У Х В А Л А

23 червня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мазур Л.М.,

розглядаючи питання про прийняття касаційної скарги ОСОБА_2, поданої представником ОСОБА_3, на рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 08 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 13 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_8, Чернівецька філія публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», про визнання договору дарування удаваним правочином, визнання квартири спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя,

в с т а н о в и л а:

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У травні 2017 року на розгляд до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 надійшла касаційна скарга, яка не відповідала вимогам ст. 326 ЦПК України та не була оплачена судовим збором за її подання, у зв'язку з чим ухвалою суду касаційної інстанції від 25 травня 2017 року була залишена без руху з наданням строку для усунення недоліків, зокрема, сплати судового збору.

У червні 2017 року від представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на виконання вимог вказаної ухвали надійшли матеріали на усунення недоліків разом із заявою, у якій, посилаючись на складний майновий стан заявника у зв'язку з відсутністю постійного заробітку, утриманням п'ятьох дітей та витратами на комунальні послуги і оренду квартири, представник заявника просить звільнити ОСОБА_2 від сплати судового збору за подання касаційної скарги або відстрочити таку сплату відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 3 ст. 82 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати.

Наведені підстави для звільнення від сплати судового збору або відстрочення такої сплати не можна визнати такими, що унеможливлюють чи утруднюють таку сплату, оскільки як у їх підтвердження, так і в підтвердження доказів саме матеріального стану (відповідний акт про майновий стан заявника з місця проживання або інші докази щодо матеріального стану), а також утримання п'ятьох дітей та склад сім'ї не надано будь-яких належних доказів, а тому клопотання задоволенню не підлягає.

Таким чином, ОСОБА_2 має сплатити судовий збір відповідно до розмірів ставок судового збору, встановлених ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3574-VI, в редакції Закону України від 22 травня 2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» (далі - Закон), який набрав чинності 01 вересня 2015 року, та згідно якого ставка судового збору за подачу касаційної скарги на рішення суду складає 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Згідно з ч. 3 ст. 2 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Оскільки предметом спору заявленого позову окрім вимог немайнового характеру (визнання договору дарування удаваним правочином, визнання квартири спільною сумісною власністю), пред'явлено вимоги щодо поділу квартири, заявник згідно з ч. 3 ст. 6 Закону має сплатити судовий збір за ставками, встановленими за подання касаційної скарги майнового та немайнового характеру.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п.п. 11, 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування (у тому числі з урахуванням положень, передбачених частиною п'ятою статті 216, статтею 1212 ЦК тощо) визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 80, пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК такий обов'язок покладається на позивача (у тому числі і в тих випадках, коли правові наслідки у виді повернення майна застосовуються за ініціативою суду, наприклад, при визнанні договору недійсним згідно з частиною п'ятою статті 216 ЦК). Ціна позову визначається як в іноземній валюті, так і в національній валюті України відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову, і саме з такої ціни позову (в національній валюті), визначається розмір судового збору, що підлягає сплаті.

Виходячи з того, що заявник обізнаний про необхідність сплати судового збору, проте із поданої касаційної скарги та копій оскаржуваних судових рішень, надісланих на виконання вимог ухвали суду касаційної інстанції від 25 травня 2017 року, не вбачається ціни позову станом на день його подання щодо вимог майнового характеру (поділ квартири), неможливо встановити розмір судового збору, який підлягав сплаті при поданні позовної заяви, а тому ОСОБА_2 при сплаті судового збору має підтвердити відповідність такої сплати належними доказами (позовна заява з визначеною ціною позову, ринкова вартість квартири в певній місцевості, її грошова оцінка, експертний висновок тощо), надавши оригінал квитанції про оплату.

Судовий збір за подачу касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ повинно бути перераховано або внесено до УДКСУ у Печерському районі м. Києва, , банк одержувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО 820019, р/р 0007, КЕКД 22030103, символ звітності банку: 253.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 73 ЦПК України вважаю за необхідне продовжити заявнику строк для сплати судового збору та підтвердження відповідності такої сплати належними доказами.

Керуючись ст. ст. 73, 121, 328 ЦПК України,

у х в а л и л а:

У задоволенні клопотання ОСОБА_2, поданого представником ОСОБА_3, про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги або відстрочення такої сплати відмовити.

Продовжити ОСОБА_2 строк для сплати судового збору до 14 липня 2017 року та роз'яснити, що в разі невиконання ухвали суду касаційної інстанції у встановлений строк касаційна скарга буде вважатися неподаною та повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Л.М.Мазур