ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3366/17
провадження № 2/753/3504/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Колесника О.М.

при секретарі Заболотній Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики, а саме просив стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 3%-річних від простроченої суми за договором позики в сумі 47 659,57 грн. та інфляційні втрати в сумі 286 881,45 грн., а всього 334,541,02 грн. та судовий збір.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, пояснивши, що 13.04.2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір позики , згідно умов якого відповідач отримала від позивача позику в розмірі 308 000 грн., що є еквівалентом 40 000 дол. США, та зобов`язалась повернути вказані кошти до 13.04.2014 року. У зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе за договором зобов`язань, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26.03.2015 року з неї на користь позивача було стягнуто 942 280,84 грн. основного боргу та 3 654 грн. судового збору. Дане рішення було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23.06.2015 року, та за ним було відкрито виконавче провадження. Однак, рішення суду не виконано, заборгованість не сплачена, у зв`язку з чим позивач просить стягнути 3%-річних від простроченої суми та інфляційні втрати.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні, пояснивши, що оскільки в договорі позики застосовується еквівалент іноземної валюти за відповідним курсом, це унеможливлює одночасне застосування індексу інфляції. Інфляційні втрати та 3%-річних можна нараховувати на невиконане грошове зобов`язання, яке виникло саме з договору позики і виражене у гривнях, оскільки тільки гривня схильна до знецінення. Тобто, при стягненні суми боргу у розмірі 308 000 грн. можливим є нарахування на цю суму інфляційних втрат та 3%-річних. Сума 942 280,84 грн. являється еквівалентом 40 000 дол. США, тобто еквівалентом грошовому зобов`язанню, а не самим грошовим зобов`язанням за договором позики. Інфляційні втрати та 3%-річних можуть нараховуватись тільки на саме цивільно-правове зобові`язання, виражене у гривні, а не на його розрахований еквівалент по відношенню до іноземної валюти.

Заслухавши представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів по справі встановив наступні факти та правовідносини.

Частиною 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26.03.2015 року встановлено, що за договором позики від 13.04.2009 року ОСОБА_2 позичив ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 308 000 грн., що є еквівалентом 40 000 дол. США по курсу Нацбанку України на вказану дату, тобто, у зобов`язанні було визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті - в доларах США, а також у договорі позики вказано, що отриману ОСОБА_3 від ОСОБА_2 «зазначену вище суму», ОСОБА_3 зобов`язана повернути до 13.04.2014 року, проте, вказану суму ОСОБА_3 не повернула, при цьому за курсом НБУ станом на 25.03.2015 року (як і станом на 26.03.2015 року) сума 40 000 дол. США становить 942 280,84 грн., та вирішено стягнути на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_3 заборгованість за договором позики - 942 280,84 грн. Судові витрати по справі у вигляді судового збору в сумі 3 654 грн. стягнути на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_3 (а.с.7-9).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23.06.2015 року вказане рішення залишено без змін (а.с.10-12).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.12.2015 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26.03.2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 23.06.2015 року залишено без змін (а.с.13-16).

30.07.2015 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Шевченком М.Р. відкрито виконавче провадження №48320501 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 942 280,84 грн. (а.с.17) та 30.07.2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Маріуцою Т.В. відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 3 654 грн. (а.с.18).

Відповідно до вимог ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до вимог ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а ч.2 ст.625 цього кодексу визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу із врахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв`язку з невиконанням відповідачем описаного рішення суду та не сплати боргу за договором позики, вимога позивача про стягнення з відповідача на його користь 3%-річних, що відповідно до наданого ОСОБА_2 розрахунку, становить 47 659,57 грн., та інфляційних втрат, що відповідно до розрахунку 286 881,45 грн., підлягає задоволенню.

Суд не може покласти в основу рішення пояснення представника відповідача, оскільки сума заборгованості за договором позики визначена рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26.03.2015 року в національній валюті - гривні. Предмет даного спору стосується невиконання рішення Дарницького районного суду м. Києва про стягнення з відповідача 942 280,84 грн., тому Закон України «Про індексацію доходів громадян» застосовується саме до цих зобов`язальних правовідносин, які не є деліктними.

Згідно ст.88 ЦПК України, оскільки позов задоволено повністю, суд вважає необхідним з відповідача на користь позивача стягнути 3 345,41 грн. грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду.

На підставі вищевикладеного, ст. ст. 526, 625 ЦК України та керуючись ст.ст. ст.10; 11; 60; 79; 88; ч.3 209; 213-215 ЦПК України, Закон України «Про індексацію доходів громадян»,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Києва, громадянки України, була зареєстрована в АДРЕСА_1, (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 286 881 грн. 45 коп. в рахунок стягнення інфляційних втрат, 47 659 грн. 57 коп. в рахунок стягнення 3%-річних за невиконання умов договору позики від 13.04.2009 року, 3345 грн. 41 коп. судового збору, а всього 337 886 грн. 43 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва протягом 10 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення через Дарницький районний суд м. Києва.

СУДДЯ: О.М. КОЛЕСНИК