РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 року Дзержинський міський суд Донецької області в складі: судді Скиба М.М., за участю секретаря Панаслюк Є.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Торецька цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 13994,85 грн. та судові витрати.

В обґрунтування вимог вказує, що відповідно до укладеного договору від 28.09.2006 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту розмірі 1500,00 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, підтверджується підписом у заяві.

Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього часу жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

Відповідач станом на 30.04.2017 року має заборгованість 13994,85 грн., що складається із заборгованості за кредитом - 210,89 грн. ; 9441,35 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3200,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн. -штраф, 642,61 грн. -штраф (процент).

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 13994,85 грн., судові витрати у розмірі 1600,00 грн.

Представник позивача надав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, на задоволенні позову наполягає.

Представник відповідача надав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, проти позову заперечує в повному обсязі. У судовому засіданні 04.10.2017 року представник позивача в обґрунтування своїх заперечень посилався на застосування в даному випадку положення Закону України «Про захист прав споживачів». Зазначив, що відповідач не був повідомлений про зміну відсоткової ставки. Крім того, просив суд звернути увагу на те, що позивачем не додано належних доказів в обґрунтування заявлених вимог, додав лише копію заяви-анкети.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За положеннями статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Така правова позиція викладена у Постанові ВСУ у справі № 6-1341ус15.

Посилання представника відповідача на застосування в даному випадку норм Закону України «Про захист прав споживачів» є безпідставними, оскільки предметом судового розгляду по цій цивільній справі є неналежне виконання умов кредитного договору і, відповідно, стягнення заборгованості, про що в своїй позовній заяві просить ПАТ КБ «Приватбанк». Згідно матеріалів справи ані відповідачем, ані його представником не було подано позовної заяви, у тому числі зустрічної позовної заяви, про визнання зазначеного кредитного договору недійсним. Таким образом, відносно зазначеного договору діє презумпція правомірності правочину згідно приписів ст.204 ЦК України, оскільки його недійсність не встановлена прямо законом, та не визнана за рішенням суду. Отже, кредитний договір від 28.09.2006 року є правомірним та підлягає виконанню сторонами.

Так, відповідно до анкети-заяви позичальника від 28.09.2006 року , яка разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають договір про надання банківських послуг кредитного договору, ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 1500,00 грн., із зобов'язанням сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Отже, договір був укладений у формі анкети-заяви приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк».

Посилання представника відповідача на те, що позивачем не надано належних доказів в обґрунтування заявлених вимог, а надана лише копія заяви-анкети, суд зазначає, що копії анкети-заяви та копії Умов і правил надання банківських послуг, які додані до матеріалів справи, належним чином завірені банком, а сам відповідач не оспорює той факт, що підписував заяву позичальника, був ознайомлений з нею та Умовами та Правилами надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк».

Щодо зміни банком розміру процентної ставки за кредитним договором, слід зазначити наступне.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Кредитору забороняється збільшувати розмір фіксованої процентної ставки за кредитним договором (або встановлений кредитним договором порядок сплати змінюваної процентної ставки) за відсутності згоди на це позичальника.

Як роз'яснено у п.28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641 - 642 ЦК або в порядку, визначеному ч.6 ст.1056-1 ЦК України. Наприклад, не є односторонньою зміною умов договору та не суперечить ст.1056-1 ЦК зміна розміру фіксованої процентної ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику (не укладення договору страхування, припинення договору застави/іпотеки тощо), якщо в кредитному договорі визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір.

При підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

Відповідно до п. 5.3 Умов і правил надання банківських послуг, які разом із Заявою відповідача складають банківський договір (кредитний договір), банк має право проводити зміни тарифів, а також інших умов обслуговування карткового рахунку. При цьому банк за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку. Якщо протягом 7 днів банк не отримає повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в односторонньому порядку, за власним рішенням, без попереднього повідомлення клієнта.

Не рідше одного разу у місяць, засобом зазначеним у Заяві, банк зобов'язаний надавати держателю картки виписки про стан картрахунку і про призведених за минулий місяць операціях по картрахункам. При підключенні держателя до системи INTERNETbanking ( Приват 24) надання виписок здійснюється через даний комплекс. При підключенні клієнта до комплексу Mobilebanking банк надає можливість доступу до інформації про стан рахунку шляхом використання функції SMS-повідомлень.(п.4.9 Умов і правил надання банківських послуг).

В обов'язки позичальника входить, зокрема, отримання виписок про стан карткового рахунку та про проведені операції по картрахунках. При незгоді зі змінами Правил та/або тарифів банку, позичальник зобов'язаний звернутися до банку для розірвання договору і погасити заборгованість, що утворилась перед банком протягом 30 днів з моменту повернення карт, виданих держателю і його довіреним особам (п.6.4. Умов і правил надання банківських послуг).

У п. 8.1.зазначених Умов і правил надання банківських послуг, зазначено, що неотримання виписки або несвоєчасне отримання не звільняє держателя від виконання своїх зобов'язань за договором.

Отже, з огляду на умови даного кредитного договору, укладеного між сторонами, можна дійти висновку, що сторони погодили змінюваний тип процентної ставки за користування кредитом та порядок повідомлення позичальника про її зміну. При цьому відповідач, підписавши Заяву про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, користувався кредитним лімітом, а відтак, погодився з такими умовами, розміром процентів за користування кредитом та порядком його зміни.

Позивачем до суду були надані роздруківки SMS повідомлень про підвищення процентної ставки за кредитом на номер телефону клієнта.

Згідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема сплата комісії банку, пені, штрафу.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд перевіривши розрахунок заборгованості за договором про надання банківських послуг № б/н від 28.09.2006 року, укладеного між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 встановив, що станом на 30.04.2017 року утворилась заборгованість 13994,85 грн., що складається із заборгованості за кредитом - 210,89 грн. ; 9441,35 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3200,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн. -штраф, 642,61 грн. -штраф (процент). (а.с. 4-7)

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р до зазначених населених пунктів належить м. Торецьк Донецької області.

В подальшому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція».

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р та розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р.

Згідно із пунктом 23 додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року до зазначених населених пунктів належить м. Торецьк Донецької області.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачу ОСОБА_1, який проживає у м. Торецьку Донецької області штрафи, пеня та комісія нараховані після 14.04.2014 року і таким чином є підстави для застосування вимог ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Проведене позивачем нарахування пені та комісії у загальному порядку є неправомірним.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом у сумі 210,89 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 9441,35 грн., а в решті вимог відмовити з підстав наведених вище.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212, 213, 214 ЦПК України, ст.ст. 526,625, 1050, 1069 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» суму заборгованості за кредитом в розмірі 210 (двісті десять) грн. 89 коп., суму заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 9441 (дев'ять тисяч чотириста сорок одна) грн. 35 коп., витрати, пов'язані з оплатою судового збору у розмірі 1103 (одна тисяча сто три) грн. 52 коп.

В решті вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд Донецької області. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя :