Номер провадження: 22-ц/785/1614/17
Головуючий у першій інстанції Мурзенко М.В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2017 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі :

головуючого - судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Гірняк Л.А., Дрішлюк А.І.,

при секретарі - Поліхрановій Ю.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Малиновського Об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Одесі правонаступника Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м.Одесина рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 8 вересня 2016 року, у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси до ОСОБА_2 про стягнення сум незаконно отриманих пенсійних виплат,

в с т а н о в и л а:

18.03.2016 року УПФ в Малиновському районі м. Одеси звернулось до Малиновсього районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про стягнення сум незаконно отриманих пенсійних виплат, по якому просило стягнути з відповідача на користь позивача 7273,99 грн. (а.с. 1-5).

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилався на те, що 27.12.2006 року до управління звернувся відповідач ОСОБА_2 із заявою про призначення пенсії за віком, оскільки з останнього місця роботи був звільнений 22.12.2006 року та був зареєстрований в центрі зайнятості Малиновського району м. Одеси як такий, що шукає роботу з 25.12.2006 року. При подачі заяви він зазначив, що ніде не працює, зобов'язався повідомити орган Пенсійного фонду України при зарахуванні на роботу, йому було призначено пенсію за віком, за період з грудня 2006 року по червень 2007 року було виплачено 7226 грн. 03 коп. пенсії, крім того позивач поніс витрати на її доставку в сумі 47 грн. 96 коп. В подальшому з'ясувалося, що на час звернення до центру зайнятості та до органів Пенсійного Фонду він був зареєстрований як фізична особа-підприємець, що є підставою для стягнення безпідставно отриманої пенсії.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 08.09.2016 року у задоволенні позову УПФ в Малиновському районі м. Одеси відмовлено (а.с. 57-59).

Не погодившись з вказаним рішенням суду, 19.09.2016 року УПФ в Малиновському районі м. Одеси подало апеляційну скаргу, по якій просить рішення районного суду скасувати, ухвалити у справі нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права (а.с. 61-64).

Зокрема, апелянт посилається на те, що відповідач на момент звернення до центру зайнятості 27.12.2006 року займався підприємницькою діяльністю, від якої отримував дохід, про що центр зайнятості та УПФ не повідомив. Дострокова призначена пенсія за віком у період до досягнення пенсійного віку, працюючим пенсіонерам не виплачується.

21.09.2016 року цивільна справа з апеляційною скаргою надійшли з суду першої інстанції до суду апеляційної інстанції (а.с. 66) та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.09.2016 року головуючим суддею у справі був визначений суддя ОСОБА_5 (а.с. 67).

Відповідно до рішення Вищої Ради Юстиції від 08.12.2016 року суддя ОСОБА_5 був звільнений у відставку, тому на підставі розпорядження від 16.01.2017 року (а.с. 97) був здійснений повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями та головуючим суддею у справі визначений ОСОБА_4 (а.с. 98), якого було обрано членом Вищої ради правосуддя ХІV позачерговим з'їздом суддів України від 15.03.2017 року, а тому на підставі розпорядження від 21.03.2017 року (а.с. 102) був здійснений повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями та головуючим суддею у справі визначена суддя Сєвєрова Є.С. (а.с. 103-104).

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що 27.12.2006 року ОСОБА_2 було призначено пенсію за віком, але розпорядженням від 30.06.2007 року виплату пенсії було припинено в зв'язку із встановленням того, що він був зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності з 2003 року в БД АСПОВ Малиновського району.

При зверненні за пенсією ним було повідомлено, що він ніде не працює.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що пенсія була призначена добровільно, і ознаки недобросовісності з боку відповідача відсутні.

Такі висновки суду не спростовуються доводами апеляційної скарги, виходячи з наступного.

За змістом ст. 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення", підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

На підставі ст. 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Згідно зі статтею 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених абзацом 2 частини першої статті 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню. При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у ст. 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів (Ухвала ВССУ від 08 липня 2015 року в справі № 6-13997св15, висновки Верховного Суду України, викладені у постанові № 6-151цс13 від 22 січня 2014 року).

Пояснюючи виниклу ситуацію ОСОБА_2 зазначав, що діяльність фактично не здійснював, факт його реєстрації носив формальний характер на той час і він взагалі не усвідомлював, що факт реєстрації на щось впливає, звернувся із заявою про припинення діяльності, але процес тривав кілька місяців, і припинення діяльності відбулося наприкінці 2007 року, відповідну анкету в частині відомостей про те, що він не працює, він не заповнював, ці документи сфальсифіковані і заповнені іншими чорнилами.

Оспорюючи правомірність припинення виплати пенсії ОСОБА_2 звертався до суду, спір тривав з 2008 року.

Під час розгляду справи висновком судової експертизи підтверджено (а.с.226-233 справи 2а-5509/1570), що обставини, які були предметом спору, а саме те, що він не повідомляв відомості щодо того, що не працював, заповнені різними барвними речовинами порівняно із іншими відомостями про повідомлення яких він не заперечував. При цьому саме ОСОБА_2 заявляв клопотання щоб довести факт не підписання заяви.

Не спростоване і те, що ОСОБА_2 звертався із заявою про припинення підприємницької діяльності.

Зважаючи на викладені обставини, відмову УПФ від з'ясування обставин, які мають істотне значення для надання оцінки добросовісності сторони, поведінку відповідача, яка не має ознак зловживання, презумпцію добросовісності, яка не спростована позивачем, підстави вважати наявним ознаки зловживань з боку відповідача відсутні, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Зважаючи на викладене, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.304,п.1ч.1ст.307,308,313,314,315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Малиновського Об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Одесі правонаступника Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м.Одеси відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 8 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: