Справа №2-2220/2007
Провадження №4-с/489/22/17
УХВАЛА

іменем України

26 червня 2017 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Кирильчука О.І., за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В., представника заявника ОСОБА_1, заступника начальника Інгульського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 на дії державного виконавця,

встановив:

Заявник оскаржив дії державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_5, який при проведенні опису майна боржника 10.03.2017 року безпідставно не включив до постанови про опис та арешт рухоме майно, передане боржником іншій особі у заставу, реєстрація якої в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна була здійснена вже після винесення рішення про стягнення коштів з боржника. Оскільки державним виконавцем не здійснено опис та арешт майна боржника, яке знаходиться в заставі, заявник просить зобовязати державного виконавця накласти арешт на майно боржника, а саме: меблева стінка пятисекційна «Епока», телевізор «Самсунг БІО», мякий куток «Стелла», акваріум для риб обємом 130 літрів з тумбою, набір меблі для кухні «Каштан», газова плита «Ariston PH640MIX», духовка електрична «Ariston FM27MIX», витяжка «ELICA», спальний гарнітур «Софія», килим напівшерстяний 1,9х2,5 м. 2 штуки, килим напівшерстяний 2х3 м., хлібопіч Moulinex home bread, холодильник Samsung RL, блендер PHILIPS HR1377, кондиціонер CH-S12FTXG, пральна машина Ardo A600, акваріум для риб обємом 200 літрів з тумбою, телевізор LG32LN541U-ZBBDRYLJU, пральна машина LGF80C3LD(P)(1-9), мікрохвильова піч Panasonik NN-ST349M, пилосос VC73183NHAB.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 11 жовтня 2007 року змінено рішення Ленінського районного суду м.Миколаєва від 08 червня 2007 року по справі №2-2220/2007 та стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 заборгованість за договорами позики на загальну суму 331746 грн. 05 коп.

Постановою старшого державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_5 від 10.03.2017 року у зведеному виконавчому провадженні №52426979 при примусовому виконанні виконавчих листів №2-1424 від 02.04.2010 року, №2-2714 від 21.11.2011 року та №2-2220 від 20.11.2007 року, виданих Ленінським районним судом м.Миколаєва, проведено опис та накладено арешт на наступне майно боржника: квартира трикімнатна АДРЕСА_1, журнальний стіл коричневого кольору із скляною поверхню, три картини, крісло шкіряне офісне, стіл письмовий, стілець.

Інше виявлене під час опису майно не включено до постанови через перебування його у власності іншої особи - ОСОБА_7 на підставі договору застави майна від 15.02.2007 року, додаткових угод до зазначеного договору від 27.12.2008 року та від 14.10.2013 року, а також договору про звернення стягнення на предмет застави від 19.01.2014 року.

Згідно додатку №1 до договору застави майна від 15.02.2007 року ОСОБА_6В.(заставодавець) передав у заставу ОСОБА_7 (заставодерджателю) наступне майно: меблева стінка пятисекційна «Епока», телевізор «Самсунг БІО», мякий куток «Стелла», акваріум для риб обємом 130 літрів з тумбою, набір меблі для кухні «Каштан», газова плита «Ariston PH640MIX», духовка електрична «Ariston FM27MIX», витяжка «ELICA», спальний гарнітур «Софія», килим напівшерстяний 1,9х2,5 м. 2 штуки, килим напівшерстяний 2х3 м., хлібопіч Moulinex home bread, холодильник Samsung RL, блендер PHILIPS HR1377, кондиціонер CH-S12FTXG, пральна машина Ardo A600. Заставу зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 27.12.2007 року. Додатковою угодою від 10.11.2008 року договір застави майна від 15.02.2007 року доповнено додатком №2, додатковою угодою №2 від 27.12.2008 року змінено строк виконання зобовязань за договором застави, додатковою угодою №3 від 14.10.2013 року додаток №2 викладено в новій редакції(акваріум для риб обємом 200 літрів з тумбою, телевізор LG32LN541U-ZBBDRYLJU, пральна машина LGF80C3LD(P)(1-9), мікрохвильова піч Panasonik NN-ST349M, пилосос VC73183NHAB). Договором про звернення стягнення на предмет застави та передання права власності на нього від 19.04.2014 року предмети застави, визначені в додатках №1 та №2 передані у власність заставодержателю.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.51 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів.

Відповідно до ч.1 ст.585 Цивільного кодексу України право застави виникає з моменту укладення договору застави, а у випадках, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню, - з моменту його нотаріального посвідчення, крім випадків, установлених законом.

Відповідно до ч.2 ст.16 Закону України «Про заставу» реєстрація застави не пов'язується з моментом виникнення права застави та не впливає на чинність договору застави.

За змістом ст.12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов'язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.

Виходячи із змісту положень ч.1 ст.585 Цивільного кодексу України та ч.2 ст.16 Закону України «Про заставу», право застави у ОСОБА_7 виникло в момент укладення договору 15 лютого 2007 року, тобто до ухвалення рішення апеляційного суду Миколаївської області від 11 жовтня 2007 року, а відсутність реєстрації цього обтяження на чинність договору не впливає. Будь-яких договірних або недоговірних зобовязань щодо рухомого майна, переданого у заставу за договором від 15 лютого 2007 року, між стягувачем ОСОБА_4 та боржником ОСОБА_6 не виникало, оскільки судовим рішенням було стягнуто заборгованість із переданих у позику грошових коштів, тому стягувач не відноситься до третіх осіб в розумінні ч.2 ст.12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Окрім того, відповідно до ч.1 ст.204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом ст.215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається; якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Враховуючи встановлену ст.204 Цивільного кодексу України презумпцію правомірності правочину, у державного виконавця були відсутні підстави для опису та арешту майна, яке було передано в заставу та в подальшому у власність заставодержателю на підставі договорів від 15 лютого 2007 року(із змінами) та від 19 квітня 2014 року відповідно, оскільки недійсність таких правочинів з підстав відсутності реєстрації обтяження та відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження прямо законом не встановлена, а судом зазначені правочини також недійсними не визнано.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.18 «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. За змістом п.6 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Оскільки при проведенні опису та арешту майна боржника 10 березня 2017 року державному виконавцю було надано документи, які свідчили про належність виявленого у квартирі боржника майна іншій особі, підстави для накладення арешту на це майно у державного виконавця були відсутні, а тому скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.387 ЦПК України, суд

постановив:

У задоволенні скарги відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя