Категорія 55 Доповідач Стадник І. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого, судді Стадника І.М.,

Суддів: Войтка Ю.Б., Якименко М.М.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 липня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 виборчої комісії про стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки, зобовязання змінити дату звільнення та зазначити причин звільнення, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсаційних витрат, відшкодування моральної шкоди, відшкодування витрат, -

встановила:

ОСОБА_3 звернувся в міський суд з зазначеним позовом до ОСОБА_4 виборчої комісії. В обґрунтування позову посилався на те, що з 27 листопада 2009 року по 22 грудня 2009 року він обіймав посаду секретаря Окружної виборчої комісії територіального виборчого округу №11 на виборах Президента України, що мали відбутися 17 січня 2010 року.

При звільненні з посади йому не було видано трудову книжку і не проведено повного розрахунку, а тому з цього приводу позивач звертався до Ленінського райсуду м. Вінниці, в ході виконання рішення якого від 12.02.2010 року ухвалою цього ж суду від 11.08.2010 року замінено сторону виконавчого провадження - Окружну виборчу комісію територіального виборчого округу №11 на ОСОБА_4 виборчу комісію України.

Відповідач ОСОБА_4 виборча комісія виплатила йому борг згідно з рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 12.02.2010 року лише в жовтні 2013 року, а тому на підставі статей 47, 116, 235 КЗпП України він просив стягнути з відповідача на його користь середньомісячний заробіток за затримку видачі трудової книжки за період з 23.12.2009 року по 22.04.2011 року в сумі 15840 грн., за затримку повного розрахунку при звільненні за період з 12.02.2010 року по 12.10.2016 року в сумі 67320 грн., а також 31591 грн. 10 коп. компенсації втрати коштів внаслідок інфляції.

Крім того, в звязку з тим, що діями відповідача йому заподіяна моральна шкода, відповідно до статті 237-1 КЗпП України позивач просив стягнути на його користь 50000 грн. у її відшкодування, 500 грн. у відшкодування понесених витрат 1500 грн. витрат на медичну допомогу.

З урахуванням заяв про зміну позовних вимог (т. 1, а.с. 194, т. 2, а.с. 11, 27) позивач просив:

зобовязати ОСОБА_4 виборчу комісію змінити дату звільнення ОСОБА_3 з 22.12.2009 року на дату фактичної видачі трудової книжки, якою є 22.04.2011 року та зробити запис про нову дату звільнення в його трудовій книжці, вказавши також в ній причину його звільнення з посади;

стягнути з ОСОБА_4 виборчої комісії на його користь: середньомісячний заробіток в 990 грн. за затримку видачі трудової книжки за період з 23.12.2009 року по день її фактичної видачі 22.04.2011 року в сумі 15840 грн.; за затримку повного розрахунку за період з 05.05.2011 року по 05.06.2017 року в сумі 72270 грн.; 31591,10 грн. компенсації втрати коштів внаслідок інфляції, 500 грн. у відшкодування понесених витрат та 1500 грн. на юридичну допомогу, а всього 121701,10 грн.;

стягнути з ОСОБА_4 виборчої комісії 20000 грн. моральної шкоди за тривале порушення трудових прав позивача, зобовязавши перерахувати всю цю суму безпосередньо на рахунок Вінницькому обласному спеціалізованому будинку дитини.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10 липня 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 виборчої комісії про стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки, зобовязання змінити дату звільнення та зазначити причини звільнення, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсаційних витрат, відшкодування моральної шкоди, відшкодування витрат відмовлено.

Не погодившись із рішенням, позивач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність рішення, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права і те, що суд не зясував, в чому полягає порушення його трудових і захищених Європейською Конвенцією прав, просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким частково задовольнити його позовні вимоги.

Тому на стадії апеляційного розгляду ОСОБА_3 просив стягнути з ОСОБА_4 виборчої комісії на його користь середньомісячний заробіток за затримку видачі трудової книжки за період з 23.12.2009 року по 22.04.2011 року на суму 15840 грн. (990 грн. * 16 міс.), та за затримку повного розрахунку при звільненні за період з 11.08.2010 року по 11.05.2013 року в сумі 31680 грн. (990 грн. *32 міс.), 3500 грн. компенсації втрати коштів внаслідок інфляції, а всього на суму 51540 грн., а також 20000 грн. на відшкодування моральної шкоди за тривале порушення трудових прав. Зобовязати відповідача всю суму моральної шкоди безпосередньо перерахувати в Дитячий будинок м. Вінниці.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 вимоги апеляційної скарги підтримав на умовах, викладених у ній, і просив задовольнити.

Представник відповідача, повідомленого в установленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, до суду не зявився, в запереченнях на апеляційну скаргу просив розглянути справу в їх відсутність.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляції та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно з статтею 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити тощо.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 215 ЦПК України в мотивувальній частині рішення суду суд повинен зазначити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду, а якщо були, то ким.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами, стосуються трудових, проте не регулюються нормами КЗпП України, оскільки є специфічними, врегульованими спеціальними нормами, передбаченими Законом України «Про вибори Президента України». Крім того, в період стверджуваного порушення його прав несвоєчасною видачею трудової книжки та не проведенням повного розрахунку позивач мав дублікат трудової книжки, що свідчить про його можливість працевлаштуватися і роботу на іншому підприємстві, а також на його користь стягнуті з даного підприємства значні кошти з згідно з рішеннями судів.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, так як він неповно зясував обставини справи, що мають значення для її правильного вирішення, і неправильно застосував норми матеріального права.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що Постановою ОСОБА_4 виборчої комісії від 27.11.2009 року №381 утворено окружні виборчі комісії територіальних виборчих округів з виборів Президента України 17 січня 2010 року (додатки 1 27), а також затверджено їх склад. Згідно з додатком №2 до цієї постанови до складу Окружної виборчої комісії територіального виборчого округу №11 увійшов ОСОБА_3, секретар комісії.

Постановою ОСОБА_4 виборчої комісії від 22.12.2009 року №532, пунктом 1 Додатку 1 припинено достроково повноваження секретаря окружної виборчої комісії територіального виборчого округу №11 ОСОБА_3 від кандидата на пост Президента України ОСОБА_5 (у звязку з відкликанням кандидатом на пост Президента України).

Отже ОСОБА_3 в період часу з 28 листопада по 22 грудня 2009 року (25 днів) обіймав посаду секретаря Окружної виборчої комісії територіального виборчого округу №11 з виборів Президента України 17 січня 2010 року (далі ОВК №11).

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 12 лютого 2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 17 червня 2010 року, з ОВК №11 на користь ОСОБА_3 було стягнуто заробітну плату в сумі 792 грн., а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та видачі трудової книжки в сумі 1732,50 грн.

Як встановлено судом, постановою №2 ОВК ТВО №11 від 29.11.2009 року визначено, що секретар комісії працюватиме на платній основі, проте позивачу в день звільнення і на день розгляду справи в суді не було виплачено заробітну плату та не видано трудову книжку, а тому на його користь має бути виплачено середній заробіток за період з 22.12.2009 року по 12.02.2010 року (день постановлення судом рішення).

В звязку з тим, що після закінчення виборів Президента України було ліквідовано ОВК №11, ОСОБА_3 звернувся до районного суду із заявою про зміну сторони виконавчого провадження.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці від 11 серпня 2010 року замінено сторону виконавчого провадження по виконанню рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 12.02.2010 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОВК №11 про стягнення заробітної плати, виплат по лікарняному, середнього заробітку, відшкодування за лікування, з Окружної виборчої комісії територіального виборчого округу №11 на ОСОБА_4 виборчу комісію.

Розяснено, що за рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 12.02.2010 року стягнуто з ОВК №11 на користь ОСОБА_3 заробітну плату в сумі 792 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та видачі трудової книжки 1732,50 грн. Стягнення здійснено з розрахунку заробітної плати 990 грн. на місяць, кількості відпрацьованих днів з 27.11.2009 року по 22.12.2009 року, а також днів затримки розрахунку при звільненні з 22.12.2009 року по 12.02.2010 року.

Визнаючи обґрунтованою і задовольняючи заяву про заміну сторони виконавчого провадження суд виходив із того, що фінансування окружних виборчих комісій здійснюється ОСОБА_4 виборчою комісією, ОСОБА_3 приймався та звільнявся з комісії ОСОБА_4 виборчою комісією, яка в свою чергу повинна погашати кредиторську заборгованість окружної комісії після її припинення, а відтак ОСОБА_4 виборча комісія є правонаступником ОВК №11 саме в частині виплати заборгованості ОСОБА_3

Ухвала Ленінського райсуду від 11 серпня 2010 року залишена без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 06 жовтня 2010 року, а ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відхилено касаційну скаргу ОСОБА_4 виборчої комісії на зазначені ухвали.

На виконання рішення суду від 12 лютого 2010 року ОСОБА_4 виборчою комісією після відкриття 4 березня 2011 року виконавчого провадження в квітні 2011 року перераховано на користь ОСОБА_3 2068,58 грн. та 365,04 грн., а 916,39 грн. і 90,88 грн. спрямовано відповідним органам в рахунок утримання обовязкових платежів (т. 1, а.с. 156, 157).

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_6 від 15.03.2012 року виконавче провадження з виконання рішення Ленінського райсуду від 12.02.2010 року закінчене в звязку з фактичним виконанням в повному обсязі (т. 1, а.с. 159).

14 грудня 2012 року виконавче провадження було відновлене, а 14 жовтня 2013 року знову закінчене в звязку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом ОСОБА_4 виборчою комісією перераховано ОСОБА_3 ще 455,92 грн. після того, як він надав комісії платіжні реквізити (т. 1, а.с. 158, 161, 163).

Враховуючи те, що саме ОСОБА_4 виборча комісія приймала і звільняла його з посади секретаря ОВК №11, а також виплатила йому борг за рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 12 лютого 2010 року, а статтями 47, 116 КЗпП України передбачено обовязок роботодавця видати належно оформлену трудову книжку та провести з ним повний розрахунок, чого зроблено не було, на підставі статті 117, 237-1 КЗпП України ОСОБА_3 просить стягнути з ОСОБА_4 виборчої комісії середній заробіток за весь час затримки видачі трудової книжки, затримки повного розрахунку, компенсацію втрати частини заробітку в звязку з порушенням термінів його виплати, а також моральну шкоду.

При цьому за твердженнями позивача між ним і ОСОБА_4 виборчою комісією виникли трудові відносини і остання несе відповідальність перед ним як роботодавець.

Колегія суддів вважає такі доводи позивача помилковими і дійшла висновку про те, що відповідач ОСОБА_4 виборча комісія не має відповідати за позовом і не порушувала трудових прав позивача виходячи з наступного.

Статтею 80 ЦК України встановлено, що юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку.

Згідно з частинами 2, 3 статті 81 ЦК України юридичні особи, залежно від порядку їх створення, поділяються на юридичних осіб приватного права та юридичних осіб публічного права.

Юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування. Порядок утворення та правовий статус юридичних осіб публічного права встановлюються Конституцією України та законом.

При цьому на юридичних осіб публічного права у цивільних відносинах поширюються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом (стаття 82 ЦК України), а відтак юридична особа публічного права самостійно відповідає за своїми зобовязаннями, учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобовязаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобовязаннями її учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчими документами та законом (частини 1, 3 статті 96 ЦК України).

Пунктом 20 частини першої статті 92 Конституції України встановлено, що організація і порядок проведення виборів і референдумів визначаються виключно законами України.

Організація і порядок проведення виборів Президента України, в тому числі статус виборчих комісій та їх членів, порядок утворення окружних та дільничних виборчих комісій, набуття і припинення ними повноважень, порядок оплати праці членів таких комісій врегульовано Законом України від 05.03.1999 року №474-XIV «Про вибори Президента України» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з частинами першою, третьою статті 22 Закону виборчі комісії є спеціальними колегіальними державними органами, уповноваженими організовувати підготовку та проведення виборів Президента України та забезпечувати повне й однакове дотримання законодавства щодо виборів Президента України.

Статус окружних та дільничних виборчих комісій визначається цим Законом.

Водночас статус ОСОБА_4 виборчої комісії визначається Конституцією України, Законом України «Про ОСОБА_4 виборчу комісію», цим та іншими законами. ОСОБА_4 виборча комісія очолює систему виборчих комісій, які організовують підготовку і проведення виборів Президента України, і є комісією вищого рівня щодо усіх окружних та дільничних виборчих комісій, передбачених цим Законом.

Частиною четвертою цієї статті встановлено, що окружна виборча комісія є юридичною особою. Окружна виборча комісія є комісією вищого рівня щодо усіх дільничних виборчих комісій на території відповідного територіального виборчого округу з питань виборів Президента України.

Окружна виборча комісія утворюється ОСОБА_4 виборчою комісією не пізніш як за пятдесят днів до дня виборів у складі голови, заступника голови, секретаря та інших членів комісії в кількості не менше дванадцяти осіб за поданнями, передбаченими статтею 23 Закону, субєктів внесення кандидатур, зокрема, кандидатів на пост Президента України, до яких додаються заяви осіб, запропонованих до складу відповідної окружної виборчої комісії, про згоду на участь у її роботі.

Статтею 26 Закону передбачені повноваження окружної виборчої комісії з організації та проведення виборів й встановлення їх результатів у відповідному територіальному виборчому окрузі, а також встановлено, що ці повноваження починаються з дня, наступного після дня прийняття рішення про їх утворення, і закінчуються через пятнадцять днів після офіційного оголошення ОСОБА_4 виборчою комісією результатів виборів Президента України.

Результати виборів Президента України було офіційно оголошено 14 лютого 2010 року, що є загальновідомою обставиною, а тому повноваження окружних виборчих комісій припинилися в березні 2010 року.

При цьому відповідно до частини 3 статті 30 Закону повноваження члена окружної, дільничної виборчої комісії припиняються одночасно з припиненням повноважень відповідної виборчої комісії, або достроково, з підстав, передбачених частиною 4 цієї статті, в тому числі у звязку з його відкликанням відповідним кандидатом на пост Президента України (пункт 2).

Згідно з статтею 40 Закону робота члена виборчої комісії, який виконує свої повноваження у виборчій комісії на платній основі, оплачується у розмірі та в порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України за поданням ОСОБА_4 виборчої комісії за рахунок коштів Державного бюджету України, що виділяються на підготовку і проведення виборів.

Крім оплати роботи членів виборчої комісії, які виконують свої повноваження у виборчій комісії на платній основі, статтею 40 Закону передбачені: 1) виплата в порядку, встановленому ОСОБА_4 виборчою комісією, одноразової грошової винагороди членам виборчих комісій в межах загальної економії фонду оплати праці, передбаченого кошторисом видатків відповідної комісії на підготовку і проведення виборів; 2) оплата в розмірі і порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України роботи членів виборчих комісій (у тому числі пенсіонерів та осіб, які тимчасово не працюють) у день виборів, у день повторного голосування і в дні встановлення підсумків голосування; 3) оплата роботи спеціалістів, технічних працівників, які залучаються комісією для організаційного, правового, технічного забезпечення здійснення повноважень, передбачених цим Законом за рахунок коштів Державного бюджету України, що виділяються на підготовку і проведення виборів.

Отже наведений в Законі перелік є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає. Жодні інші виплати, надбавки, доплати, премії, винагороди чи заохочувальні, компенсаційні, гарантійні виплати ним не передбачені.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28 липня 2004 року №966 «Про умови оплати праці членів виборчих комісій» установлено місячну заробітну плату членам виборчих комісій, які виконують своє повноваження у виборчій комісії з оплатою їх праці у комісії згідно з додатками 1-4, розмір оплати членів виборчих комісій в день голосування та у дні встановлення підсумків, а також умови виплати одноразової грошової винагороди.

Пунктом 4 Постанови передбачено, що виплата заробітної плати членам окружних, територіальних та дільничних виборчих комісій проводиться окружною, територіальною виборчою комісією в межах коштів, передбачених кошторисом видатків відповідної комісії на підготовку та проведення виборів.

Крім того, питання оплати праці членів виборчих комісій, які виконують свої повноваження у виборчих комісіях на платній основі, оплати за роботу членів виборчих комісій у день виборів, у день повторного голосування і в дні встановлення підсумків голосування, а також одноразової грошової винагороди членам виборчих комісій регулюються Порядком оплати праці членів виборчих комісій з виборів Президента України, затвердженим Постановою ОСОБА_4 виборчої комісії від 2 грудня 2009 року №409, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до пункту 13 зазначеного Порядку члени виборчих комісій пенсіонери, студенти, особи, які тимчасово не працюють, та особи, визнані в установленому законом порядку безробітними, які у виборчій комісії виконуватимуть свої повноваження з оплатою їх праці в комісії, подають до окружної виборчої комісії: копію паспорта; копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера або заяву та засвідчену відповідним податковим органом довідку про відсутність в нього ідентифікаційного номера; трудову книжку.

Членам виборчих комісій, які є підприємцями, пенсіонерами, студентами, особами, які тимчасово не працюють, та особами, визнаними в установленому законом порядку безробітними, про виконання ними своїх повноважень з оплатою праці в комісії окружною виборчою комісією вноситься відповідний запис у трудову книжку, який засвідчується печаткою комісії.

Отже обовязок з виплати заробітної плати членам окружної виборчої комісії, в тому числі і секретарю комісії, а також внесення до їх трудових книжок за наявності для цього підстав відповідних записів, покладається Законом і прийнятими на його виконання підзаконними нормативно-правовими актами на саму комісію, яка є юридичною особою публічного права, оскільки утворюється і припиняється відповідно до спеціального закону, а не в загальному порядку, передбаченому Цивільним кодексом України.

Відтак суд констатує виникнення між позивачем ОСОБА_3 і ОВК №11 трудових відносин, строкового (на період повноважень самої комісії) трудового договору, за змістом якого позивач взяв на себе зобовязання виконувати повноваження члена комісії і її секретаря, а комісія зобовязалася забезпечити умови для виконання ним своїх повноважень і оплатити його роботу.

Незважаючи на особливості такого договору, що зумовлені специфікою роботодавця як спеціального колегіального державного органу, уповноваженого організовувати підготовку та проведення виборів Президента України, а також враховуючи ту обставину, що позивачем не заявлені будь-які вимоги, повязані з прийняттям відповідачем владних, управлінських рішень, заявлені ним вимоги належить розглядати в порядку цивільного судочинства відповідно до частини 1 статті 15 ЦПК України.

Проте зазначене спростовує посилання позивача на те, що ОСОБА_4 виборча комісія «приймала його на посаду і звільняла з неї», а тому між ним і ЦВК, а не ОВК №11 виникли трудові відносини і відповідач був його роботодавцем. Як встановлено судом, ОСОБА_4 виборча комісія відповідно до Закону утворила окружні виборчі комісії і затвердила їх склад, а після відкликання позивача як члена комісії субєктом висунення, припинила його повноваження.

Рішення ОСОБА_4 виборчої комісії про припинення його повноважень як секретаря ОВК №11 ОСОБА_3 в установленому законом порядку і строк не оскаржувалося і не скасоване, а відтак колегія суддів не приймає до розгляду його доводи щодо порушення цим рішенням статті 40 КЗпП України, необхідність перевірки наявності подання кандидата в Президенти як підстави для його прийняття тощо.

В трудовій книжці позивача серії АХ №884045 (дублікат) т. 1, а.с. 196-197 містяться записи, вчинені саме головою ОВК ТВК №11 ОСОБА_7 про те, що 27.11.2009 року ОСОБА_3 прийнятий на посаду секретаря цієї комісії, а 22.12.2009 року звільнений з неї, засвідчені печаткою комісії. В якості підстав вказані відповідні постанови ЦВК.

Натомість як на доказ оформлення трудової книжки ОСОБА_4 виборчою комісією, а відтак її належності як відповідача по справі, ОСОБА_3 посилається на ним же виконану розписку (т. 2, а.с. 42) про те, що 22 квітня 2011 року він отримав свою трудову книжку від представника ЦВК.

При цьому ні Законом України «Про ОСОБА_4 виборчу комісію», ні Законом України «Про вибори Президента України» не передбачено правонаступництва ОСОБА_4 виборчою комісією прав і обовязків окружних виборчих комісій, а також відповідальності ОСОБА_4 виборчої комісії за їх зобовязаннями.

Згідно з частиною 2 статті 1 Закону України від 30.06.2004 року №1932-IV «Про ОСОБА_4 виборчу комісію» (з наступними змінами і доповненнями станом на момент виникнення спірних правовідносин) ОСОБА_4 виборча комісія очолює систему виборчих комісій та комісій з референдуму, які утворюються для організації та підготовки та проведення виборів Президента України, народних депутатів України, всеукраїнського референдуму.

Відповідно до статті 38 Закону «Про вибори Президента України» ОСОБА_4 виборча комісія затверджує середні норми видатків окружної виборчої комісії, а також середні норми видатків для потреб дільничних виборчих комісій, які повинні включати в себе, зокрема, витрати на майновий найм (оренду) приміщень виборчих комісій та оплату за використання матеріально-технічних засобів, а також оплату праці членів комісій.

В свою чергу окружна виборча комісія в десятиденний строк з дня її утворення на основі середніх норм видатків складає єдиний кошторис видатків для підготовки і проведення виборів із включенням до нього власних видатків та видатків для потреб дільничних виборчих комісій територіального округу. Єдиний кошторис видатків затверджується ОСОБА_4 виборчою комісією.

Фінансування виборчих комісій здійснюється в порядку, встановленому ОСОБА_4 виборчою комісією спільно з Міністерством фінансів України.

Окружна виборча комісія зобовязана не пізніш як у семиденний строк з дня офіційного оприлюднення результатів виборів Президента України повернути не використані нею на підготовку та проведення виборів кошти Державного бюджету України на рахунок ОСОБА_4 виборчої комісії.

Окружна виборча комісія в пятнадцятиденний строк з дня офіційного оприлюднення результатів виборів складає та подає до ОСОБА_4 виборчої комісії фінансовий звіт про надходження та використання коштів Державного бюджету України на підготовку і проведення виборів Президента України у порядку, встановленому ОСОБА_4 виборчою комісією, за формою, затвердженою ОСОБА_4 виборчою комісією спільно з Державним казначейством України.

Частиною 11 статті 38 Закону було передбачено, що відшкодування кредиторської заборгованості окружних виборчих комісій після закінчення строку їх повноважень за умов незавершеного фінансування виборів Президента України у межах коштів, передбачених Державним бюджетом України на підготовку і проведення виборів, забезпечується Кабінетом Міністрів України до закінчення наступного фінансового року.

Зазначена норма втратила чинність з 21.03.2014 року згідно з Законом України від 13.03.2014 року №879-VII.

Цим же Законом №879-VII внесені зміни до частини другої статті 22 Закону України «Про вибори Президента України» й чітко передбачено, що ОСОБА_4 виборча комісія не є правонаступником окружних виборчих комісій.

Ухвалою суду від 11 серпня 2010 року, якою замінено сторону виконавчого провадження по виконанню рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 12 лютого 2010 року також встановлено не загальне (універсальне) правонаступництво ОСОБА_4 виборчою комісією всіх прав і обовязків ОВК №11, а лише одиничне (сингулярне) правонаступництво нею обовязку з погашення кредиторської заборгованості ОВК №11, що виникла на підставі рішення суду до припинення її повноважень.

Після припинення Окружної виборчої комісії територіального виборчого округу №11 в силу закону і без правонаступника всіх її прав і обовязків (а не лише в частині вже встановленої рішенням суду кредиторської заборгованості на стадії виконавчого провадження), припинилися також її цивільна правоздатність і дієздатність (здатність набувати цивільні права та обовязки і здійснювати їх), а відтак неможливими є будь-які нарахування заборгованості, а також покладення на неї відповідальності, в тому числі й в звязку з порушенням термінів виплати заборгованості, переведення цієї відповідальності на ОСОБА_4 виборчу комісію як комісію вищого рівня тощо.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність порушення будь-яких трудових прав позивача з боку відповідача ОСОБА_4 виборчої комісії в звязку з тим, що він з нею в трудових відносинах не перебував, а зобовязання з погашення кредиторської заборгованості ОВК №11, яке виникло на підставі рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 12 лютого 2010 року, обовязок з виконання якого покладено на ЦВК ухвалою цього ж суду від 11.08.2010 року нею виконане в повному обсязі, що підтверджується відповідними доказами (постановою про закриття виконавчого провадження в звязку з фактичним повним виконанням).

Відтак по справі відсутні підстави для застосування статті 237-1 КЗпП України і стягнення моральної шкоди.

Зазначене відповідно до п. 1, 2, 4 ч. 1 статті 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення апеляційним судом нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Керуючись ст. 304, 307, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 липня 2017 року скасувати і ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 виборчої комісії України про стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки та за затримку повного розрахунку при звільненні, компенсації втрати коштів внаслідок інфляції, а також моральної шкоди відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:ОСОБА_8
Судді: ОСОБА_9 ОСОБА_10