Провадження номер 2/741/484/17
Єдиний унікальний номер 741/1132/17
РІШЕННЯ

іменем України

18 вересня 2017 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Дикого В.М.,

з участю секретаря с/з ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Мринської обєднаної територіальної громади в особі Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, діючи від свого імені та представляючи на підставі довіреності інтереси ОСОБА_3 та ОСОБА_4, звернулася до Носівського районного суду Чернігівської області з позовною заявою до Мринської обєднаної територіальної громади в особі Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно. Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що житловий будинок по вул. Малінко, 32, у с. Мрин Носівського району Чернігівської області відносився до типу колгоспного двору. На момент ліквідації колгоспних дворів у вищевказаному будинку проживали та були зареєстровані ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_3 (прізвище після розірвання шлюбу ОСОБА_4) ОСОБА_6. Після ліквідації колгоспних дворів вони не отримали свідоцтв та не зареєстрували права власності на будинок. 06 листопада 2016 року помер ОСОБА_5 Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з фактично належної йому 1/4 частини житлового будинку. ОСОБА_2 є спадкоємцем першої черги за законом, спадщину вона прийняла, подавши заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Спадкова справа відкрита у Носівській районній ДНК. Нотаріус відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право спадщину за законом на 1/4 житлового будинку у звязку з відсутністю дійсного правовстановлюючого документа на спадкове майно. Позивачі також зверталися до приватного нотаріуса Носівського районного нотаріального округу ОСОБА_7 з метою державної реєстрації права власності на належні їм частини будинку. Але отримали відмову у звязку з тим, що приватний нотаріус, який є державним реєстратором, не наділений правом визначення часток у праві власності на нерухоме майно, а саме: у майні колгоспного двору, яке належало його учасникам на праві спільної сумісної власності. Тому ОСОБА_2 звернулася до суду та просила судовим рішенням визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/4 частини житлового будинку у звязку з ліквідацією колгоспних дворів, визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/4 частини житлового будинку у звязку з ліквідацією колгоспних дворів, визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частини житлового будинку у звязку з ліквідацією колгоспних дворів та в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_5

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2, яка діяла від свого імені та представляла на підставі довіреності інтереси позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4, підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити.

Представник відповідача, Мринської обєднаної територіальної громади в особі Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області, у судове засідання не зявився. В. о. сільського голови направила до суду заяву, у якій визнала позовні вимоги та просила справу розглянути без участі представника відповідача.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд робить нижченаведений висновок.

У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок № 32 по вул. Малінко в с. Мрин Носівського району Чернігівської області належав до типу колгоспного двору, що підтверджується копію свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння від 04.01.1991 (а. с. 19). Станом на 15 квітня 1991 року в ньому проживали та були зареєстровані ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_3 (прізвище після розірвання шлюбу ОСОБА_4 (а. с. 59) ОСОБА_6, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 834/3-14 від 19 липня 2017 року (а. с. 7).

У п. 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» Пленум ВСУ розяснює, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Отже, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як членам ліквідованого колгоспного двору в рівних частинах належав житловий будинок №32 по вул. Малінко в с. Мрин Носівського району Чернігівської області.

У судовому засіданні встановлено, що власники майна після ліквідації колгоспних дворів офіційно не оформили та не зареєстрували право власності на будинок.

06 листопада 2016 року помер ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 6).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За життя ОСОБА_5 заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 73). А, отже, спадкування після його смерті здійснюється за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, його дружина та батьки.

ОСОБА_2 є дружиною померлого, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а. с. 9). Отже, вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_5

Із копії спадкової справи до майна померлого ОСОБА_5 №40/2017 убачається, що ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті чоловіка, подавши заяву про прийняття спадщини до Носівської районної ДНК. Син ОСОБА_3 відмовився від прийняття спадщини. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає. ОСОБА_2 отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки (а. с. 62-70).

У судовому засіданні встановлено, що позивачеві ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частини житлового будинку, оскільки відсутній дійсний правовстановлюючий документ на спадкове майно, що підтверджується копією постанови державного нотаріуса Носівської районної ДНК про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1087/02-31 від 12 липня 2017 року (а. с. 25).

Також установлено, що приватний нотаріус Носівського районного нотаріального округу ОСОБА_7 відмовила позивачам у реєстрації права власності на 1/4 частини житлового будинку за кожним з них, оскільки приватний нотаріус, який є державним реєстратором, не наділений правом визначення часток у праві власності на нерухоме майно, у тому числі й на майно колгоспного двору, яке належало його учасникам на праві спільної сумісної власності, що підтверджується повідомленням №783/01-16 від 31 липня 2017 року (а. с. 24).

Матеріали справи підтверджують, що на будинок № 32 по вул. Малінко в с. Мрин Носівського району Чернігівської області виготовлена технічна документація (а. с. 21-23).

Згідно зі звітом про оцінку майна ринкова вартість вищевказаного житлового будинку станом на 31.07.2017 становить 63466 грн. (а. с. 26-52).

Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі субєкти права власності є рівними перед законом.

Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 174, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд

РІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, як спадкоємцем за законом після смерті чоловіка ОСОБА_5, який помер 06 листопада 2016 року, та як членом ліквідованого колгоспного двору право власності на 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого у с. Мрин Носівського району Чернігівської області по вул. Малінко, 32, вартістю 31733 грн., який складається з власне житлового будинку «А», веранди «а», тамбура «а-1», сараю «Б», погреба «П», вбиральні «У», огорожі №1, воріт з хвірткою №2, загальною площею 70,5 кв. м житловою площею 22,9 кв. м ринковою вартістю станом на 31.07.2017 63466 грн.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, як членом ліквідованого колгоспного двору право власності на 1/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого у с. Мрин Носівського району Чернігівської області по вул. Малінко, 32, вартістю 15866,50 грн., який складається з власне житлового будинку «А», веранди «а», тамбура «а-1», сараю «Б», погреба «П», вбиральні «У», огорожі №1, воріт з хвірткою №2, загальною площею 70,5 кв. м житловою площею 22,9 кв. м ринковою вартістю станом на 31.07.2017 63466 грн.

Визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, як членом ліквідованого колгоспного двору право власності на 1/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого у с. Мрин Носівського району Чернігівської області по вул. Малінко, 32, вартістю 15866,50 грн., який складається з власне житлового будинку «А», веранди «а», тамбура «а-1», сараю «Б», погреба «П», вбиральні «У», огорожі №1, воріт з хвірткою №2, загальною площею 70,5 кв. м житловою площею 22,9 кв. м ринковою вартістю станом на 31.07.2017 63466 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя В.М. Дикий