АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2644/17 Справа № 207/2219/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Лаченкова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Кошара О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 січня 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ДНІПРОАЗОТ», третя особа ОСОБА_3 про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2016 року до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ДНІПРОАЗОТ», третя особа ОСОБА_3 про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 січня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ДНІПРОАЗОТ», третя особа ОСОБА_3 про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 січня 2017 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимог в повному обсязі.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалі справи вбачається, що відповідно до наказу про прийом на роботу №27 ОСОБА_2 був прийнятий у ПАТ «ДНІПРОАЗОТ» контролером 2 класу воєнізованої охорони з 07 лютого 2013 року.

На підставі наказу про припинення трудового договору №247 ОСОБА_2 був звільнений з ПАТ «ДНІПРОАЗОТ» 22 жовтня 2014 року у звязку з невідповідністю виконуваній роботі за станом здоровя п.2 ст.40 КЗпП України.

Відповідно до довідки МСЄК від 07.04.2014 року ОСОБА_2 є інвалідом 3 групи загального захворювання по опорно-руховому апарату. Відповідно до висновку про умови та характер праці довідки до акта огляду МСЄК серії АВ №0246562 було зазначено, що позивачу показані: легкий труд без тривалої ходи, фізичних навантажень диспетчер, черговий, адміністратор. Згідно з Індивідуальною програмою реабілітації інваліда від 07 квітня 2014 року №414 у розділі 4 «Професійна реабілітація» зазначені наступні види професій і спеціальності, доступні позивачу за станом здоровя, а саме контролер, диспетчер, черговий, адміністратор.

Отримавши зазначені документи, ПАТ «ДНІПРОАЗОТ» врахувало стан здоровя працівника та вжило необхідних заходів щодо продовження його роботи на підприємстві за посадою контролер у структурному підрозділі ВОХОР пристосувавши його робоче місце з урахуванням рекомендацій МСЄК.

За результатами медичного огляду ОСОБА_2 проведеного 22.09.2014 року Центром первинної медико-санітарної допомоги №2 було встановлено, що він не придатним для роботи контролером воєнізованої охорони, про що було видано довідку від 22 вересня 2014 року №б/н.

Згідно з п.2 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок стану здоровя, який перешкоджає продовженню даної роботи.

Згідно ч.1 ст.170 КЗпП України працівників, які потребують за станом здоровя надання легшої роботи, власник або уповноважений ним орган повинен перевести, за їх згодою, на таку роботу у відповідності з медичним висновком тимчасово або без обмеження строку .

Згідно ч.1,2 ст.18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Підбір робочого місця здійснюється переважно на підприємстві, де настала інвалідність, з урахуванням побажань інваліда, наявних у нього професійних навичок і знань, а також рекомендацій медико-соціальної експертизи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що відповідач по справі не прийняв до уваги і не створило належних умов для інваліда, а за рішенням і погодженням з профспілковим комітетом дало згоду на його звільнення,однак колегія суддів з цим не погоджується

Судом першої інстанції встановлено, що 23 вересня 2014 року ОСОБА_2 запропонована робота за професіями : робочий з благоустрою та підсобний робітник, від переводу на які позивач відмовився, що підтверджується актом від 23 вересня 2014 року. Вакантні посади диспетчера, чергового, адміністратора на підприємстві були відсутніми, про що свідчить акт від 23 вересня 2014 року. Позивача звільнено за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації, про що свідчить виписка з протоколу № 127 від 13 жовтня 2014 року. ОСОБА_2 був присутнім на засіданні президії профспілкового комітету, від запропонованої роботи, яка відповідала рекомендаціям медико-соціальної експертизи та наявним у нього професійним навичкам і знанням, позивач відмовився. Позивач звернувся до державної служби зайнятості з метою працевлаштування, про що свідчить запис в його трудовій книжці.

Доводи позивача ОСОБА_2 про те, що з наказом про звільнення він не був ознайомлений та копія наказу про звільнення йому не надавалася, спростовуються тим, що на самому наказі про звільнення є його підпис про ознайомлення з наказом, трудова книжка йому була вручена у день звільнення.

Згідно ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Трудова книжка видана позивачу ОСОБА_2 22 жовтня 2014 року, а до суду з позовною заявою позивач звернувся 03 серпня 2016 року, пропустивши без поважної причини строк звернення до суду, хоча про існування зазначених строків позивач знав, неодноразово звертався до суду з іншими позовами, в тому числі і з позовом про поновлення на роботі.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що звільнення позивача здійснено у відповідності до діючого законодавства, не порушені законні права позивача.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ч. 1 ст. 218, ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 січня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

ОСОБА_4