Ухвала іменем україни
26 квітня 2017рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЧервинської М.Є., суддів: Коротуна В.М., Мазур Л.М.,Писаної Т.О., Попович О.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом прокурора Кіцманського району Чернівецької області в інтересах держави в особі Суховерхівської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області до ОСОБА_6 про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки та відшкодування шкоди, за касаційною скаргою першого заступника прокурора Чернівецької області на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 23 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 23 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року прокурор Кіцманського району Чернівецької області звернувся до суду в інтересах держави в особі Суховерхівської сільської ради з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що за результатами перевірки Державною інспекцією сільського господарства України в Чернівецькій області, проведеною 12 червня 2014 року в Суховерхівській сільській раді з питання дотримання вимог земельного законодавства, складено акт про виявлені порушення земельного законодавства та встановлено, що ОСОБА_6 самовільно зайняв та використовує земельну ділянку орієнтованою площею 0,08 га по АДРЕСА_1, яку облаштував як водойму для риборозведення.

Згідно з актом обстеження земельної ділянки від 12 червня 2014 року земельна ділянка відноситься до земель сільськогосподарського призначення, самовільне зайняття земельної ділянки здійснено шляхом облаштування штучної водойми - ставка. Окрім цього, на даній земельній ділянці здійснено будівництво гідротехнічних споруд, внаслідок чого спричинено зняття родючого шару ґрунту.

З урахуванням викладеного прокурор просив суд повернути самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,08 га, розташовану по АДРЕСА_1, вартістю 62 752 грн, Суховерхівській сільській раді; привести земельну ділянку у придатний для використання стан шляхом знесення гідротехнічних споруд; стягнути з ОСОБА_6 заподіяну земельним ресурсам внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки шкоду в розмірі 73,84 грн та шкоду, заподіяну внаслідок зняття родючого шару ґрунту, в розмірі 1 529 грн 88 грн.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 23 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 23 червня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі перший заступник прокурора Чернівецької області, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати і справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції з висновком якого погодився і апеляційний суд, виходив із того, що суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що саме відповідач порушив вимоги чинного законодавства та заподіяв шкоду самовільним зайняттям спірної земельної ділянки.

Проте з таким висновками апеляційного суду не можна погодитись, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12 червня 2014 року відносно ОСОБА_6 складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. ст. 53-1, 53-3 КУпАП та постановою від 10 липня 2014 року № 157 накладено адміністративне стягнення.

10 липня 2014 року ОСОБА_6 видано припис за № 00234 про усунення порушень земельного законодавства шляхом звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки чи шляхом одержання речових прав на земельну ділянку. Державним інспектором сільського господарства Чернівецької області здійснено розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту), який визначений в сумі 1 529 грн 88 коп. Також здійснено розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, який становить 73 грн 84 коп.

02 вересня 2014 року державними інспекторами сільського господарства Чернівецької області складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства, відповідно до змісту якого ОСОБА_6 не виконав вимог припису від 10 липня 2014 року, вчинивши правопорушення, передбачене ст. 188-5 КУпАП. Складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення за невиконання припису посадової особи від 10 липня 2014 року. 11 вересня 2014 року видано припис про усунення порушень щодо невиконання припису посадової особи. Постановою державного інспектора сільського господарства Чернівецької області від 11 вересня 2014 року за № 179 на ОСОБА_6 накладено адміністративне стягнення за ст. 188-5 КУпАП.

04 листопада 2014 року державними інспекторами сільського господарства Чернівецької області складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства, відповідно до змісту якого ОСОБА_6 не виконав вимог припису від 11 вересня 2014 року.

Використання земельних ділянок за їх цільовим призначенням є обов'язком власників та землекористувачів ( стаття 91, 96 Земельного кодексу України). Згідно статті 211 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи несуть відповідальність за невиконання вимог щодо використання земель за їх цільовим призначенням.

Згідно зі ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Земельного кодексу України землі, зайняті морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об'єктами, болотами, а також островами, належать до земель водного фонду.

Згідно зі статтею 1 Водного кодексу України водний об'єкт - природний або створений штучно елемент довкілля, в якому зосереджуються води (море, річка, озеро, водосховище, ставок, канал, водоносний горизонт).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи у задоволенні позову суди посилались на те, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27 листопада 2013 року власником будинковолодіння АДРЕСА_1 є ОСОБА_7 Разом із тим вказане твердження судів не відповідає наявним у справі доказам, зокрема відповідно до вищевказаного свідоцтва про право власності на нерухоме майно ОСОБА_7 є власником земельної ділянки площею 0,08 га, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення - ведення особистого селянського господарства, що розташована в урочищі «Під лісом» у с. Суховерхів Кіцманського району, 15 (а. с. 90, т. 1).

Крім того, відповідно до листа Суховерхівської сільської ради від 22 червня 2016 року № 370, спірна земельна ділянка (штучна водойма), яка розташована у АДРЕСА_1 біля будинковолодіння, 15а згідно з проектом встановлення меж сільської ради населеного пункту Суховерхівської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, 1992 року та Державної статистичної звітності форми № 6-зем (рядок 40 графа 11) відноситься до земель сільськогосподарського призначення (пасовище) і будь - яких рішень з 1992 року Суховерхівською сільською радою про зміну цільового призначення спірної земельної ділянки не приймалося.

Судами також встановлено, що постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 грудня 2015 року у справі № 727/4200/15-а задоволено адміністративний позов ОСОБА_6, визнано дії службових осіб Державної інспекції сільського господарства в Чернівецькій області незаконними та скасовано постанови про накладення на ОСОБА_6 адміністративного стягнення від 10 липня 2014 року № 157 та від 11 вересня 2014 року № 179.

Однак суд не взяв до уваги, що у задоволенні позовних вимог про визнання не вчиненими: приписів від 10 липня 2014 року № 00234, 11 вересня 2014 року № 00259; актів від 04 листопада 2014 року, від 12 червня 2014 року; протоколів від 12 червня 2014 року № 0010, від 02 вересня 2014 року № 00187 відмовлено.

Таким чином, суди у порушення вимог ст. ст. 10, 60, 212-214, 303, 316 ЦПК України обставини у справі в повній мірі не встановили, не визначилися з характером спірних правовідносин, не перевірили де розташована спірна земельна ділянка та хто є її користувачем згідно з наявними в матеріалах справи доказами, ухвалили рішення що всупереч вимогам ч. 4 ст. 60 ЦПК України ґрунтується на припущеннях, дійшли передчасного висновку про відмову у задоволенні позову.

За таких обставин рішення судів попередніх інстанцій не може вважатись законним й обґрунтованим, тому відповідно до ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу першого заступника прокурора Чернівецької області задовольнити.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 23 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 23 червня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді: В.М. Коротун Л.М. Мазур Т.О. Писана О.В. Попович