Справа № 522/6499/17
Провадження № 2/522/6881/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

07 червня2017 року Приморський районний суд міста ОСОБА_1 в складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.,

при секретарі Шеян І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 за, за участю третіх осіб які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору -ОСОБА_3, Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4В до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною за участю третіх осіб які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору -ОСОБА_3, Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4В до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування квартири за № 53-а, яка знаходиться по вул. Французький бульвар, 9 в місті Одеса, укладений 31.08.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_4 Одеського міського нотаріального округу за реєстровим номером 169, яка зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 31.08.2015 року, номер запису права власності : 24040006, реєстраційний номер обєкту нерухомого майна 01.

Позивачка обґрунтовує вимоги тим, що 10 липня 2015 року придбала у власність за договором купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 реєстровий номер 1226 яка зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 31.08.2015 року, номер запису права власності : 24040006, реєстраційний номер обєкту нерухомого майна 01 квартиру за № 53а в по вул. Французький бульвар,9 в м. Одесі в якій разом зі своїм чоловіком ОСОБА_3 оселилися та мешкають по теперішній час.

31 серпня 2015 року за договором дарування передала своїй доньці ОСОБА_5 квартиру за № 53а що знаходиться по вул. Французький бульвар, 9 в місті Одеса.

Згідно домовленостей між сторонами після підписання заповіту, як вважала позивачка, відповідачка зобовязалася утримувати батьків, дбати за схоронністю житла, здійснювати розрахунки за комунальні послуги по квартирі, придбати для батьків квартиру чи садовий будинок. На підтвердження домовленостей 27 серпня 2015 року відповідачка надала позивачці розписку про виконання зобовязань на суму 2 095 392 грн. , що в еквіваленті дорівнює 94090 дол. США строком до 01 січня 2017 року.

Проте, відповідачка будь-якої фінансової допомоги батькам не здійснювала продукти та ліки не купувала, розрахунки за комунальні послуги не здійснювала.

У звязку з невиконанням відповідачем жодної з вищеперечислених умов, позивачка просить визнати договір дарування квартири недійсним, оскільки такий договір був укладений шляхом обману, користуючись безграмотністю та неосвіченістю з боку ОСОБА_5

Представник позивачки у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити, та надав пояснення аналогічні обставинам викладеним в позовній заяві.

Відповідачка ОСОБА_5 визнала позовні вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4В у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не подавала.

Інші учасники процесу до суду не з'явилися,про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги докази, що є наявними у матеріалах справи, вислухавши думки сторін суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 є обґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Судом встановлено, що 10 липня 2015 року придбала у власність за договором купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 реєстровий номер 1226, квартиру за № 53а в будинку №9 по вул. Французький бульвар в м. Одесі, яка зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 31.08.2015 року, номер запису права власності : 24040006, реєстраційний номер обєкту нерухомого майна 01 .

31 серпня 2015 року за договором дарування позивачка передала своїй доньці ОСОБА_5 квартиру за № 53а яка знаходиться по вул. Французький бульвар, 9 в місті Одесі.

Також судом встановлено, що позивачка вважала, що підписувала заповіт. Між позивачкою та відповідачкою було укладено домовленість. Відповідно до якої вона зобовязалася утримувати батьків, дбати за схоронністю житла, здійснювати розрахунки за комунальні послуги по квартирі, придбати для батьків квартиру чи садовий будинок. На підтвердження домовленостей 27 серпня 2015 року відповідачка надала позивачці розписку про виконання зобовязань на суму 2 095 392 грн. , що в еквіваленті дорівнює 94090 дол. США строком до 01 січня 2017 року.

Згідно наданих в матеріалах справи пояснень осіб, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_1М, які надали відомості на підтвердження того що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 придбали квартиру №53а по вул. Французький бульвар , 9 у звязку з тим що вони жили на тимчасово окупованій території в м. Антрацит Луганської області. Після придбання квартири їхня донька ОСОБА_5 переїхала жити зі своєю сімєю до батьків. Через деякий час ОСОБА_2Л подарувала квартиру ОСОБА_5, та між ними виникла домовленість про те що, ОСОБА_5 зобовязалася утримувати батьків, дбати за схоронністю житла, здійснювати розрахунки за комунальні послуги по квартирі, придбати для батьків квартиру чи садовий будинок. Однак на даний час ОСОБА_5 свої обовязки не виконує.

Недійсність правочину означає, що дія, вчинена у формі правочину, не володіє якостями юридичного факту, що здатний породити ті наслідки, настання яких бажали субєкти. Тобто дії юридичних і фізичних осіб спрямовані на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обовязків, але не створюють цих наслідків через невідповідність вчинених дій вимогам законодавства.

Загальною підставою визнання правочину недійсним є недодержання стороною (сторонами) в момент вчинення правочину вимог закону щодо умов його дійсності, встановлених ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Недійсний правочин не в змозі викликати правові наслідки, настання яких бажають субєкти, однак може викликати наслідки, наступу яких сторони не передбачали і не бажали (наприклад, повернення отриманого майна, виникнення обовязку відшкодувати збитки, моральну шкоду).

Згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути іншій стороні у натурі все, що вона одержала на використання правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, використаній роботі, наданій послузі, - відшкодовувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Тому, суд вважає обґрунтованими вимоги позивачки щодо визнання договору дарування недійсним.

Згідност. 11 ЦПК Українисуд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона постилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Враховуючи наведене, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 є обґрунтованими .

Керуючись ст. 41 Конституції України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», ст. ст. 203, 215, 216, 230, 256, 257, 316, 381, 392 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57, 60, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимогиХолод ОСОБА_9 за, за участю третіх осіб які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору -ОСОБА_3, Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4В до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування, -задовольнити

Визнати недійсним договір дарування квартири № 53а яка знаходиться по вул. Французький бульвар, 9 м. Одесі, укладений 31серпня 2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ю.Б. Свячена