У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.
суддів:Ізмайлової Т.Л., Карпенко С.О.,Кадєтової О.В., Мостової Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 та ОСОБА_8, треті особи - Державна реєстраційна служба Мукачівського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Мукачівське районне бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», про визнання договору купівлі-продажу недійсним і скасування державної реєстрації, за касаційними скаргами ОСОБА_6 та ОСОБА_7, ОСОБА_8, в інтересах яких діє ОСОБА_9, на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 04 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_6 звернулась до суду з указаним позовом та просила: скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_8 на домоволодіння по АДРЕСА_1 Мукачівського району Закарпатської області, яка проведена на підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду № 2-165/09/ від 23 жовтня 2009 року; визнати недійсним договір купівлі-продажу домоволодіння від 31 жовтня 2011 року по АДРЕСА_1 Мукачівського району Закарпатської області, який укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_7, застосувавши умови двосторонньої реституції; скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_7 на домоволодіння по АДРЕСА_1 Мукачівського району, яка проведена на підставі договору купівлі-продажу від 31 жовтня 2011 року.

Вимоги за позовом обґрунтовувала тим, що вона та ОСОБА_8 були співвласниками домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 Мукачівського району Закарпатської області по 1/3 частини та 2/3 частини відповідно. Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 23 жовтня 2009 року визнано право власності за ОСОБА_8 на все домоволодіння, розташоване по АДРЕСА_1 Мукачівського району Закарпатської області та зобов'язано ОСОБА_8 виплатити ОСОБА_6 грошову компенсацію вартості 1/3 частини вказаного домоволодіння.

ОСОБА_8, на підставі вказаного рішення, зареєструвала за собою право власності на вказане домоволодіння та відчужила його ОСОБА_7, на підставі договору купівлі-продажу від 31 жовтня 2011 року.

В подальшому ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 лютого 2012 року рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 жовтня 2009 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 28 квітня 2010 року скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. В подальшому ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 18 липня 2012 року провадження у справі закрито, у зв'язку з відмовою ОСОБА_8 від позову.

Після цього, з метою захисту свого права власності на 1/3 частину спірного домоволодіння, позивачка зверталась до суду з віндикаційним позовом, за наслідками розгляду якого рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 червня 2013 року, яке змінене рішенням апеляційного Закарпатської області від 24 липня 2013 року, її позов було задоволено та витребувано від ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 1/3 частину домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 Мукачівського району Закарпатської області, залишивши у власності ОСОБА_7 2/3 частини вказаного домоволодіння.

Позивачка вважає, що оскільки рішення Мукачівського міськрайонного суду від 23 жовтня 2009 року, на підставі якого було зареєстроване право власності на спірне домоволодіння в цілому за ОСОБА_8, а згодом відчужене останньою на користь ОСОБА_7 та зареєстровано за ним, скасовано, тому 1/3 частина спірного домоволодіння вибула з її володіння незаконно, у зв'язку з чим вона була позбавлена права реалізувати своє суб'єктивне право, передбачене ч. 1 ст. 362 ЦК України, згідно з якою у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю, тому звернулась до суду з указаним позовом.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 04 квітня 2016 року, позов ОСОБА_6 задоволено частково.

Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_8 на домоволодіння по АДРЕСА_1, Мукачівського району, реєстраційний номер 6200409, яка проведена на підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду від 23 жовтня 2009 року.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу домоволодіння від 31 жовтня 2011 року по АДРЕСА_1 Мукачівського району, який укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_7, застосувавши умови двосторонньої реституції у частині 1/3 частки, яка набута ОСОБА_8 на підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду від 23 жовтня 2009 року.

Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_7 на домоволодіння по АДРЕСА_1 Мукачівського району Закарпатської області, реєстраційний номер 6200409, яка проведена на підставі договору купівлі-продажу від 31 жовтня 2011 року в частині 1/3 частки, яка набута ОСОБА_8 на підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду від 23 жовтня 2009 року.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 та ОСОБА_8, в інтересах яких діє ОСОБА_9, просять скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та змінити рішення суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні її позовних вимог та у цій частині ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив із того, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, оскільки рішення Мукачівського міськрайонного суду від 23 жовтня 2009 року, на підставі якого було зареєстроване право власності на спірне домоволодіння в цілому за ОСОБА_8, а згодом відчужене останньою на користь ОСОБА_7 та зареєстровано за ним, було скасовано ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 лютого 2012 року.

Однак, з такими висновками судів погодитись не можна, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій установлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_8 були співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1, а саме ОСОБА_6 належало 1/3 частина вказаного домоволодіння, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25 червня 2007 року, а ОСОБА_8 належало 2/3 частини домоволодіння, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 квітня 2007 року.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 жовтня 2009 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 28 квітня 2010 року, за ОСОБА_8 визнано право власності на ціле домоволодіння АДРЕСА_1 та зобов'язано ОСОБА_8 виплатити ОСОБА_6 грошову компенсацію вартості 1/3 частини домоволодіння у розмірі 79 188,30 гривень.

31 жовтня 2011 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 був укладений договір купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_1, згідно з яким власником вищевказаного домоволодіння став ОСОБА_7 та відповідно провів державну реєстрацію права власності.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 лютого 2012 року вказане рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 жовтня 2009 року та ухвала апеляційного суду Закарпатської області 28 квітня 2010 року скасовані, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

В подальшому ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 липня 2012 року провадження у справі закрито, у зв'язку з відмовою ОСОБА_8 від позову.

Також, як вбачається з матеріалів справи, рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 червня 2013 року, яке змінене рішенням апеляційного Закарпатської області від 24 липня 2013 року, було витребувано від ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 1/3 частину домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 Мукачівського району Закарпатської області, залишивши у власності ОСОБА_7 2/3 частини вказаного домоволодіння.

Позивачка, звертаючись до суду з указаним позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_1, укладеного 31 жовтня 2011 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_7, посилалась на те, що оскільки її право власності на 1/3 частину спірного домоволодіння було відновлене, тобто вона є власником вказаної частини з моменту її набуття, тому саме вона, відповідно до ч. 1 ст. 362 ЦК України мала переважна право на купівлю іншої 2/3 частини спірного домоволодіння перед іншими особами.

Відповідно до статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Вирішуючи даний спір, суди попередніх інстанцій, на порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України, не визначилися з характером спірних правовідносин, предметом та підставами позовних вимог,на які посилалась позивачка при зверненні в суд з позовом, не звернули уваги на те, що позивачка просила визнати недійсним договір купівлі-продажу спірного домоволодіння, укладений 31 жовтня 2011 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в цілому, з тих підстав, що було порушене її переважне право на купівлю іншої 2/3 частини спірного домоволодіння перед іншими особами (ч. 1 ст. 362 ЦК України), у зв'язку з чим не надали правової оцінки вказаним обставинам та доказам на які посилалась позивачка, як на підставу своїх вимог.

Враховуючи вищезазначене, в порушення норм процесуального закону, суди дійшли помилкового висновку щодо задоволення позовних вимог, у зв'язку з чим ухвалені у справі рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених ч.2 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7, ОСОБА_8, в інтересах яких діє ОСОБА_9, та касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 04 квітня 2016 року скасувати.

Справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова С.О. Карпенко Г.І. Мостова