Справа № 454/2213/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Адамович М.Я.
Провадження № 22-ц/783/2984/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 С. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючої судді - Копняк С.М.

суддів - Бойко С.М., Ніткевич А.В.,

секретаря - Юзефович Ю.І.

з участю представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на заочне рішення Сокальського районного суду Львівської області від 23 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів,-

в с т а н о в и л а :

В серпні 2016 року позивач ОСОБА_4 звернувся в суд з даним позовом до відповідачки ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, у позовній заяві вказав, що рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 22.06.2012 р. із нього стягуються аліменти на доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.06.2012 р. і до досягнення дитиною повноліття.

Вказує, що на момент ухвалення вказаного рішення він проживав сам і в нього була можливість сплачувати аліменти у такому розмірі. З 26.07.2012 р. він перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 Від шлюбу у них народилася донька ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 Він утримував дружину та дочку. Однак в останній період часу у них погіршились відносини і дружина звернулась до нього із позовом про стягнення аліментів на доньку ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та на себе я в розмірі 725 грн., до досягнення донькою трьох річного віку.

На даний час він працює в ГУНП у м. Львові та отримує середньомісячний сукупний дохід понад 8 000 грн.

Із заробітної плати позивача стягуються аліменти на доньку ОСОБА_5 в розмірі 1/4 від його заробітку, що в середньому становить 3000 грн., тобто з мінусом аліментів із заробітної плати в нього лишається 5000 грн.

Також, вказує, що в даний час він орендує квартиру в м. Львів та сплачує орендну плату в розмірі 3000 грн. щомісячно, оскільки, згідно розкладу патрулювання він чергує кожні два дні, що в середньому виходить 15 робочих днів та 15 вихідних. В кінцевому результаті на власні потреби у нього залишається 1000 грн.

Вказує, що не уникає свого обовязку по утриманню дочки ОСОБА_7, а також іншої дочки ОСОБА_8 та згідний сплачувати аліменти, однак з нього не можуть стягуватись аліменти в розмірі 50% його заробітку, а якщо врахувати витрати на утримання ОСОБА_6, то більше 50%, тому він змушений звертатись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Просить суд зменшити розмір аліментів, визначений рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 22.06.2012 року, яким із ОСОБА_4 стягнуто в користь ОСОБА_3 аліменти на доньку ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини від заробітку та стягувати з нього такі в розмірі 1/6 частини заробітку в користь ОСОБА_3 на доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 до досягнення нею повноліття.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 23 грудня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів - задоволено.

Вирішено зменшити розмір аліментів, визначений рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 22.06.2012 року, яким із ОСОБА_4 стягнуто в користь ОСОБА_3 аліменти на доньку ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини від заробітку та стягувати з ОСОБА_4 аліменти на доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 до досягнення нею повноліття в розмірі 1/6 частини заробітку в користь ОСОБА_3.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 23 грудня 2016 року оскаржила відповідач ОСОБА_3, подавши апеляційну скаргу.

В обгрунтування апеляційної скарги покликається на те, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене без повного та всебічного з»ясування всіх обставин справи, із неправильним застосуванням норм матеріального права.

Зазначає, що позивач сплачує аліменти на дочку приблизно 2000 грн. 00 коп. щомісячно останніх півтори року, коли став працювати в поліції, що становить ? частину з 8000 грн. 00 коп. його заробітку (доходу), на які позивач вказує, а до цього, протягом двох років сплачував по 300 грн. 00 коп. Майже таку ж суму має отримувати і його друга дружина, відповідно до рішення Сокальського районного суду від 22 серпня 2016 року про стягнення з позивача на користь другої дочки ОСОБА_8 аліментів в розмірі 1/6 частини його доходу (заробітку) та 300 грн. 00 коп. на утримання матері до досягнення дитиною 3- х річного віку. На думку апелянта, якщо взяти до уваги кошти, які має сплачувати позивач по двох судових рішеннях, то в його розпорядженні залишається 4366 грн. 67 коп., тобто 54 % від заробітку (доходу), який він отримує. Тобто, на сплату аліментів із його заробітку йде менше 50%, а після припинення сплати аліментів на другу дружину до досягнення донькою ОСОБА_1 трьох років, тобто після 10 січня 2017 року, буде ще менше.

Позивачем не надано доказів того, що він сплачує 3000 грн. 00 коп. щомісячно за оренду квартири, а також доказів оплати ним за комунальні послуги. Апелянт зазначає, що вона також сплачує за комунальні послуги. Вважає, що матеріальний стан позивача тільки покращився з моменту постановлення рішення про стягнення аліментів. Окрім того, позивач долучив довідку про доходи станом на листопад 2015 року - травень 2016 року, в той час коли на момент розгляду цієї справи та ухвалення оскаржуваного рішення в нього заробітна плата була значно більша.

Просить рішення Сокальського районного суду Львівської області від 23 грудня 2016 року скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить переконання про підставність апеляційної скарги, враховуючи наступне.

За приписами ч. 1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пленум Верховного Суд України у п.11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №11 роз»яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону не дотримався.

За приписами ст. ст. 3,4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до положень ст. ст. 11,15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обов»язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

На підставі ст. ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень ст. ст. 57, 64 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які що мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції з урахуванням приписів ст. ст. 182, 183, ч. 1 ст. 192 СК України, ЗУ «Про Державний бюджет України на 2016 рік», виходив з того, що в позивача ОСОБА_4 змінилося матеріальне становище, а саме, останній сплачував за проживання в гуртожитку Львівського національного аграрного університету по 250 грн. за добу, а з оглянутої копії договору оренди квартири від 09.08.2016р. встановлено, що позивач ОСОБА_4 орендує квартиру площею 32 кв.м. для проживання у м. Львів та сплачує орендну плату 3000 грн. в місяць. Позивач на даний час працює, однак, крім аліментів на дочку ОСОБА_9 за рішенням суду також сплачує аліменти на дочку ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття та на дружину - ОСОБА_6 в розмірі 300 грн. щомісячно до 10.01.2017 року. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача, суд виходить з того, що відповідно до ст.183 СК України, якщо платник аліментів має сталий дохід, частка заробітку (доходу), яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом.

З урахуванням вище наведеного, дійшов до висновку, що слід зменшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_4 на утримання дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 та визначити стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/6 частини від заробітку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду зроблені без повного та всебічного зясування всіх обставин, що мають значення для справи, вимогам закону не відповідають, частина обставин, які суд вважав встановленими не доведені.

Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.91 р. № 789-ХІІ, ч.7 ст. 8 СК України, передбачають, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України Про охорону дитинства, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Законодавство України встановлює пріоритет інтересів дітей при вирішенні сімейних спорів (ч. 8 ст. 7 СК України), а також зобов»язує дотримуватись засад рівності їх прав щодо батьків (ст. 142 СК України) та справедливості у врегулюванні сімейних відносин (ч. 9 ст. 7 СК України).

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст.51 Конституції України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Як вбачається із матеріалів справи, частково встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспорювалось та не спростовано, згідно рішення Сокальського районного суду Львівської області від 22.06.2012 р. із ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, стягуються аліменти в користь ОСОБА_11 на дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.06.2012 р. до досягнення дитиною повноліття.

Як вбачається з пояснень сторін та відповіді Сокальського районного центру зайнятості. на той час відповідач не працював, був зареєстрований у центрі, як особа яка шукає роботу.

Відповідно до рішення Сокальського районного суду Львівської області від 22.08.2016 р. із ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, стягуються аліменти в користь ОСОБА_6 на доньку ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_6 в розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 19.05.2016р. до досягнення дитиною повноліття та на дружину - ОСОБА_6 в розмірі 300грн. щомісячно, починаючи з 19.05.2016р. і до досягнення дитиною трьохрічного віку, тобто до 10.01.2017 року.

Згідно ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно із ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Приписами ст.ст. 183, 184 СК України передбачено способи стягнення аліментів: у частці від заробітку або у твердій грошовій сумі та підстави стягнення аліментів одним із таких способів.

Так, згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Згідно ж ст. 184 СК якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У разі пред'явлення до особи, яка вже сплачує аліменти, позову про стягнення їх на дитину (дітей) від іншої матері або утримання на інших осіб суд має вчинити передбачені ч. 3 ст. 36 ЦПК дії щодо залучення одержувача аліментів до участі у справі. Якщо дитина перебуває на утриманні держави, територіальної громади або юридичної особи, розмір аліментів може бути зменшено за заявою батьків, уповноваженого цієї громади чи особи і за згодою органу опіки та піклування. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Тобто, закон надає право платнику аліментів або стягувачу звернутися до суду про зменшення або збільшення розміру аліментів, що визначені рішенням суду. Підставами для цього є зміна матеріального або сімейного стану сторін, погіршення або поліпшення стану їх здоров'я, а відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України сторони повинні довести суду наявність цих обставин подавши відповідні докази.

Як вбачається із позовної заяви, позивач, посилаючись на те, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів з нього на користь відповідача на утримання їх спільної дитини змінились ряд обставин, що мають істотне значення, фактично просив змінити розмір стягнення аліментів з нього на користь колишньої дружини на утримання їх спільної дитини із 1/4 частини його заробітку (доходу) - в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) на утримання доньки до досягнення нею повноліття.

На думку колегії суддів, докази, на які покликається позивач ОСОБА_4 як на підставу для зменшення розміру аліментів, зокрема:довідку про доходи, з якої вбачається, що із заробітної плати позивача стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 в розмірі 1/4 від його заробітку, що в середньому становить 3000 грн., тобто з мінусом аліментів із заробітної плати в нього лишається 5000 грн., докази про оренду квартири, і те, що в кінцевому результаті на власні потреби за його розрахунками у нього залишається 1000 грн. 00 коп., не дають підстав для задоволення позову про зменшення розміру аліментів, оскільки вказані обставини не свідчать про погіршення його матеріального становища. Адже, у позивача дійсно змінився сімейний стан, оскільки він вдруге одружився і в цьому шлюбі у нього народилась дитина. Однак, на час ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів на дочку ОСОБА_7, він не працював і сплачував такі в розмірі 300 грн. 00 коп. щомісячно. На даний час він працевлаштований, отримує стабільний заробіток і сплачує аліменти у достатньому розмірі на обох дітей. Розмір стягуваних аліментів не перевищує 50% його доходу (1/4 + 1/6 + 300 грн.). З 10 січня 2017 року сплата аліментів на дружину припинена, внаслідок чого його матеріальний стан покращується. А відтак, подані позивачем докази не можуть слугувати підставою для надання переваги у матеріальному забезпеченні дитини від другого шлюбу порівняно з дитиною від першого шлюбу, щодо якої ставиться питання про зменшення розміру аліментів.

Будь-які інші докази зміни матеріального чи сімейного стану, погіршення здоров'я платника в результаті чого у нього погіршився матеріальний стан, в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до передчасного висновку, що слід зменшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_4 на утримання дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та визначити стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/6 частини від заробітку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості. Суд першої інстанції неповно з»ясував обставини, що мають значення для справи, вважав такі обставини встановленими, хоча вони не були доведені, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права, а відтак і помилкового визначення юридичних наслідків цих обставин. Це, відповідно до приписів ст. 309 ЦПК України, єбезумовними підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення - про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

А відтак, колегія суддів приходить до висновку, що з ОСОБА_4 слід стягнути в користь держави 606 грн. 32 коп. (шістсот шість грн. 32 коп.) судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Керуючись ст.209 ч.3, п.2 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Заочне рішення Сокальського районного суду Львівської області від 23 грудня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави 606 грн. 32 коп. (шістсот шість грн. 32 коп.) судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом 20-ти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з дня набрання рішенням апеляційного суду законної сили.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

ОСОБА_5