Справа № 750/2976/17
Провадження № 2/750/1087/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2017 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

судді - Рахманкулової І.П.,

із секретарем - Разумейко К.М.,

за участю прокурорів Кашпур А.І., Тишкевич Л.В.,

відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державної установи «Територіальне медичне об'єднання МВС України по Чернігівській області» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків,-

в с т а н о в и в :

22 березня 2017 року заступник керівника Чернігівської місцевої прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі Державної установи «Територіальне медичне об'єднання МВС України по Чернігівській області» з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, завданих кримінальним правопорушенням, у вигляді витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в сумі 9758 грн. 85 коп.

Прокурори у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, а саме в сумі 1317 грн. 73 коп., тобто щодо витрат медичної установи на лікування потерпілого ОСОБА_2, що полягають у відшкодуванні вартості медикаментів, продуктів харчування та комунальних послуг. В іншій частині вимог відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що відшкодуванню підлягають лише фактичні витрати, а сума заробітної плати та відповідних нарахувань невідомо яким чином обрахована, так як на лікуванні у медичному закладі перебували і інші особи та медична допомога надавалась потерпілому ОСОБА_2 не всіма медичними працівниками.

Заслухавши пояснення прокурорів, відповідача та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що 08 січня 2016 року о 17.10 год., ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки ВАЗ 21013, р.н. НОМЕР_1, в районі будинку № 24/1 по вул. Підводника Кітицина проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки, в результаті чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_3, який перетинав проїзну частину у невстановленому місці зліва направо відносно руху автомобіля.

Внаслідок наїзду пішохід ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження, які в своїй сукупності відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, у зв'язку з чим перебував на стаціонарному лікуванні в Державній установі «Територіальне медичне об'єднання МВС України по Чернігівській області» з 27 січня 2016 року по 11 лютого 2016 року.

Згідно довідки Державної установи «Територіальне медичне об'єднання МВС України по Чернігівській області» від 18 квітня 2016 року № 33/45-436 вбачається, що ОСОБА_3 перебував на лікуванні в кардіологічному відділенні з 27 січня 2016 року по 11 лютого 2016 року (15 ліжко-днів) і вартість лікування за цей період становить 9758 грн. 85 коп. (а/с 6).

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17 травня 2016 року ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України у зв'язку з примиренням винного з потерпілим. Кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000204 за ч. 1 ст. 286 КК України відносно ОСОБА_1 - закрито (а/с 7).

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1206 Цивільного кодексу України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» зокрема п. 3 передбачено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року.

Пунктом 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання.

Згідно пункту 3 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно

небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора.

Оскільки витрати на лікування потерпілого обраховані закладом охорони здоров'я у відповідності до вимог Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день, а тому доводи відповідача з приводу неправильності розрахунку таких витрат суд вважає безпідставними.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 213-215, 218 ЦПК України, ст. 1206 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

позов заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державної установи «Територіальне медичне об'єднання МВС України по Чернігівській області» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної установи «Територіальне медичне об'єднання МВС України по Чернігівській області» кошти, витрачені на лікування потерпілого від злочину в сумі 9758 грн. 85 коп. (дев'ять тисяч сімсот п'ятдесят вісім грн. 85 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 640 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: