У х в а л а

іменем україни

05 липня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Маляренка А.В.,Леванчука А.О., Ступак О.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Бобринецької міської ради Кіровоградської області, третя особа - Бобринецьке районне споживче товариство, про поновлення права на користування земельною ділянкою, відновлення становища, що існувало до порушеного права, надання переважного права на викуп земельної ділянки, визнання недійсним рішень, державного акта на право власності на земельну ділянку та скасування його державної реєстрації, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 11 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 12 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із указаним позовом, у якому просила про поновлення права на користування земельною ділянкою 0,0327 га кадастровий номер НОМЕР_1, розташованій в АДРЕСА_1, за ОСОБА_4, відновлення становища, що існувало до порушеного права шляхом надання переважного права на викуп вказаної земельної ділянки позивачу для чого визнати недійсними рішення Бобринецької міської ради № 1093 від 20 жовтня 2009 року, № 1173 від 21 грудня 2009 року та № 1255 від 2 квітня 2010 року як такі, що прийняті незаконно та державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий ОСОБА_5 та скасування його державної реєстрації проведену Бобринецьким відділом Кіровоградської філії ДП «Центр ДЗК» 23 червня 2010 року.

Позивач обґрунтувала свої вимоги тим, що 26 квітня 2005 року на підставі укладеного договору купівлі-продажу нею придбано у Бобринецького районного споживчого товариства будівлю магазину №1 по АДРЕСА_2, на земельній ділянці розміром 700 м. кв, належної РСТ на праві постійного користування згідно державного акту на право користування землею серії НОМЕР_3. Відповідно ст. ст. 92, 120 ЗК України у в'язку з придбанням нею права на будівлю, до неї перейшло право користування земельною ділянкою, на якій розташовано будівлю в тому ж обсязі та на тих самих умовах, на яких це право належало продавцю Бобринецькому РСТ. 6 грудня 2011 року вона придбала у власність частину вказаної земельної ділянки загальною площею 383,38 кв. м, кадастровий номер НОМЕР_2, маючи намір у подальшому здійснити придбання і іншої частини земельної ділянки розміром - 316,62 кв. м переданої їй в користування Бобринецьким районним споживчим товариством за договором купівлі-продажу нерухомого майна. Рішення про припинення права постійного користування земельною ділянкою, яке належало Бобринецькому РСТ, а згодом ОСОБА_4, відповідним органом не приймалося, вони від свого права не відмовлялися. У зв'язку з цим вважає оспорюванні рішення Бобринецької міської ради, на підставі яких право власності на частину земельної ділянки, яка перебувала в її користуванні виникло у ОСОБА_5, прийняті з порушенням законодавства та її права, як землекористувача. Правовстановлюючий документ на земельну ділянку ОСОБА_5 отримав на підставі рішень, які підлягають визнанню недійсними, що має наслідком недійсність такого правовстановлюючого документу. Крім того ОСОБА_5 порушив межові знаки земельних ділянок, побудував паркан з порушенням приписів ДБН 260-92.

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 11 жовтня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 12 грудня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку, що оскільки позивач набула право на земельну ділянку площею 0,0383 га на якій, зокрема, розміщено придбаний нею у Бобринецького РСТ магазин. Прав на земельну ділянку площею 0,0327 га, яка згідно оспорюваних рішень Бобринецької міської ради була відведена на місцевості з присвоєнням кадастрового номера НОМЕР_1 і передана у власність ОСОБА_5, позивач не набула, а тому її права не порушені.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 11 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 12 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

А.В.Маляренко

А.О.Леванчук

О.В.Ступак