Справа № 760/2735/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2017 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Семененко А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мед-Део Компані» про стягнення коштів за період вимушеного прогулу, за час тимчасової непрацездатності, зобов'язання вчинити дії, третя особа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в м. Києві,

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ТОВ «Мед-Део Компані» (а.с. 87) та з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив:

1. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мед-Део Компані» на користь ОСОБА_1 компенсацію за період вимушеного прогулу з 22 серпня 2015 року по 05 жовтня 2015 року з урахуванням індексу інфляції в розмірі 3 090,74 грн.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мед-Део Компані» на користь ОСОБА_1 компенсацію за час тимчасової непрацездатності за період з 06 жовтня 2015 року по 22 жовтня 2015 року з урахуванням індексу інфляції в розмірі 1 167,43 грн.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мед-Део Компані» на користь ОСОБА_1 матеріальну допомогу у зв'язку з вагітністю та пологами за період з 23 жовтня 2015 року по 10 березня 2016 року з урахуванням індексу інфляції в розмірі 8 313,71 грн.

4. Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Мед-Део Компані» надати ОСОБА_1 відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку на період з 11 березня 2016 року по 04 січня 2019 року.

5. Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Мед-Део Компані» нарахувати та сплатити відповідно до законодавства суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування по ОСОБА_1 за період з 22 серпня 2015 року по 10 березня 2016 року

6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мед-Део Компані» на користь ОСОБА_1 10000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги Позивач мотивує наступним.

ОСОБА_1 вказує, що з 01 січня 2011 року вона працювала у Відповідача на посаді адміністратора з окладом в розмірі 1950 гривень.

Зазначає, що 20 квітня 2012 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_2, а в подальшому пішла у відпустку у зв'язку з вагітністю та пологами.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року у Позивача, як вона вказує, народився син ОСОБА_3, і вона взяла відпустку для догляду за дитиною до досягнення трьох років, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_1 включно. Після закінчення даної відпустки 22 серпня 2015 року Позивач вийшла на роботу, проте її не було допущено до виконання трудових обов'язків заступником директора клініки ОСОБА_4 з посиланням на відсутність її у графіку робочих змін. Не зважаючи на наполягання Позивача, як зазначає ОСОБА_1, всупереч пункту 3.2.1 Трудового договору, роботодавець так і не допустив її до робочого місця та до виконання трудових обов'язків, чим позбавив змоги працювати, фактично відсторонивши, як вважає Позивач, її від роботи.

Таким чином з вини роботодавця, як вважає Позивач, її не було допущено до роботи. І за час вимушеного прогулу в період з 22 серпня 2015 року по 05 жовтня 2015 року (45 днів) вона вимагає стягнути середній заробіток в розмірі 2 883,15 грн. (64,06x45 = 2883,15). З урахуванням індексу інфляції на підставі ст. 625 ЦК України вказана сума має становити 3090,74 грн.

З 06 жовтня 2015 року по 22 жовтня 2015 року (17 днів) Позивач, як вона стверджує, не могла вийти на роботу у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, що підтверджується листками непрацездатності серії АГЧ № 671957, серії АГЧ № 671363 та довідкою № 81 про тимчасове звільнення від роботи. Позивач вважає, що перебування її лікарняному протягом 17 днів Відповідач також має оплатити за ставкою 100% середньої заробітної плати (64,06 х 17 х 100% = 1 089,02 грн). З урахуванням ст. 625 ЦК України вказана сума дорівнює 1167,43 грн.

Також, як вказує Позивач, у зв'язку з другою вагітністю їй було оформлено листок непрацездатності серії АГЧ № 644497 зі звільненням мене від роботи з 23 жовтня 2015 року по 26 лютого 2016 року (126 днів).

Дані листки непрацездатності було Позивачем надіслано Відповідачу, проте відпустку у зв'язку з вагітністю та пологами так і не було надано роботодавцем та відповідно не було призначено матеріальне забезпечення.

Позивач вказує, що 3 січня 2016 року у неї народився син ОСОБА_5. Пологи відбулися з ускладненнями, що підтверджується Листком непрацездатності серії АГЧ № 645628, який є продовженням листка № 644497. Таким чином строк непрацездатності Позивача у зв'язку з вагітністю та пологами продовжився на 14 днів по 10 березня 2016 року включно та становив 140 днів (126 + 14= 140).

Даний листок непрацездатності разом з заявою про продовження відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами, як зазначає Позивач, нею було надіслано Відповідачу 29 січня 2016 року рекомендованим листом з описом. За даний період їй має бути надана оплачувана відпустка у зв'язку з вагітністю та пологами з виплатою допомоги в розмірі 8 968,40 грн. (64,06 х 140 = 8 968,40), а з урахуванням інфляції - 8313,71 гривень .

На суми нарахованих виплат та допомоги по тимчасовій непрацездатності роботодавець, як вважає Позивач, мав нарахувати та сплатити єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, всього - на 4094,91 гривень.

Крім того, як вважає Позивач, ТОВ «Мед-Део Компані» зобов'язане виплатити їй заборгованість з урахуванням втрат від інфляції на підставі ст. 625 ЦК України.

Крім того, Позивач стверджує, що своїми неправомірними діями Відповідач примушує її вживати додаткові заходи для захисту та поновлення своїх прав, що пов'язано з нераціональним використанням особистого часу, що дуже проблематично при наявності новонародженої дитини та дитини трьох років. Протиправні дії Відповідача, як вказує ОСОБА_1, призвели до її моральних страждань, компенсацію за які вона оцінює в 10000 гривень, і просить стягнути з ТОВ «Мед-Део Компані».

У судовому засіданні Позивач позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити.

Представник Відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував.

Представник третьої особи Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в м. Києві у судовому засіданні проти заявленого позову не заперечував, вважаючи позовні вимоги обгрунтованими.

Заслухавши пояснення Сторін, дослідивши наявні матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 01 січня 2011 року уклала з ТОВ «Мед-Део Компані» трудовий договір № ТД/А-14, та була зарахована на посаду адміністратора. Відповідно до п. 4.1. трудового договору № ТД/А-14 розмір посадового окладу Позивача визначається роботодавцем згідно зі штатним розкладом. Так, згідно з штатним розписом від 02.01.2015 року посадовий оклад ОСОБА_1 на посаді адміністратора становив 1950 гривень на місяць (середньоденний заробіток виходячи з посадового окладу - 64,06 гривень).

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року у Позивача народився син ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про його народження серії НОМЕР_1 у зв'язку з чим вона пішла відпустку для догляду за дитиною до досягнення трьох років, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_1 включно.

Посилання Позивача на те, що після закінчення декретної відпустки 22 серпня 2015 року вона вийшла на роботу, проте не була допущена Відповідачем до її виконання, не підтверджується жодними доказами, а тому у стягненні з Відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 22.08.2015 по 05.10.2015 слід відмовити.

Встановлено, що з 06 жовтня 2015 року по 22 жовтня 2015 року (17 днів) Позивач перебувала на лікарняному, що підтверджується листками непрацездатності серії АГЧ №671957, серії АГЧ №671363 та довідкою № 81 про тимчасове звільнення від роботи.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» допомога по тимчасовій непрацездатності виплачується застрахованим особам залежно від страхового стажу в таких розмірах: 4) 100 відсотків середньої заробітної плати (доходу) - застрахованим особам, які мають страховий стаж понад вісім років;

Враховуючи, що Позивач мала страховий стаж понад вісім років, вона мала право на допомогу по тимчасовій непрацездатності в розмірі 100 відсотків середньої заробітної плати, що за період 17 днів становило 1089,02 грн. (64,06 х 17 х 100% = 1 089,02). В цій частині вимоги є обгрунтованими.

Згідно з ч. 1 ст. 179 Кодексу законів про працю України на підставі медичного висновку жінкам надається оплачувана відпустка у зв'язку з вагітністю та пологами тривалістю 70 календарних днів до пологів і 56 (у разі народження двох і більше дітей та у разі ускладнення пологів - 70) календарних днів після пологів, починаючи з дня пологів.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про відпустки» на підставі медичного висновку жінкам надається оплачувана відпустка у зв'язку з вагітністю та пологами тривалістю:

1) до пологів - 70 календарних днів;

2) після пологів - 56 календарних днів (70 календарних днів - у разі народження двох і більше дітей та у разі ускладнення пологів), починаючи з дня пологів.

Судом встановлено, що у зв'язку з другою вагітністю Позивачу було оформлено листок непрацездатності серії АГЧ № 644497 зі звільненням її від роботи з 23 жовтня 2015 року по 26 лютого 2016 року (126 днів). У зв'язку з ускладненнями під час пологів, строк непрацездатності Позивачу було продовжено до 10 березня 2016 року (до 140 днів), що підтверджується Листком непрацездатності серії АГЧ № 645628, який є продовженням листка № 644497.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» роботодавець страхувальник зобов'язаний надавати та оплачувати застрахованим особам у разі настання страхового випадку відповідний вид матеріального забезпечення та соціальних послуг відповідно до цього Закону. Відповідно до ч. 1 ст. 50 даного Закону матеріальне забезпечення та соціальні послуги за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, застрахованим особам, зазначеним у частині першій статті 6 цього Закону, призначаються та надаються за основним місцем роботи.

Згідно з ст. 39 даного Закону допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі у розмірі 100 відсотків середньої заробітної плати (доходу), обчисленої відповідно до статті 53 цього Закону, і не залежить від страхового стажу.

Безспірно встановлено, що зазначені листки непрацездатності Відповідачем також не оплачені, чим порушені права Позивача на соціальний захист, у зв'язку з чим позовні вимоги в частині стягнення з Відповідача матеріальної допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами в сумі 8071,56 гривень також є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи те, що Позивач звернулася до Відповідача із заявою про надання їй відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку на період з 11 березня 2016 року по 04 січня 2019 року, яка також у встановленому порядку не розглянута, суд вважає необхідним задовольнити і вимогу про зобов'язання Відповідача надати таку відпустку ОСОБА_1

Крім того, згідно з чинним законодавством на суми нарахованих виплат та допомоги по тимчасовій непрацездатності роботодавець мав нарахувати та сплатити єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, у зв'язку з чим вимоги в цій частині є обгрунтованими.

Натомість, не підлягають вимоги Позивача про стягнення нарахованих сум з урахуванням індексу інфляції на підставі ст. 625 ЦК України. Так, зазначеною статтею визначена відповідальність за прострочення виконання боржником зобов'язань у цивільно-правових відносинах. Натомість відносини між Позивачем та Відповідачем не мають цивільно-правового характеру, вони є трудовими, а тому застосування до них положень статті 625 Цивільного кодексу України неможливе.

Що стосується вимог про стягнення моральної шкоди, то суд керується наступним.

Згідно зі ст. 237-1 Кодексу законів про працю відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Суд вважає обгрунтованим посилання Позивача на те, що внаслідок порушення її конституційних прав на працю, на соціальний захист, вона зазнала моральних страждань, протягом тривалого часу була позбавлена належного матеріального забезпечення для себе та своїх малолітніх дітей, була вимушена прикладати додаткових зусиль для захисту своїх прав та організації свого життя.

Досліджені судом обставини дають можливість прийти до висновку про те, що Відповідач зобов'язаний відшкодувати Позивачу моральну шкоду, заподіяну з його вини, і достатньою та адекватною компенсацією за таку шкоду є сума в розмірі 3000 гривень.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 81, 213, 215, 218, 223 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мед-Део Компані» на користь ОСОБА_1 компенсацію за час тимчасової непрацездатності за період з 06 жовтня 2015 року по 22 жовтня 2015 року в розмірі 1089,02 гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мед-Део Компані» на користь ОСОБА_1 матеріальну допомогу у зв'язку з вагітністю та пологами за період з 23 жовтня 2015 року по 10 березня 2016 року в розмірі 8071,56 гривень.

Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Мед-Део Компані» надати ОСОБА_1 відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку на період з 11 березня 2016 року по 04 січня 2019 року.

Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Мед-Део Компані» нарахувати та сплатити відповідно до законодавства суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування ОСОБА_1 за період з 22 серпня 2015 року по 10 березня 2016 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мед-Део Компані» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 3000 гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мед-Део Компані» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 551,20 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя :