 57 га. в умовних кадастрових гектарах
Розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області № 422 від 07.11.2002 р. Затверджена технічна документація по складанню державних актів на землю 75-ти громадянам власників сертифікатів на земельну частку (пай) за рахунок земель колективної власності КСП Агрофірма «Київська» для ведення особистого селянського господарства в межах Мироцької сільської ради. Згідно додатку до вказаного розпорядження дозволено викотовленнядержавних актів на право приватної власності на землю власників сертифікатів на земельну частку (пай).
У додатку до розпорядження зазначено, що власнику сертифікату на земельну частку (пай) № КВ 0198658 ОСОБА_2, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 надана земельна ділянка, позначена номером 76 на плані поділу, площею 1, 489 (одиниця виміру не вказана) за рахунок земель колективної власності КСП Агрофірма «Київська». Викладене підтверджуєтся копією витягу з додатку до розпорядження, архівною довідкою архівного сектору Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області № 06-04/1455 від 14.12.2015 р. та планом поділу земельної ділянки отримана від Київського науково-дослідного інституту землеустрою на адвокатський запит.
При розробленні проекту змемлеустрою на земельну ділянку ОСОБА_2 разом з необхідним комплектом документів передала землевпорядній організації, що розробляла проект землеустрою оригінал сертифікату на земельну частку (пай) 3 КВ 0198658, тому оригінал зазначеного сертифікату у ОСОБА_2 був відсутній. Також ОСОБА_2 не встигла за життя одержати державний акт на право приватної власності на землю.
Від Києво-Святошинської районної ради VII скликання Київської області одержаний лист 3 249/02-18 від 18.10.2016 року, в якому вказано, що Києво-Святошинська районна рада не здійснювала зберігання другого примірника державного акту.
Листом № С-4346/0-0.13-372/0/19-16 від 11.08.2016 року Державна служба з питань геодезії, картографії та кадастру повідомила про відсутність у даної організації інформації про реєстрацію державного акту на право власності на землю, а також повідомила про часткове зникнення документації в Управлінні Держкомзему у Києво-Святошинському районі Київської області. Таким чином сертифікат на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0198658 виданий 01.12.1997 року та Державний акт на право приватної власності на землю серії РІ 2567234, виданий на ім?я ОСОБА_2 можна вважати таким, що втрачені.
10.11.2016 року позивач звернувся в Ірпінську міську нотаріальну контору, з заявою про видачу на його ім?я свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай) в КСП Агрофірма «Київська».
10.11.2016 року державним нотаріусом Ірпінської міської нотаріальної контори ОСОБА_5 прийнята постанова про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв?язку із відсутністю у позивача правовстановлюючих документів на земельну частку (пай0.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.
За ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
За ст. 125 ЗК України, в редакції чинної на час відкриття спадщини, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
За ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст.1270 ЦК України він не заявив відмову від неї.
Ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.
Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом отримують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу.
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ листом від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» розяснив, що в разі, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям в процедурі приватизації, то спадкоємці мають право звертатись до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на імя спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.
Відповідно до Закону України «Про державний земельний кадастр» та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з 01 січня 2013 року державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються.
Ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, видається фізичним та юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, ради міністрів АРК, органів місцевого самоврядування.
За ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
У відповідності до ст 16 ЦК України кожна особа має право на обрання відповідного способу захисту своїх прав.
За таких обставин суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, а саме за ОСОБА_1 слід визнати право на земельну частку (пай) на землі, що перебуває у колективній власності КСП «Агрофірма «Київська», позначена номером 76 на плані поділу, площею 1, 489 умовних кадастрових гектара, що знаходиться в межах Мироцької сільської ради Києво-Святошинського району, Київської області.
Керуючись ст.ст. 1223, 1268, 1269, 1270, 1223, 1261-1265 ЦК України та ст.ст. 208, 213-215 ЦПК України, -
в и р і ш и в :
Позов ОСОБА_1 до Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, треті особи: Мироцька сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, Ірпінська міська державна нотаріальна контора Київської області про визнання права на земельну частку в порядку спадкування за заповітом- задоволити.
Копію заочного рішення негайно направити відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуто Києво Святошинським судом Київської області за письмовою заявою відповідачів протягом 10 днів з моменту отримання копії рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Н.С. Пінкевич