АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1840/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 31 Морозов В. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоВініченка Б. Б.
суддівБондаренка С. І., Храпка В. Д.
при секретаріЧуйко А. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 02 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2017 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначав, що він визнаний потерпілим в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до єдиного реєстру досудових розслідувань №70001025 від 12.09.2014 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 01 лютого 2017 року звільнено ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України, у зв'язку із закінченням строків давності притягнення їх до кримінальної відповідальності.

Ухвалою суду цивільний позов, заявлений ОСОБА_6, як потерпілим, залишений без розгляду. Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства.

До матеріальних збитків позивач відносить вартість пошкодженого (знищеного) мобільного телефону WiFi X6 вартістю 2990 грн. та планшету ORION-711А, вартістю 809 грн., які не підлягають відновлювальному ремонту, всього на суму 3799 грн.

Крім зазначеного, внаслідок вищезгаданих протиправних дій громадян ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 йому було спричинено моральної шкоди, що полягала у душевних стражданнях, почутті приниженої гідності, яку він оцінює в розмірі 50 000 грн.

На підставі викладеного, ОСОБА_6 просив суд стягнути з ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 на свою користь завдану йому майнову та моральну шкоду в розмірі 53 799 грн.; стягнути з відповідачів на свою користь документально підтверджені судові витрати - витрати на правову допомогу в сумі 2 000 грн.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 02 серпня 2017 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 на користь ОСОБА_6 проживаючого АДРЕСА_1, 5000 грн. завданої моральної шкоди, по 1666 грн. 66 коп. з кожного.

Стягнуто з ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 на користь ОСОБА_6 2000 грн. витрат на правову допомогу по 666 грн. 66 коп. з кожного.

Стягнуто з ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 на користь держави судові витрати у даній справі у сумі 640 грн. по 213 грн. 33 коп. з кожного.

В решті позовних вимог відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7, вказуючи на необ'єктивність та неповноту з'ясованих обставин по справі, порушення судом норм матеріального права, необґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить його змінити та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Згідно до вимог п. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення суду відповідає даним вимогам закону.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, районний суд зазначив, що позивачем не доведено факту заподіяння йому відповідачами матеріальної шкоди, оскільки в ухвалі суду від 01.02.2017 року не встановлено причинний зв'язок між діями відповідачів та спричиненням матеріального збитку позивачу, а тому вимоги в цій частині підлягають відхиленню.

Щодо вимог ОСОБА_6 в частині стягнення моральної шкоди, то суд керувався тим, що вина відповідачів у нанесенні легких тілесних ушкоджень є доведеною, а тому є підстави для стягнення з них моральної шкоди на користь позивача. При цьому суд, враховуючи довідки характеристики на сім'ю ОСОБА_10 та на ОСОБА_6, який характеризується як конфліктна людина, схильна до скандальних ситуацій прийшов до висновку, що розумним та справедливим є розмір моральної шкоди в сумі 5 000 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

У відповідності до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ухвалою Черкаського районного суду від 01 лютого 2017 року ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України у зв'язку із закінченням строків давності притягнення їх до кримінальної відповідальності, провадження у справі закрито, а цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 залишено без розгляду та роз'яснено право пред'явити даний позов у порядку цивільного судочинства.

З ухвали Черкаського районного суду від 01.02.2017 року вбачається, що 28 липня 2014 року близько 20 год., перебуваючи поряд з територією домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 під час конфлікту, який виник на ґрунті особистих неприязних відносин, розуміючи суспільно небезпечний характер своїх дій, ОСОБА_8 умисно схопив ОСОБА_6 за руку, а ОСОБА_9 за зап'ястя правої руки та плече, після чого поставив підніжку, та разом без попередньої змови повалили ОСОБА_6 на землю. Після чого ОСОБА_9 продовжував тримати ОСОБА_6 за руки, а ОСОБА_8 тримаючи ОСОБА_6 з підборіддя наніс близько двох ударів потерпілому в область грудної клітки та живота, під час даних подій прибігла ОСОБА_10 з палицею в руках та нанесла потерпілому удар в область нижніх кінцівок, внаслідок чого потерпілий отримав наступні тілесні ушкодження: крововиливи та садна грудної клітки, живота, верхніх кінцівок, які згідно висновку експерта № 2548 від 11 грудня 2014 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Виходячи з аналізу процесуальних норм права, преюдиційність факторів, які відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню, ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб'єктивними і об'єктивними межами.

Таким чином, ухвалою Черкаського районного суду від 01.02.2017 року, який набрав законної сили, доведено вину відповідачів у спричиненні тілесних ушкоджень ОСОБА_6

У відповідності до ч.ч. 1 та 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача, за умовами статті 1166 ЦК України, покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу (деліктні зобов'язання).

Відповідно до частин 2 та 3 ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що законом за положеннями статті 1166 ЦК України, на позивача покладається обов'язок довести факт заподіяння такої шкоди відповідачами та її розмір.

Позивач на підтвердження заподіяння йому відповідачами матеріальної шкоди надав квитанцію та товарний чек про придбання мобільного телефону WiFi X6 вартістю 2990 грн. від 28.12.2013 року та планшету ORION-711А, вартістю 809 грн. від 20.06.2014 року, а також довідки авторизованого сервісного центру про технічний стан вказаного мобільного телефону та планшету від 04.08.2014 року, де зазначено, що вони не підлягають до відновлювального ремонту.

Позивачем, як на підставу своїх вимог, зроблено також посилання на положення ч. 1 ст. 1177 ЦК України, в якій зазначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

В матеріалах справи не мітиться належних та допустимих доказів того, що відповідачі завдали шкоди майну позивача.

Аналіз зазначеної норми статті 1177 ЦК України дає підстави зробити висновок про наявність кількох складових для застосування цієї норми. Такими складовими є наявність кримінального правопорушення, завдання шкоди, та те, що така шкода завдана саме внаслідок кримінального правопорушення.

Встановлені у справі обставини та надані сторонами докази, не дають підстави зробити висновок, що шкода завдана позивачу у вигляді пошкодження телефону та планшету, завдана саме внаслідок кримінального правопорушення, оскільки відповідачі завдання такої шкоди заперечують, а в ухвалі Черкаського районного суду від 01.02.2017 року її завдання цими особами також встановлено не було.

Згідно ст. 1167 ЦК України, роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, в п. 2, п. 5 постанови «Про судову практику в справах відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

За правилами ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавленням його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного суду України в п. 17-1 постанови №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», виходячи з правил ч. 2 п. 3 вищевказаної постанови під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у зв'язку із заподіянням відповідачами ОСОБА_6 легких тілесних ушкоджень, останній має право на відшкодування моральної шкоди.

Так, вирішення цивільного позову ОСОБА_6, як потерпілого, про відшкодування моральної шкоди ґрунтується на вимогах ст.ст. 1167, 1168 ЦК України та роз'ясненнях, які містяться в постанові Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Розмір відшкодувань і солідарний порядок їх стягнення з відповідачів, як винних в заподіянні легких тілесних ушкоджень, відповідає характеру і обсягу душевних страждань потерпілого, а також ступеню вини цих осіб у вчиненні злочину, яким потерпілому завдано таку шкоду.

Відхиляючи доводи апелянта про те, що визначений розмір морального відшкодування є недостатнім, колегія суддів враховує, що суд першої інстанції обґрунтовано виходив при визначенні розміру морального відшкодування з засад розумності та справедливості, врахувавши характер та обсяг моральних страждань та інші об'єктивні обставини, а саме довідки-характеристики складені Яснозірською сільською радою на ОСОБА_6, який характеризується як конфліктна людина (а.с. 39) та сім'ю ОСОБА_10, на яких сільська рада компрометуючими матеріалами не володіє (а.с. 40), та визначив розмір відшкодування, що належить до стягнення з відповідачів на користь позивача в сумі 5 000 грн.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а зводяться лише до переоцінки доказів та висновків суду першої інстанції щодо підстав позову, яким надана судом правильна оцінка.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що районним судом були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку з чим рішення про стягнення моральної та матеріальної шкоди підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.1 ст.308, ст.ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 02 серпня 2017 року -залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :