Провадження № 2/522/2439/17
РІШЕННЯ

Іменем України

07 червня 2017 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді Домусчі Л.В.

при секретарі - Шевчик В.І.

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Галицька», ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 01.11.2016 року звернувся до суду з позовом та, уточнивши позовні вимоги письмовою заявою від 24.04.2017 року, просив : стягнути з ПрАТ «СК «Галицька» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в сумі 26 467,46 грн., збитки в сумі 4 817,25 грн., пеню в сумі 6 634.26 грн., втрати від інфляції в сумі 3 106,68 грн., три проценти річних у сумі 689,60 грн., судові витрати по сплаті судового збору, в сумі - 625,02 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 франшизу у розмірі 1000 грн. та судові витрати по сплаті судового збору у сумі 14, 98 грн..

В обґрунтування позовних вимог відзначила, що «27» жовтня 2015 року, о 06 год. 30 хв., громадянин ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул. Грушевського, рухався в напрямку автовокзалу по лівій смузі руху і при перестроюванні в праву смугу руху, не дав дорогу автомобілю НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, який рухався в тому ж напрямку, по правій смузі руху, чим порушив вимоги п.п. 10.1., 10.3. Правил дорожнього руху, внаслідок чого навпроти будинку № 47 сталося зіткнення автомобілів, транспортні засоби отримали механічні пошкодження, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП. Прибулий на місце ДТП інспектор патрульної служби прийняв пояснення учасників ДТП, чклав схему місця ДТП і в зв'язку з суперечливими свідченнями учасників ДТП, склав рапорт для направлення матеріалів до відділу адмінпрактики для встановленої особи, винної у скоєнні ДТП. «18» листопада 2015 року, старший інспектор відділу адміністративної практики Управління патрульної служби в м. Одесі, вислухавши пояснення учасників ДТП, вивчивши Схему місця ДТП, неодноразово переглянувши відеозапис реєстратора, наданого водієм ОСОБА_4, прийшов до висновку, що винною особою в скоєнні даного ДТП є водій автомобіля ВАЗ - 11173, громадянин ОСОБА_2 і склав відносно нього протокол про адміністративне правопорушення серія АП2 № 247924. Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 15.01.2016 року провадження стосовно гр.. ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення було закрито у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 08.04.2016 року постанову суду 1-ї інстанції від 15.01.2016 року було скасовано та провадження відносно ОСОБА_2 було закрито у звязку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Позивач посилалась на те, що даною постановою апеляційний суд Одеської області встановив, що ОСОБА_2 порушив вимоги п.10.3, п.п. «Б» п.9.2 ПДР України, відповідно в його діях є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст..124 КУпАП, та визнав його винним у скоєнні події ДТП. Вина водія ОСОБА_2 у даному ДТП також підтверджується відповідними висновками експертного дослідження зіткнення автомобілів, виконаного 03.06.2016 року Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз.

У результаті даного ДТП, автомобіль НОМЕР_2, що належить ОСОБА_1, отримав механічні пошкодження. Майнова відповідальність водія ОСОБА_2 була застрахована в страхові компанії ПрАТ «СК «Галицька» згідно полісу серії АЕ №2645580. 28.10.2015 року ОСОБА_3 письмово повідомив страхову компанію про страховий випадок у звязку з настанням ДТП. Пізніше, 19.04.2016 року позивачка подала до страхової компанії заяву про виплату страхового відшкодування і надання розрахунку суми страхового відшкодування. Однак, відповідач відповіді на подану заяву не надав, розмір завданого матеріального збитку, оціненого страховою компанією, та суму страхового відшкодування ОСОБА_1 не повідомив, протягом передбаченого законом строку суму страхового відшкодування не сплатив.

Для визначення розміру матеріального збитку, понесеного у результаті цього ДТП, ОСОБА_1 звернулась до ТОВ «ХАВК Холдинг». Згідно висновку оцінки матеріального збитку від 23.09.2016 року, з технічної точки зору, який нанесений власнику автомобіля ВАЗ 21093, реєстраційний номер НОМЕР_3, складає 27 467,46 грн.. Оскільки страховий поліс був придбаний гр.. ОСОБА_2 на умовах франшизи в сумі 1000 грн., то дану суму коштів позивачка просить стягнути саме зі страхувальника ОСОБА_2.

Суму страхового відшкодування у розмірі 26 467, 46 грн. (27 467,46 грн.. франшиза 1000 грн.) просить стягнути зі страхової компанії. Також, у звязку з простроченням виплати страхового відшкодування, просить стягнути зі страхової компанії пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ за період з 19.07.2016 року по 31.05.2017 року (за 317 днів) у сумі 6 634, 26 грн.. З посиланням на положення ст.. 625 ЦК України, позивачка також просить стягнути зі страхової компанії на її користь суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за період вересень 2016 року по березень 2017 року у сумі 3 106, 68 грн. та три відсотки річних від простроченої суми за період з 19.07.2016 року по 31.05.2017 року у сумі 689, 60 грн.

Також, оскільки страхова компанія не повідомила позивачку про здійснену ними оцінку вартості збитків, остання змушена була звертатись до незалежного оцінщика ТОВ «Хавк Холдинг» для проведення оцінки вартості матеріальної шкоди. Витрати по оплаті проведеної оцінки матеріального збитку у розмірі 2655,63 грн. та сплати комісії за послуги банку - 26,56 грн. згідно банківських квитанцій від 30.09.2016 року та разом становлять 2 682, 19 грн. Витрати по оплаті проведеного експертного дослідження зіткнення автомобілів і сплати комісії за послуги банку згідно квитанції від 11.05.2016 року становить 2 135, 06 грн. Дані збитки позивачка також просила стягнути на її користь зі страхової компанії.

В судове засідання 07.06.2017 року представник позивача ОСОБА_5 (діє на підставі довіреності від 23.08.2016 року) не зявився, однак надав суду заяву, якою просив розглянути справу у його відсутність. В минулих судових засіданнях повністю підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Інші сторони у судове засідання не зявились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду не повідомили, жодних клопотань з приводу неявки суду не заявляли. У милому судовому засіданні (23.03.2017 року) ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав та заперечував проти їх задоволення.

До суду також надійшли письмові заперечення ПрАТ «СК «Галицька» від 20.02.2017 року (а.с.87-90), згідно яких просили відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 за їх необґрунтованості. У письмових запереченнях посилались на те, що у порушення встановленого п.37.1.4. ст.. 37 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строку, ОСОБА_1 подала до страхової компанії заяву про виплату страхового відшкодування лише у квітні 2016 року. Зазначили, що по заяві ПрАТ СК «Галицька» 18.11.2015 року оцінювачем ОСОБА_6 проведено огляд пошкодженого в результаті ДТП транспортного засобу ВАЗ-21093, д.н. НОМЕР_3, у присутності та за участю водія ОСОБА_3, про що складено відповідний протокол огляду. Згідно результатів звіту №362-12-15 з визначення вартості матеріальних збитків колісного транспортного засобу від 02.12.2015 р., вартість матеріального збитку на момент ДТП з урахування коефіцієнту фізичного зносу складових, які підлягають заміні, становить 22 201, 12 грн.. Посилались на те, що відповідно до Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» правдивою оцінкою при визначенні матеріального збитку є дата настання страхового випадку (тобто 27.10.2015 року). Заперечували проти оцінки розміру шкоди, здійсненого ТОВ «Хавк Холдинг» 23.09.2016 року на замовлення позивачки, вважають, що він відрізняється через різне застосування офіційного курсу валют НБУ та зростання цін на імпортні запасні частини за проміжок часу. Також, у запереченнях посилались на те, що постановою апеляційного суду Одеської області від 08.04.2016 року встановлено обоюдність вини обох учасників ДТП та не встановлена частка вини страхувальника ОСОБА_2. Оскільки, у даному випадку не встановлена частка вини кожної особи, то згідно вимог ст.1188 ЦК України розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Вимоги ОСОБА_1 щодо відшкодування страховою компанією збитків, пов'язаних з витратами на оплату проведеної оцінки матеріального збитку, сплати комісії за послуги банку разом у сумі 2 682,19 грн. та збитки, повязані з проведення експертного дослідження щодо зіткнення у сумі 2 135, 06 грн. є безпідставними, оскільки потерпіла особа самостійно, без повідомлення страхової компанії, з власної ініціативи звернулась до ТОВ «Хавк Холдинг» для проведення оцінки. Страхова компанія у визначенні розміру збитків участі не приймала. Заперечували проти вимог щодо стягнення пені, втрат від інфляції та 3% річних, оскільки на даний час не встановлена частка вини кожної особи, то вважають, що немає підстав для застосування судом штрафних санкцій.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї докази, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 27.10.2015 року, о 06.30 год., керуючи автомобілем НОМЕР_4, навпроти будинку №47 по вул.. Грушевського у м. Одесі, в порушення п.10.3 ПДР України, при перестроюванні з лівої смуги руху в праву не надав перевагу автомобілю НОМЕР_5, з причепом, під керуванням ОСОБА_3, який рухався позаду нього по правій смузі, внаслідок чого сталося зіткнення вказаних автомобілів та транспорті засоби отримали механічні пошкодження.

За цим фактом відносно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АП2№247924 від 18.11.2015 року (а.с.11-12).

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 15.01.2016 року (справа №523/19248/15-п) провадження по справі відносно ОСОБА_2, про притягнення його до адміністративної відповідальності, було закрито у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.14-16).

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 08.04.2016 року (а.с.17-19) постанову суду 1-ї інстанції від 15.01.2016 року було скасовано, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 було закрито у звязку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Отже судом встановлений факт вини як водія ОСОБА_7, так і водія ОСОБА_3. в зазначеному ДТП, що вбачається з мотивувальної частини рішення Апеляційного суду Одеської області від 08.04.2016 року: «водій ОСОБА_2 виконував маневр перестроювання без дотримання вищевказаних вимог ПДР України, оскільки він не увімкнув світлові сигнали повороту, не переконався у безпечності маневру перестроювання та не дав дорогу транспортному засобу під керуванням ОСОБА_3, який рухався в попутному напрямку по смузі, на яку він мав намір перестроїтись, що знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв'язку із зіткненням транспортних засобів», «Водій ОСОБА_3, в порушення вищевказаних вимог ПДР України, не врахував дорожню обстановку і особливості вантажу, перевезення якого він здійснював (рухався на автомобілі з причепом), не обрав безпечну швидкість руху, і при виникненні перешкоди не здійснив заходи до аварійного гальмування чи об'їзду перешкоди, що також знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв'язку із ДТП.

Судом також встановлено, що з метою визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу марки «ВАЗ-21093», д.н. НОМЕР_3, позивачка звернулась до ТОВ «Хавк Холдинг» (сертифікат субєкта оціночної діяльності №17354/14, виданий Фондом державного майна України 26.12.2014 року) та на її замовлення оцінщиком ОСОБА_8 (кваліфікація оцінщика по спеціальності 1.3. «Оцінка дорожніх транспортних засобів», свідоцтво ФДМ України МФ№3786 від 17.09.2005 року, посвідчення про підвищення кваліфікації оцінщика МФ№654-ПК від 23.01.2015 року) 23.09.2016 року було складено звіт №30819160 про вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу (а.с.33-57). Згідно даного висновку, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_5, на момент експертного дослідження склала 27 467, 46 гривень.

У звязку з невизнанням позову СК «Галицька» в обґрунтування наявності вини відповідача ОСОБА_2 у вчиненні 27.10.2015 року ДТП та завдані шкоду ОСОБА_1 як власнику транспортного засобу марки «ВАЗ-21093», д.н. НОМЕР_3, позивачка надає заключення експертів ОНДІСЕ МЮУ №1971 від 03.06.2016 року (а.с.22-31), згідно висновків якого з технічної точки зору дії водія автомобіля НОМЕР_6, не відповідали п.10.1, п.10.3 ПДР України та знаходяться у причинному звязку з відповідним ДТП. Дії водія автомобіля ВАЗ-21093 ОСОБА_3 в частин вибору швидкості руху регламентувались вимогами п.12.4 ПДР а в частині запобіганню ДТП формально регламентувались вимогами п.12.3. ПДР. В умовах подій водій не мав технічної можливості запобігти ДТП як при фактичної швидкості руху(65 км), так і при умові якщо б швидкість його руху не перевищувала дозволеного п.12.4. ПДР обмеження (60 км /г), оскільки з моменту виникнення небезпеки створеної в результаті маневру автомобіля ВАЗ-11173 (ОСОБА_2) до моменту зіткнення, водій автомобіля ВАЗ-21093 не мав технічної можливості навіть якимись чином істотно знизити швидкість свого автомобіля.

За проведене експертом ОНДІСЕ МЮУ експертне дослідження позивачка сплатила кошти на суму 2113, 92 грн. (квитанція №15596709 від 11.05.2016 року (а.с.32).

З урахуванням цього суд приходить до висновку що саме у звязку з діями ОСОБА_9 не давши дорогу транспортному засобу під керуванням ОСОБА_3 виникла перешкода при русі.

Згідно вимог ч.3 ст. 61 ЦПК України, згідно якої обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з Полісу №АЕ/2645580 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 20.04.2015 року цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована ПрАТ «СК «Галицька» з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну 50 000 грн., життю і здоровю потерпілого 100 000 грн. та франшизою у розмірі 1000 грн..

Власником пошкодженого автомобіля НОМЕР_5, є ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії ОІС №675847 (а.с.10).

З матеріалів справи суд вбачає, що 28.10.2015 року ОСОБА_3 письмово повідомив ПрАТ «СК «Галицька» про страховий випадок у звязку з настанням ДТП (а.с.13) та 20 квітня 2016 року позивачка звернулась до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.21).

Однак, до теперішнього часу виплата страхового відшкодування позивачці здійснена не була, жодної відповіді щодо розміру страхового відшкодування та про прийняте рішення щодо виплати такого страхового відшкодування страховою компанією надано не було, що і стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом.

Суд критично ставиться до заперечень з боку страхової компанії щодо того, що у визначенні розміру збитків участі вони не приймали, оскільки згідно протоколу огляду транспортного засобу від 23.08.2016 року ОСОБА_6 був присутнім під час даного огляду, в якості представника СК «Галицька».

За послуги ТОВ «Хавк Холдинг» позивачка сплатила кошти на суму 2 655, 63 грн. (квитанція від 30.09.2016 року (а.с.62), комісія банку склала 26, 56 грн. (квитанція №КР137/Т від 30.09.2016 року).

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З огляду на положення ст. 509 ЦК України та з урахуванням положень ст.11, 22, 23, 599, 1166-1168 ЦК України факт завдання фізичній особі шкоди, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах із особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов'язане з виконанням цими особами обов'язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов'язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом із тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов'язок.

Так, відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», встановлено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договорам.

Згідно до п.33.1.4. ст.. 33 Закону, У разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених ст.. 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Як вбачається з матеріалів справи позивачка своєчасно подала таку заяву.

Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (ст.. 35 Закону України від 01.07.2004 № 1961-IV)

Положеннями ст..35.3 вищевказаного Закону встановлено, що особа, якій подається заява про страхове відшкодування, зобов'язана надавати консультаційну допомогу заявнику під час складення заяви і на вимогу заявника зобов'язана ознайомити його з відповідними нормативно-правовими актами, порядком обчислення страхового відшкодування (регламентної виплати) та документами, на підставі яких оцінено розмір заподіяної шкоди.

Судом встановлено, що така заява була подана позивачкою після ухвалення судом апеляційної інстанції рішення, яким було визнано вину ОСОБА_2, тобто в передбачені строки та своєчасно.

Згідно до ч.36.1 ст. 36 Закону України від 01.07.2004 № 1961-IV, страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний:

у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна;

у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Згідно положень ст.. 37.1 Закону України від 01.07.2004 № 1961-IV, Підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є:

37.1.1. навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов'язані з виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров'я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону;

37.1.2. вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного злочину, що призвів до страхового випадку (події, передбаченої статтею 41 цього Закону);

37.1.3. невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди;

37.1.4. неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно до положень ст.. 37.2 Закону, рішення страховика про відмову у здійсненні страхової виплати повідомляється страхувальнику у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Таким чином, згідно вищевикладених норм права, страхова компанія повинна була надати позивачці відповідне рішення, прийняте ними за розглядом заяви про виплату страхового відшкодування, у строк до 18.07.2016 року.

Між тим, суд вбачає, що не зважаючи на вищевикладені вимоги чинного законодавства, страховою компанією, починаючи з 19.04.2016 року до теперішнього часу, не було узгоджено з позивачкою суму страхового відшкодування, не надано позивачці жодного рішення: чи про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

При цьому посилання відповідача у письмових запереченнях на неможливість здійснити виплату страхового відшкодування, у звязку з тим, що судом не визначено частки вини страхувальника ОСОБА_2 при обоюдності вини обох учасників ДТП, суд вважає необґрунтованими, оскільки вказане не звільняє відповідача від обовязку щодо прийняття ним відповідного вмотивованого рішення. Крім того такі посилання не узгоджуються з положеннями п.36.3 ст. 36 Закону України від 01.07.2004р. №1961-IV, згідно якої у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов'язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Крім того, вищевказані положення закону не спростовують наявності права позивачки на відшкодування завданих їй збитків.

Крім того, за змістом пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Наявність вини ОСОБА_2, цивільно-правова відповідальність якого на момент ДТП була застрахована ПрАТ «СК «Галицька», у скоєному ДТП 27.10.2015 року підтверджена матеріалами справи та не спростована страховою компанією. Суд також враховує, що ОСОБА_2 відповідних претензій щодо відшкодування збитків, завданих унаслідок пошкодження якого автомобіля, не предявляє; жодним чином свою вину у скоєному ДТП не спростовує.

Отже, суд вбачає, що позивачка має право на відшкодування збитків, завданих їй унаслідок пошкодження її автомобіля під час ДТП 27.10.2016 року. 28.10.2015р. нею надіслано повідомлення про страховий випадок.

Крім того наданий страховою компанією до заперечень звіт №362-12-15 від 02.12.2015р. з визначенням матеріального збитку власнику ВАЗ-21093 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових на суму 220201 грн.12 коп. суд не приймає до уваги, оскільки такий звіт не повідомлявся позивачу.

Також, суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що між ними та позивачем відсутні спірні правовідносини, посилання на положення пункту 37.1.4 ст. 37 Закону України №1961-IV, оскільки такі посилання є безпідставними.

Суд вбачає, що ДТП сталося 27.10.2015 року, а позивачка звернулась до страхової компанії з відповідною заявою про виплату страхового відшкодування 20.04.2016 року після ухвалення судом апеляційної інстанції рішення, яким було визнано вину ОСОБА_2, тобто своєчасно.

За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Страхове відшкодування шкоди, завданої потерпілому, виплачується за кожним страховим випадком, що настав протягом періоду дії відповідного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності в межах ліміту відповідальності страховика (МТСБУ), з урахуванням умов, зазначених у статті 9 та пункті 19.1 статті 19 Закону № 1961-IV.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 цього Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоровю, майну третьої особи.

Метою здійснення обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності ст. 3 Закону № 1961-IV визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Обєктом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, повязані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоровю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 цього Закону).

Згідно до положень ст.. 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це, зокрема, шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

У відповідності до ст.. 29 вищевказаного Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Випадки, коли шкода не відшкодовується, викладені у ст.. 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Одним із проявів принципу диспозитивності у цивільному судочинстві є те, що сторони вільно розпоряджаються наданими їм процесуальними правами, за допомогою яких вони можуть впливати на хід процесу. Зокрема, здійснюючі права передбачені ст.. 27, 31 ЦПК України.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що до теперішнього часу транспортний засіб позивачки не відновлено.

Згідно звіт №30819160 про вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу (а.с.33-57), складеного оцінщиком ТОВ «Хавк Холдинг», вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_5, на момент експертного дослідження склала 27 467, 46 гривень.

Разом з тим, сума страхового відшкодування, яка підлягає стягненню зі страхової компанії, повинна бути зменшена на суму франшизи у розмірі 1000,00 грн., яка передбачена полісом обовязкового страхування цивільної відповідальності №АЕ/2645580 від 20.04.2015 року.

Відповідачі по справі протягом всього розгляду справи повідомлялись судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи, клопотань про призначення експертизи з метою визначення ступеню вини осіб в ДТП від 27.10.2015 року, а також визначення розміру збитків, які підлягають відшкодуванню суду не заявляли, а отже скористалися своїми правами на власний розсуд.

При цьому, суд враховує принципи диспозитивності та змагальності, граничні строки, встановлені законом, для розгляду справи при визначенні строків здійснення конкретних процесуальних дій, складність справи, а також тривалість порушених прав позивача.

Інших належних та допустимих доказів на спростування розміру збитків, заявлених відповідачкою, відповідачів суду не надано.

Отже, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог ОСОБА_1 в частині щодо стягнення зі страхової компанії страхового відшкодування та вважає за можливе стягнути зі ПАТ «СК «Галицька» на користь позивачки суму страхового відшкодування у розмірі 26 467 (двадцять шість тисяч чотириста шістдесят сім) гривень 46 копійок.

Також, згідно до положень ст.. 36.6 Закону України від 01.07.2004 № 1961-IV, страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Тому суд також приходить до висновку про задоволення вимог ОСОБА_1 в частині стягнення з ОСОБА_2 на її користь франшизи у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до положень ст.. 36.5 Закону України від 01.07.2004 № 1961-IV, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Оскільки у порушення вимог чинного законодавства страховою компанією у встановлений строк (до 18.07.2016 року) не було надано ОСОБА_1 відповідного рішення щодо виплати/чи відмови у виплаті страхового відшкодування та виплачено суму страхового відшкодування, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог ОСОБА_1 щодо стягнення з відповідача на її користь пені, передбаченої ст.. 36.5 Закону України від 01.07.2004 № 1961-IV.

Сума пені розраховується за формулою: [Пеня] = [Сума боргу] ? [Процентна ставка] / 100% / 365 днів ? [Кількість днів].

Облікова ставка Національного банку України

(за даними офіційного веб-сайту Національного банку України)

Період% річних
2017
з 14.0413
з 03.0314
з 27.0114
2016
з 09.1214
з 28.1014
з 16.0915
3 29.0715.5
з 24.0616.5

Розрахунок пені, за період, з 19.07.2016 по 28.07.2016 (10 днів, облікова ставку НБУ 16,5 %

Пеня = ((26467,46 грн * 2 * 16,5 %) : 365 днів *100%) х 10 днів = 239, 29 грн.

Розрахунок пені, за період, з 29.07.2016 по 15.09.2016 (49 днів, облікова ставку НБУ 15,5 %)

Пеня = (26 467,46 грн * 2 * 15,5%) : 365 днів *100%) х 49 днів = 1 101,48 грн

Розрахунок пені, за період, з 16.09.2016 по 27.10.2016 (42 дня, облікова ставку НБУ 15,0 %)

Пеня =((26 467,46 грн * 2 * 15,0%) : 365 днів *100%) х 42 днів =913,67 грн

Розрахунок пені за період з 28.10.2016 року по 13.04.2017 року (199 днів, облікова ставка НБУ 14,0%)

Пеня =((26 467,46 грн * 2 * 14,0%) : 365 днів *100%) х 199 днів = 4 040, 46 грн.

Розрахунок пені за період з 14.04.2017 року по 31.05.2017 року (18 днів, облікова ставка НБУ 13,0%)

Пеня =((26 467,46 грн * 2 * 13,0%) : 365 днів *100%) х 18 днів = 339, 36 грн.

Згідно розрахунку позивачки, за період з 19 липня 2016 року по 31 травня 2017 року, тобто за 317 днів, пеня становить 6 634 (шість тисяч шістсот тридцять чотири) гривень 26 копійок. Суд задовольняє вимоги ОСОБА_1 в цій частині також.

Щодо вимог позивача про відшкодування втрат від інфляції та трьох відсотків річних, суд виходить з наступного:

Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобовязання.

За частиною другою цієї статті боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Грошовим зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачається передача грошей як предмета договору або сплата їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням.

Саме до таких грошових зобов'язань належить укладений договір про надання послуг, оскільки він установлює ціну договору страхову суму.

При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобовязаний здійснити страхове відшкодування.

З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами у справі на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту, є грошовим зобовязанням.

Зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобовязань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобовязання (правовий висновок у постанові Судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 1 червня 2016 р. у справі № 6-927цс16; постанові ВСУ від 21.12.2016 року у справі № 6-1003цс16).

З урахуванням викладеного, вимоги ОСОБА_1 щодо відшкодування втрат від інфляції та трьох відсотків річних, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно до розрахунків позивачки, втрати від інфляції за період: вересень 2016 року - березень 2017 року становить: 29 574,14 грн. 26 467,46 грн. = 3 106,68 грн.

Три відсотки річних від простроченої суми за період, з 19.07.2016 р по 31.05.2017 р (317 днів) складають:

26 467,46 грн. * 3 %

Три відсотки річних =........................ * 317 днів = 689,60 грн.

365 днів * 100 %

В частині вимог ОСОБА_1 стягнення зі страхової компанії на користь позивачки витрат по оплаті проведеної оцінки матеріального збитку та витрат по оплаті проведеного експертного дослідження зіткнення автомобілів суд приходить до висновку про їх часткове задоволення.

А саме суд вважає за можливе стягнути зі страхової компанії на користь позивачки витрати по оплаті проведеної оцінки матеріального збитку, здійсненої ТОВ «Хавк Холдинг», у розмірі 2 655 (дві тисячі шістсот пятдесят пять ) гривень 63 копійок (квитанція від 30.09.2016 року (а.с.62). А також витрат по оплаті проведеного експертного дослідження зіткнення автомобілів, згідно квитанції від 11.05.2016 року, у розмірі 2113,92 грн.

Підстав для стягнення комісій за послуги банку судом не знайдено.

Суд виходить з того, що ці витрати не становлять майнової шкоди в розумінні статті 1166 ЦК України, а є витратами, повязаними із зверненням позивачки до банківської установи.

За п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судові витрати не є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України, не входять до складу ціни позову і не можуть стягуватися як збитки.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 27, 31, 60, 61, 88, 169, 197, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 22, 1166, 1187, 1192, 1194 ЦК України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Галицька», ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Галицька» () на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_7) всього 42292 (сорок дві тисячі двісті девяносто дві) гривні 55 копійок, з яких:

1.страхове відшкодування у розмірі 26 467 (двадцять шість тисяч чотириста шістдесят сім) гривень 46 копійок;

2.витрати по оплаті експертного дослідження у розмірі 2 655 (дві тисячі шістсот пятдесят пять) гривень 63 копійок;

3.витрати по оплаті експертного дослідження зіткнення автомобілів у розмірі 2113 (дві тисячі сто тринадцять) гривень 92 копійки;

4.пеню у розмірі 6 634 (шість тисяч шістсот тридцять чотири) гривень 26 копійок;

5.втрати від інфляції за період: вересень 2016 року - березень 2017 року в сумі 3 106 (три тисячі сто шість) гривень 68 копійок;

6.Три відсотки річних від простроченої суми за період, з 19.07.2016 р по 31.05.2017 р. у розмірі 689 (шістсот вісімдесят девять) гривень 60 копійок.

7.судові витрата сплаті судового збору в сумі 625 (шістсот двадцять пять) гривень 02 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_8) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_7) франшизу у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок та судові витрати по сплаті судового збору у сумі 14 (чотирнадцять) гривень 98 копійок.

В іншій частині вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Домусчі Л.В.

07.06.2017