Справа № 367/4812/15-ц Головуючий у І інстанції Саранюк Л. П.
Провадження № 22-ц/780/1788/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 4 27.06.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

27 червня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Ігнатченко Н.В., Фінагєєва В.О.,

за участю секретаря Нагорної Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «Адванс Сервіс», ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб, Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 14 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» в особі ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб, Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріелторі Плюс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Адванс Сервіс», треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «БудресурсКапітал», ОСОБА_4, ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння шляхом його вилучення, стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди,

заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння шляхом його вилучення, стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди.

Заявлені вимоги мотивувала тим, що вона є власником нежитлових приміщень № 172 (17,4 кв.м.), 173 (14,0 кв.м.), 174 (14,5 кв.м.), 175 (21,7 кв.м.), 176 (19,7 кв.м.), 177 (19,5 кв.м.), 221 (12,8 кв.м.), всього загальною площею 119,6 кв.м. в торгівельному центрі «Буча Пасаж» за адресою Київська область м. Буча вул. Жовтнева 66-а. 27 червня 2009 року КП «Ірпінське бюро технічної інвентаризації» зареєстровано право власності ОСОБА_3 на вищевказані приміщення, а в 2013 році право власності на приміщення було перереєстровано нею в Реєстраційній службі Бучанського міського управління юстиції Київської області.

Переїхавши на постійне місце проживання до м. Ірпінь та прибувши на третій поверх до належних їй приміщень, вона виявила, що в них здійснюють торгівельну діяльність невідомі особи, крім того, приміщення значаться не за номерами згідно правовстановлюючих документів, а як торгівельні бутики за № 105, 106, 107, 115, 116, 126. Вважає, що ПАТ «Банк «Київська Русь» самочинно захопив нежилі приміщення та без жодної правової підстави надав їх в оренду ТОВ «Будресурс Капітал» за договором від 02 липня 2012 року, яке в свою чергу передало ці приміщення в суборенду фізичним особам.

З відомостей, розміщених на офіційному сайті ДП «СЕТАМ» їй стало відомо, що 22 липня 2016 року право власності на 7011 кв.м. ТЦ «Буча Пасаж» перейшло до ТОВ «Адванс Сервіс», яке з 22 липня 2016 року утримує належні їй приміщення та отримує від цього майнову вигоду.

Уточнивши позовні вимоги у вересні 2016 року, просила витребувати з незаконного володіння ТОВ «Адванс Сервіс» шляхом вилучення нежитлові приміщення та передати їх ОСОБА_3, стягнути з ПАТ «Банк «Київська Русь» на користь ОСОБА_3 упущену вигоду в розмірі 12270,96 грн., з ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб упущену вигоду в розмірі 419796 грн., з ТОВ «Адванс Сервіс» упущену вигоду в розмірі 32292 грн., покласти на відповідачів судові витрати.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 14 грудня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено, витребувано з незаконного володіння ТОВ «Адванс Сервіс» шляхом вилучення нежитлові приміщення та передано їх ОСОБА_3, стягнуто із ПАТ «Банк «Київська Русь» на користь ОСОБА_3 упущену вигоду в розмірі 12270,96 грн., з ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб упущену вигоду в розмірі 419796 грн., з ТОВ «Адванс Сервіс» упущену вигоду в розмірі 32292 грн., покладено на відповідачів судові витрати.

Відповідач ТОВ «Адванс Сервіс», не погоджуючись із рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 14 грудня 2016 року, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити в позові в повному обсязі. Обгрунтовуючи апеляційну скаргу, вказував, що факт скасування судового рішення Ірпінського міського суду Київської області від 15 травня 2009 року про визнання за ОСОБА_3 права власності на нежитлові приміщення свідчить про відсутність у неї на даний час права власності на вказані обєкти нерухомості, однак суд не надав належної оцінки цим обставинам. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 16 липня 2014 року зазначено, що ОСОБА_3 не є власником даних обєктів, а тому суд не вправі визнавати за нею право власності. Оскільки ОСОБА_3 не є власником нежитлових приміщень, вона не має право на отримання будь-яких доходів від даного майна. Суд першої інстанції прийшов до висновку про суму упущеної вигоди 32292 грн., в обґрунтування цього розрахунку наведені дані з невідомих сайтів, які нібито спеціалізуються з нерухомості, однак в розрахунку не зазначено місце розташування обєктів нерухомості, їх стан, не враховані витрати на утримання нерухомості, які несе власник нежитлових приміщень у торгівельному центрі, тому загалом сума упущеної вигоди повністю не обґрунтована.

Відповідач ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб також подав апеляційну скаргу, посилаючись на неповне з?ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити в позові в повному обсязі. Обгрунтовуючи апеляційну скаргу, вказував, що ПАТ «Банк «Київська Русь» 12 січня 2012 року набуло право власності на приміщення торгівельного центру з надвірними спорудами загальною площею 7011 кв.м. на підставі акта № 369/12 державного виконавця про реалізацію предмету іпотеки, а тому банк мав законне право володіти та розпоряджатися приміщеннями торгівельного центру з надвірними спорудами, вказані приміщення 22 липня 2016 року банк продав ТОВ «Адванс Сервіс» згідно договору купівлі-продажу. Зазначав, що згідно свідоцтва на право власності від 23 жовтня 2008 року, ТОВ «Ріелторі Плюс» належав торгівельний центр загальною площею 9328,3 кв.м., суд взяв до уваги надані позивачем правовстановлюючі документи на загальну площу 119,6 кв.м., що знаходяться за адресою м. Буча, вул. Жовтнева, 66-а, проте докази про те, що вони мають відношення саме до належних ПАТ «Банк «Київська Русь» приміщень, в матеріалах справи відсутні. Заперечував проти розміру стягнутої суми упущеної вигоди, оскільки розрахунки є теоретичними, побудовані на можливих очікуваннях отримання певного доходу та не підтверджені відповідними документами, що свідчили б про конкретний розмір прибутку, який міг би і повинен був отримати позивач.

Відповідач ПАТ «Банк «Київська Русь» також подав апеляційну скаргу, посилаючись на неповне з?ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити в позові в повному обсязі. Обгрунтовуючи апеляційну скаргу, вказував, що оскільки рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 16 липня 2014 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання права власності на майно, спірні приміщення не є власністю позивача. Суд вказував про те, що у 2012 році банк захопив і переоформив на себе право власності на приміщення загальною площею 7011 кв.м., які належали ТОВ «Ріелторі Плюс», ці висновки суду є безпідставними, оскільки до переліку орендованих спірні приміщення не включено.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Разом із тим рішення суду першої інстанції даним вимогам закону не відповідає.

З матеріалів справи колегія суддів вбачає, що відповідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень за ОСОБА_3 зареєстровано нежитлові приміщення за адресою Київська область, м. Буча, вул. Жовтнева, 66-а на підставі рішення Ірпінського міського суду Київської області від 15 травня 2009 року: № 172 пл. 17,4 кв.м., № 173 пл. 14 кв.м., № 174 пл. 14,5 кв.м., № 176 пл. 19,7 кв.м., № 177 пл. 19,5 кв.м., № 221 пл. 12,8 кв.м., право власності на які зареєстровано в листопаді 2013 року (а. с. 14 19 т. 1).

В подальшому ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 19 березня 2014 року за касаційною скаргою ТОВ «Ріелторі Плюс» рішення Ірпінського міського суду Київсьокї області від 15 травня 2009 року та ухвала Апеляційного суду Київської області від 16 жовтня 2013 року скасовано, справу передано на носий розгляд до суду першої інстанції, а рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 04 вересня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання права власності було відмовлено.

Рішенням виконавчого комітету Бучанської міської ради від 22 травня 2012 року надано дозвіл ОСОБА_3 обєднати нежитлові приміщення № 173, 175, 176, 177, 221, що знаходяться за адресою м. Буча, вул. Жовтнева, 66-а та присвоєно № 221, змінено нумерацію приміщення № 221 на № 225, відповідно № 225 - № 221 (а. с. 162 т. 1).

Рішеннями Ірпінського міського суду Київської області від 30 грудня 2013 року та Апеляційного суду Київської області від 24 лютого 2014 року дане рішення виконавчого комітету Бучанської міської ради та свідоцтво про право власності на нежитлове приміщення № 221 пл. 86,8 кв.м. скасовано, визнано за ПАТ «Банк «Київська Русь» право власності на це приміщення (а. с. 163 172 т. 1).

12 січня 2012 року ПАТ «Банк «Київська Русь» одержало свідоцтво державного нотаріуса, яким посвідчено, що ПАТ «Банк «Київська Русь» належить на праві власності майно, що складається з приміщення торгівельного центру з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою Київська область, м. Буча, вул. Жовтнева, 66, до складу якого входить приміщення торгівельного центру (літ. А), загальною площею 7011 кв.м., а саме приміщення ІІ (15,9 кв.м.), ІІІ (38,7 кв.м.), ІV (21,1 кв.м.), V (10,1 кв.м.), VI (12,2 кв.м.), VIІ (17,2 кв.м.), VIІІ (30,5 кв.м.), ІХ (15,8 кв.м.), Х (42,2 кв.м.), ХІ (42,3 кв.м.), ХІІ (18,4 кв.м.), ХХІХ (45,9 кв.м.), ХХХ (17,7 кв.м.), ХХХІ (137,7 кв.м.), ХХХІІ (7,8 кв.м.), ХХХІІІ (10,2 кв.м.), ХХХІV (21,9 кв.м.), ХХХV (65,5 кв.м.), ХХХVI (5,4 кв.м.), ХХХVIІ (194 кв.м.), ХХХVIІІ (18,5 кв.м.), ХХХІХ (21,9 кв.м.), ХL (5,1 кв.м.), ХLІІ (7,9 кв.м.), ХLІІІ (8,8 кв.м.), ХLІV (24,2 кв.м.), ХLVІ (29,3 кв.м.), ХLVІІ (188 кв.м.), 1-1 (20,1 кв.м.), 1-2 (486,5 кв.м.), 1-3 (40,4 кв.м.), 1-13 (10,7 кв.м.), 1-17 (10,1 кв.м.), 1-18 (9,7 кв.м.), 1-19 (5,9 кв.м.), 1-20 (1,5 кв.м.), 1-21 (13,2 кв.м.), 1-22 (21,2 кв.м.), 1-37 (7,3 кв.м.), 1-38 (29,4 кв.м.), 1-39 (2,4 кв.м.), 1-41 (1,7 кв.м.), 1-42 (58 кв.м.), 1-78 (19,8 кв.м.), 1-79 (8,2 кв.м.), 1-80 (12,3 кв.м.), 1-81 (11,5 кв.м.), 1-82 (7,3 кв.м.), 1-83 (7,3 кв.м.), 1-84 (22,7 кв.м.), 1-85 (14,8 кв.м.), 1-86 (14,7 кв.м.), 1-87 (17 кв.м.), 1-88 (8,3 кв.м.), 1-89 (8,3 кв.м.), 1-90 (8,3 кв.м.), 1-91 (7,9 кв.м.), 1-92 (7,9 кв.м.), 1-93 (15,6 кв.м.), 1-94 (15,7 кв.м.), 1-95 (7,8 кв.м.), 1-96 (7,9 кв.м.), 1-97 (7,9 кв.м.), 1-98 (7,9 кв.м.), ХІІІ (20,3 кв.м.), ХІV (19,3 кв.м.), ХV (15,8 кв.м.), ХVІ (17,9 кв.м.), ХVІІ (17,9 кв.м.), 1-224 (2,6 кв.м.), ХLVІІІ (71,7 кв.м.), 2-1 (38,8 кв.м.), 1-43 (9,8 кв.м.), 1-44 (10,1 кв.м.), 1-45 (6,3 кв.м.), 1-46 (1,8 кв.м.), 1-47 (8,6 кв.м.), 1-48 (219,5 кв.м.), 1-49 (31,8 кв.м.), 1-50 (6,5 кв.м.), 1-51 (5,3 кв.м.), 1-52 (6,4 кв.м.), 1-53 (7,1 кв.м.), 1-54 (5,0 кв.м.), 1-55 (10,1 кв.м.), 1-56 (13,8 кв.м.), 1-57 (4,3 кв.м.), 1-58 (5,4 кв.м.), 1-59 (5,0 кв.м.), 1-60 (2,3 кв.м.), ХVІІІ (19,7 кв.м.), ХІХ (19,6 кв.м.), ХХ (18,2 кв.м.), 1-107 (8,1 кв.м.), 1-108 (7,3 кв.м.), 1-109 (63,7 кв.м.), 1-110 (54,3 кв.м.), 1-111 (17,9 кв.м.), 1-112 (7,4 кв.м.), 1-113 (21,1 кв.м.), 1-114 (15,7 кв.м.), 1-115 (14,7 кв.м.), 1-123 (22,2 кв.м.), 1-124 (22,2 кв.м.), 1-125 (22,2 кв.м.), 1-126 (34,8 кв.м.), 1-127 (14,2 кв.м.), 1-128 (14,3 кв.м.), 1-129 (15,1 кв.м.), 1-130 (26,0 кв.м.), 1-131 (14,9 кв.м.), 1-132 (13,5 кв.м.), 1-133 (12,8 кв.м.), 1-134 (12,8 кв.м.), 1-135 (18,3 кв.м.), 1-136 (16,1 кв.м.), 1-137 (18,3 кв.м.), 1-138 (39,0 кв.м.), 1-139 (8,7 кв.м.), 1-140 (7,7 кв.м.), 1-141 (8,8 кв.м.), 1-142 (60,8 кв.м.), 1-143 (7,1 кв.м), 1-144 (4,5 кв.м.), 1-145 (169,8 кв.м.), 1-146 (30,0 кв.м.), 1-155 (30,5 кв.м.), 1-156 (16,9 кв.м.), 1-62 (10,8 кв.м.), 1-63 (12,4 кв.м.), 1-64 (6,3 кв.м.), 1-65 (1,9 кв.м.), 1-66 (23,5 кв.м.), 1-67 (10,3 кв.м.), 1-68 (25,4 кв.м.), 1-69 (18,0 кв.м.), 1-70 (14,5 кв.м.), 1-71 (14,0 кв.м.), 1-72 (4,3 кв.м.), 1-73 (20,0 кв.м.), 1-74 (14,0 кв.м.), 1-75 (4,4 кв.м.), 1-76 (23,1 кв.м.), ХХІ (19,6 кв.м.), ХХІІ (19,7 кв.м.), ХХІІІ (18,2 кв.м.), 1-157 (76,3 кв.м.), 1-158 (21,9 кв.м.), 1-159 (19,6 кв.м.), 1-160 (19,7 кв.м.), 1-161 (27,1 кв.м.), 1-162 (35,2 кв.м.), 1-163 (26,1 кв.м.), 1-164 (11,8 кв.м.), 1-165 (23,7 кв.м.), 1-166 (20,2 кв.м.), 1-167 (51,0 кв.м.), 1-168 (29,9 кв.м.), 1-169 (73,1 кв.м.), 1-170 (7,6 кв.м.), 1-171 (14,8 кв.м.), 1-180 (23,1 кв.м.), 1-181 (23,0 кв.м.), 1-184 (22,7 кв.м.), 1-185 (21,5 кв.м.), 1-186 (15,0 кв.м.), 1-187 (14,1 кв.м.), 1-188 (13,7 кв.м.), 1-189 (12,5 кв.м.), 1-190 (12,9 кв.м.), 1-191 (34,1 кв.м.), 1-205 (18,8 кв.м.), 1-206 (18,5 кв.м.), 1-207 (19,6 кв.м.), 1-210 (22,0 кв.м.), 1-211 (17,7 кв.м.), 1-212 (25,9 кв.м.), 1-213 (20,2 кв.м.), 1-214 (25,0 кв.м.), 1-215 (25,6 кв.м.), 1-216 (23,0 кв.м.), 1-217 (31,4 кв.м.), 1-218 (17,8 кв.м.), 1-219 (17,2 кв.м.), 1-220 (16,2 кв.м.), 1-223 (9,0 кв.м.), ХХІV (42,0 кв.м.), ХХV (16,0 кв.м.), ХХVІ (61,6 кв.м.), ХХVІІ (15,5 кв.м.), ХХVІІІ (104,1 кв.м.), 1-23 (350,8 кв.м.), 1-61 (809,3 кв.м.), 1-77 (844,8 кв.м.), замощення № 1, огорожа, вартістю 45935850 грн. Правовстановлюючим документом є свідоцтво про право власності на нерухоме майно (торгівельний центр загальною площею 9328,3 кв.м.) серії САВ № 135897, видане 23 жовтня 2008 року виконавчим комітетом Бучанської міської ради № 364 від 28 серпня 2008 року, зареєстроване КП «Ірпінське бюро технічної інвентаризації» 23 жовтня 2008 року. Право власності зареєстровано за ПАТ «Банк «Київська Русь» 23 червня 2012 року (а.с. 90 94 т.1).

02 липня 2012 року ПАТ «Банк «Київська Русь» уклав договір оренди нежилого приміщення з ТОВ «Будресурс Капітал», згідно якого орендодавець ПАТ «Банк «Київська Русь» зобовязується передати орендарю за плату на певний строк на умовах цього договору у користування нежилі приміщення загальною площею 7000 кв.м., які розташовані у Торгівельному комплексі «Буча Пасаж», що знаходиться за адресою Київська область, м. Буча, вул. Жовтнева, 66-а. Приміщення належать орендодавцю на праві власності на підставі свідоцтва від 12 січня 2012 року, посвідченого державним нотаріусом Бучанської міської державної нотаріальної контори за № 7, зареєстровано КП «Бучанське бюро технічної інвентаризації» 23 червня 2012 року. Розмір орендної плати визначено в розмірі 20000 грн., строк дії договору по 31 травня 2013 року з можливістю пролонгації, але загальний строк оренди не може бути більше ніж 35 календарних місяців (а. с. 57 т. 1).

Додатком № 1 до договору оренди є перелік приміщень, що передаються в оренду, загальною площею 7011 кв.м., в якому відсутні приміщення № 172 (17,4 кв.м.), 173 (14,0 кв.м.), 174 (14,5 кв.м.), 175 (21,7 кв.м.), 176 (19,7 кв.м.), 177 (19,5 кв.м.), 221 (12,8 кв.м.) або торговельні бутіки за № 105, 106, 107, 115, 116, 126 з такими з площами (а. с. 57 т. 1).

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 16 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 04 вересня 2014 року, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3 до ТОВ «Ріелторі Плюс», третя особа ПАТ «Банк «Київська Русь» про визнання права власності на обєкт нерухомого майна, а саме приміщення № 172 (17,4 кв.м.), 173 (14,0 кв.м.), 174 (14,5 кв.м.), 175 (21,7 кв.м.), 176 (19,7 кв.м.), 177 (19,5 кв.м.), 221 (12,8 кв.м.). Судом встановлено, що позивачем не надано суду доказів того, що у неї виникло право власності на нежитлові приміщення, що вона зверталася до КП «Ірпінське бюро технічної інвентарізації» із заявою та правовстановлюючими документами з метою реєстрації права власності на нежитлові приміщення ій в цьому було відмовлено. Отже, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 не є власником даних обєктів, а тому суд не вправі визнавати за нею право власності. ТОВ «Ріелторі Плюс» вважається таким, що виконало свої зобовязання за договором з моменту підписання ОСОБА_3 акту приймання-передачі обєкту фінансування (а. с. 84 88 т. 1).

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 14 січня 2015 року відмовлено в задоволенні позову ТОВ «Ріелторі Плюс» до ОСОБА_3 про визнання права власності та витребування майна. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 01 червня 2016 року дане рішення скасовано і ухвалено нове рішення, яким відмовлено ТОВ «Ріелторі Плюс» в позові із інших підстав. За змістом рішення, ТОВ «Ріелторі Плюс» відповідно до умов інвестування передало за актом ОСОБА_3 нежитлові приміщення та звернулося до виконавчого комітету із заявою про оформлення права власності за інвесторами, а виконавчий комітет ухвалив рішення про оформлення права власності за інвесторами, суд першої інстанції не перевірив чи є необхідність у позивача захищати свої права шляхом визнання за ним права власності на спірне майно з підстав передбачених ст. 392 ЦК України (а. с. 115 116 т. 1).

На підставі постанови Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року № 190 ПАТ «Банк «Київська Русь» віднесено до категорії неплатоспроможних і запроваджено тимчасову адміністрацію банку, в подальшому 17 липня 2015 року розпочато процедуру його ліквідації.

22 липня 2016 року ТОВ «Адванс Сервіс» придбало на аукціоні майно ПАТ «Банк «Київська Русь» приміщення торгового центру з надвірними спорудами загальною площею 7011 кв.м. за адресою м. Буча, вул. Жовтнева, 66-а, та зареєструвало право власності на нього (а. с. 51 т. 2).

В матеріалах справи міститься висновок Ірпінського МВ ГУ МВС України в Київській області за результатами перевірки за заявою ОСОБА_3 з приводу захоплення її майна, згідно якого в ході проведеної перевірки опитана ОСОБА_6 пояснила, що в ТОВ «Будресурс Капітал» працює з 2012 року до теперішнього часу. З 02 липня 2012 року торгові приміщення № 105, 106, 107, 115, 116, 126 в ТВ «Буча Пасаж» ТОВ «Будресурс Капітал» винаймає в оренду в ПАТ «Банк «Київська Русь» згідно договору оренди від 02 липня 2012 року. Опитана ОСОБА_4 пояснила, що з 2007 року до теперішнього часу займається підприємницькою діяльністю, яку на даний час веде в бутику № 107 на 3 поверсі ТЦ «Буча Пасаж» згідно договору оренди від 01 січня 2014 року з ТОВ «Будресурс Капітал». Опитана ОСОБА_5 пояснила, що займається підприємницькою діяльністю з 2010 року та орендує торгове місце № 115 в ТЦ «Буча Пасаж» згідно договору оренди (а. с. 46 т. 1).

Вказані обставини підтверджуються наявними в справі доказами.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову про витребування майна з чужого незаконного володіння шляхом його вилучення, стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, суд першої інстанції виходив з того, що ПАТ «Банк «Київська Русь» самочинно захопив нежилі приміщення, належні позивачу, та без жодної правової підстави протягом 2012 2015 років надавав їх в оренду ТОВ «Будресурс Капітал», яке в свою чергу надало приміщення в суборенду іншим особам, а з 22 липня 2016 року спірні приміщення утримуються ТОВ «Адванс Сервіс», тому вони підлягають витребуванню із чужого незаконного володіння, а із відповідачів на користь позивача має бути стягнута упущена вигода.

Однак, колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Пунктом 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» розяснено, що застосовуючи положення статті 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Позов про витребування майна, предявлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений.

Отже, обєктом віндикаційного позову є індивідуально-визначене майно, що збереглося в натурі, тобто саме те майно, яке попередньо вибуло з володіння власника чи титульного володільця. Якщо майно належить до категорії родових речей, то для віндикації воно повинне бути належним чином індивідуалізоване, оскільки стосовно родових речей віндикація не можлива. Якщо індивідуально-визначене (індивідуалізоване) майно припинило існування (спожите, знищене, втрачене незаконним володільцем), позивач має право лише на відшкодування завданої шкоди.

Разом із тим, судом першої інстанції залишено поза увагою, що в матеріалах справи відсутні докази знаходження у володінні ПАТ «Банк «Київська Русь», а в подальшому ТОВ «Адванс Сервіс» приміщень № 172 (17,4 кв.м.), 173 (14,0 кв.м.), 174 (14,5 кв.м.), 175 (21,7 кв.м.), 176 (19,7 кв.м.), 177 (19,5 кв.м.), 221 (12,8 кв.м.), оскільки в переліку приміщень, які набуто на праві власності відповідачами, такі приміщення не зазначені.

Оцінюючи висновок Ірпінського МВ ГУ МВС України в Київській області за результатами перевірки за заявою ОСОБА_3 з приводу захоплення її майна, колегія суддів враховує, що із пояснень ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не вбачається, що торговельні бутики № 105, 106, 107, 115, 116, 126 є спірними нежитловими приміщеннями ОСОБА_3

Крім того, колегія суддів приймає до уваги, що рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 30 грудня 2013 року, залишеним в цій частині без змін рішенням Апеляційного суду Київської області від 24 лютого 2014 року, встановлено, що внаслідок проведення реконструкції та перепланування торгівельних площ приміщення № 221 (колишнє приміщення № 225) схематично накладається на побудовані раніше та узаконені рішенням виконавчого комітету Бучанської міської ради від 28 серпня 2008 року за № 364 та в наступному передані банку в іпотеку приміщення першого поверху торгівельного центру (а. с. 166 т. 1).

Разом із тим, позивач наполягала на тій обставині, що всі належні їй приміщення знаходяться на третьому поверсі торгівельного центру (а. с. 3 т. 1).

Таким чином, оскільки позивачем не було доведено під час розгляду справи, що у володінні ТОВ «Адванс Сервіс» перебуває належне їй, індивідуально визначене майно у вигляді торгівельних приміщень, підстав для задоволення віндикаційного позову колегія суддів не вбачає і позов в цій частині задоволено судом першої інстанції безпідставно.

Під час апеляційного розгляду справи представником позивача до суду надано додаткові пояснення із посиланням на лист Бучанської міської ради № Р-1394 від 16 червня 2017 року за результатами розгляду звернення ОСОБА_3 щодо захоплення належних їй на праві власності приміщень.

Разом із тим, на думку колегії суддів, надані пояснення із посиланнями на докази, що додані до пояснень представника позивача, не спростовують доводів, викладених в апеляційних скаргах, та не доводять обґрунтованості заявлених позивачем позовних вимог.

Відтак, позивачем на підтведження заявлених вимог не було надано належних і допустимих доказів для доведення тих обставин, що майно із зазначеними позивачем номерами приміщень як набуте нею у власність в передбаченому законом порядку, перебуває у незаконному володінні ТОВ «Адванс Сервіс» та в звязку із цим має бути витребувано із його незаконного володіння, а тому і відсутні передбачені законом підстави для задоволення позову в цій частині.

Окрім цього, судом задоволено позовні вимоги про стягнення із відповідачів на користь позивача упущеної вигоди.

Відповідно до приписів статті 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані.

Предявлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на позивача обовязок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі використання зазначених приміщень.

Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

Звернувшись до суду з позовом, ОСОБА_3 просила стягнути з відповідачів суму упущеної вигоди, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідачі послідовно один за іншим безпідставно займали належні приміщення, що позбавляє її можливості використовувати їх у свій господарській діяльності шляхом здачі в оренду і отримувати прибуток.

Задовольняючи позов в цій частині, суд першої інстанції не врахував, що позивачем має бути належним чином доведено та обґрунтовано понесені ним збитки у вигляді упущеної вигоди внаслідок неправомірного зайняття відповідачами спірних приміщень, не звернув уваги, що позивачем не подано доказів на підтвердження її реальної можливості щодо отримання доходів від користування орендованими приміщеннями згідно з договором оренди, та взагалі не мотивував своє рішення про стягнення упущеної вигоди.

Судом встановлено, що вимоги позивача про стягнення упущеної вигоди базуються на розрахунку можливого прибутку у разі використання спірних приміщень з урахуванням середнього розміру орендної плати в м. Буча за один квадратний метр, на підставі інформації з сайтів, які спеціалізуються на операціях з нерухомістю, в тому числі й оренді нежитлових приміщень для підприємницької діяльності.

Однак такі розрахунки є теоретичними, побудовані на можливих очікуваннях отримання певного доходу та не підтверджені відповідними документами, що свідчили б про конкретний розмір прибутку, який міг би і повинен був отримати позивач, якщо б відповідачі не займали спірні приміщення.

Крім того, колегія суддів враховує, що вимоги про стягнення упущеної вигоди є похідними від вимог про витребування майна з чужого незаконного володіння, і не підлягають задоволенню із цих підстав.

За таких обставин рішення суду першої інстанції ухвалене за неповного зясування обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та зроблені із порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України є підставами для його скасування із ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При подачі апеляційної скарги ТОВ «Адванс Сервіс» було сплачено 5178,49 грн., ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб, ПАТ «Банк «Київська Русь» було сплачено судовий збір по 4019,40 грн. кожним. Оскільки колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, сплачений відповідачами судовий збір підлягає стягненню з позивача на їх користь в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Адванс Сервіс», ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб, Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» задовольнити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 14 грудня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити ОСОБА_3 в позові до Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» в особі ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб, Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріелторі Плюс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Адванс Сервіс», треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «БудресурсКапітал», ОСОБА_4, ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння шляхом його вилучення, стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди.

Стягнути із ОСОБА_3 судові витрати на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» в розмірі 4019,40 грн., на користь ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб 4019,40 грн., на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Адванс Сервіс» 5178,49 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Кашперська Т.Ц.

Судді : Ігнатченко Н.В.

ОСОБА_7