Справа № 441/1406/16 Головуючий у 1 інстанції: Українець П.Ф.
Провадження № 22-ц/783/2230/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 С. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої судді - Копняк С.М.,

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.

секретаря - Юзефович Ю.І.

з участю апелянта - ОСОБА_2,

представника відповідача -ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 26 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» про захист прав споживача, стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої неналежним наданням послуг, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 10.10.2016 року звернувся в суд із позовом до ПАТ «Львівобленерго» Городоцьке відділення енергопостачання про стягнення 910 грн. матеріальної шкоди, 124 грн. 88 коп. компенсації 25 % за подачу електроенергії неналежної якості та 5 000 грн. моральної шкоди.

Вимоги мотивував тим, що 12.05.2015 р. уклав із ПАТ «Львівобленерго» Городоцьке ВЕП договір про користування електричною енергією на вул. Скітник, 5 «в»/4 у м.Городок Львівської обл., за умовами якого Городоцьке ВЕП бере на себе зобовязання постачати електричну енергію в необхідних обсягах до потужності 2,5 кВт з гарантованим рівнем надійності, безпеки та якості, а він зобовязується оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами у терміни передбачені договором.

Між тим, з моменту укладення вищезначеного договору, відповідач не виконує його умов та не забезпечує постачання нормального рівня напруги, яка по всьому будинку №5«в» на вул. Скітник у м. Городок Львівської обл., в т.ч. і у його квартирі, складає в денний час 240-260 В, а в нічний час понад 270 В, про що він та мешканці будинку неодноразово звертались до відповідача із вимогами вжити заходів для пониження рівня напруги. Проте відповідач не виконує своїх зобовязань, мотивуючи неможливістю здійснити доїзд до силового трансформатора. Однак, згідно вищевказаного Договору обовязок забезпечувати надійне постачання електроенергії, ремонт електричних установок, мереж та приладів обліку покладається на відповідача.

Внаслідок такої бездіяльності йому спричинено шкоду, що полягає у поломці електроприладів, і зокрема: ігрової приставки «Dendy Meg Man M-100», праски «Maxwell Stream MW-3004», зарядного пристрою для АКБ шуруповерта «Зеніт ЗША-18/2М», зарядного пристрою для АКБ «Varta Easy Energy (Type 57662)», програвача DVD BBK DV962S, зарядного пристрою для АКБ радіо машинки «Rasing Car Charger», вартість діагностики та ремонту яких склала 910 грн. 50 коп.

Крім цього, згідно п. 19 Договору, Енергопостачальник у разі відпуску Споживачу електричної енергії, параметри якої знаходяться поза межами показників зазначених у Договорі, сплачує 25% вартості такої енергії.

Оскільки з травня 2015р. і по жовтень 2015 року він сплатив за використану електроенергію неналежної якості 499 грн. 54 коп., то 25% від цієї суми, що становить 124 грн. 88 коп., як компенсацію, теж просить стягнути із відповідача.

Також, бездіяльністю Городоцького ВЕП йому спричинено моральну шкоду, котра полягає в тому, що внаслідок перепадів напруги в квартирі постійно вибивають пробки, електроприлади не вмикаються та виходять з ладу, діти бояться вмикати світло, бо вистрілюють електролампочки, тому він і члени сімї постійно переживають, щоб не виникла пожежа, бояться травмуватись, інше, що приводить до того, що вони мають постійні моральні переживання, неспокійний сон, тривогу. Він змушений телефонувати на гарячу лінію, писати скарги та заяви, що зумовлює негативні зміни його психоемоційного стану, оскільки відповідач грубо ігнорує його, то почувається приниженим та соціально незахищеним. У звязку із цим просив стягнути з відповідача 5000 грн. моральної (немайнової) шкоди.

Ухвалою судового засідання від 22.11.2016 року до участі у справі, залучено належного відповідача - Публічне акціонерне товариство «Львівобленерго».

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 26 січня 2017 року в позові ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Львівобленерго" про стягнення 910 грн. матеріальної шкоди, 124 грн. 88 коп. компенсації 25 % за подачу електроенергії неналежної якості та 5 000 грн. моральної (немайнової) шкоди - відмовлено, за безпідставністю вимог.

Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 26 січня 2017 року оскаржив ОСОБА_4

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що в матеріалах справ є лист-відповідь енергопостачальника від 14.05.2015р. № 207-032 на колективну заяву мешканців будинку № 5 «в» по вул. Скітник в м. Городок, з якого убачається, що енергопостачальник визнає той факт, що напруга подається неналежного рівня, при тому не приводить до норми рівень напруги до будинку № 5 «В» в м. Городок, вул. Скітник, мотивуючи тим, що неможливо здійснити доїзд до силового трансформатора, через порушення меж силової зони ЗТП -166. Вважає, що суд безпідставно не взяв до уваги визнання відповідачем надання послуг неналежної якості, а також як докази спричиненої шкоди технічні висновки та акти сервісного центру ТзОВ «Мілленіум».

Обов»язок доказування у даній справі згідно вимог ст.1166 ЦК України та Закону України «Про захист прав споживачів» лежить на відповідачеві, що судом першої інстанції проігноровано.

Просить задоволити його апеляційну скаргу, рішення Городоцького районного суду Львівської області від 26 січня 2017 року - скасувати, ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити повністю.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення такої, з наступних підстав.

За приписами ч.1 ст.303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пленум Верховного Суд України у п.11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №11 роз»яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Згідно ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення не відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обовязків має право на справедливий судовий розгляд.

В силу положень ст. 4 ЦПК України, суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до положень ст.ст.11,15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обов»язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Згідно із ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

На підставі ст.ст.10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень ст. ст. 57, 64 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які що мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем ОСОБА_2 не дотримано встановленої процедури предявлення претензії споживачем до енергопостачальника, як це передбачено в п.п.49,50 ПКЕЕН, що є підставою для відмови у позові.

Окрім того, вважав, що долучені позивачем на підтвердження вимог технічні висновки та акти сервісного центру ТзОВ «Мілленіум» від 23 та 28 травня 2016 року 2016 року не можуть бути поставлені в основу судового рішення про задоволення вимог ОСОБА_2, оскільки доказів того, що сервісний центр ТзОВ «Мілленіум» є незалежною експертною установою, яка має відповідний дозвіл (ліцензію) на проведення досліджень по встановленню причини виходу з ладу електротехніки, позивачем не надано, а судом не здобуто.

Інших доказів, які б свідчили про факт неналежного виконання ПАТ «Львівобленерго» умов договору про користування електричною енергією від 12.05.2015р. і що наслідком такого є спричинення позивачу шкоди, ним не надано. З огляду на вищенаведене, суд прийшов до думки про відмову у задоволенні позову за безпідставністю.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Захист прав споживачів електричної енергії, а також механізм реалізації захисту цих прав регулюється цим Законом, Законом України «Про захист прав споживачів» та іншими нормативно правовими актами (частина друга статті 25 Закону).

Споживач енергії зобовязаний використовувати енергію лише на підставі договору з енергопостачальником, дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії (стаття 26 Закону).

Відповідно до п. 3 ПКЕЕН, споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між побутовим споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією і укладається на три роки.

Із копії договору № 015-147 від 12.05.2015 року вбачається, що ОСОБА_2 12 травня 2015 року уклав із ПАТ «Львівобленерго» Городоцьке ВЕП договір про користування електричною енергією на вул. Скітник, 5«в»/4 у м.Городок Львівської обл., за умовами якого Городоцьке ВЕП бере на себе зобовязання постачати електричну енергію в необхідних обсягах до потужності 2,5 кВт з гарантованим рівнем надійності, безпеки та якості, а він зобовязується оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами у терміни передбачені договором, інше.

Таким чином встановлено, що позивач ОСОБА_2 є споживачем електроенергії, що надається ПАТ «Львівобленерго», тобто сторони перебувають у договірних відносинах, які регулюються Правилами користування електричною енергією для населення (затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року №1357.

Згідно статті 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статей 610, 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Звідси вбачається, що обовязок відшкодувати шкоду (збитки) слід повязувати з невиконанням або неналежним виконанням договірних зобовязань між споживачем та енергопостачальником, оскільки шкода, завдана порушенням договірних зобовязань, може відшкодовуватися за зазначеними нормами позадоговірних відносин тільки у випадках, прямо передбачених законом.

Закон України «Про електроенергетику» визначає правові, економічні та організаційні засади діяльності в електроенергетиці і регулює відносини, повязані з виробництвом, передачею, розподілом, постачанням і використанням енергії, забезпеченням енергетичної безпеки України, конкуренцією та захистом прав споживачів і працівників галузі. Цим Законом передбачено право споживачів електричної енергії на відшкодування збитків, заподіяних внаслідок порушення його прав, згідно із законодавством (статті 24-1, 25 Закону).

Згідно статті 24 вищезазначеного Закону електропередавальні організації зобовязані забезпечувати належний технічний стан та організацію експлуатації обєктів електроенергетики відповідно до вимог нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, нормативних документів з питань технічної експлуатації електричних станцій і мереж та енергетичного обладнання, надійне та якісне постачання (транспортування) енергії згідно з умовами ліцензій та договорів.

Відповідно до п.п.38, 42 ПКЕЕН та п.11 Договору, енергопостачальник зобовязується гарантувати безпечне користування послугами, повязаними з електропостачанням, а споживач електричної енергії, зобов'язаний дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та договору; забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх внутрішніх електромереж, електроустановок та побутових електроприладів.

Відповідно до п. 21 Договору, взаємовідносини сторін, не врегульовані цим Договором, регламентуються законодавством.

Відповідно до п. 25 Договору, у разі порушення енергопостачальником умов договору споживач викликає представника енергопостачальника для складання та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються терміни, види, відхилення показників з надання послуг тощо. Акт-претензія складається споживачем та представником енергопостачальника і скріплюється їхніми підписами.

У разі неприбуття представника енергопостачальника у встановлений термін споживач має право скласти акт-претензію у довільній формі.

У разі відмови представника енергопостачальника від підписання акта, акт вважається дійсним, якщо його підписали не менше ніж три споживачі або споживач і виборна особа будинкового, вуличного, квартального чи іншого органу самоврядування.

Така ж процедура предявлення претензій споживача до енергопостачальника передбачена в п. п. 49-50 ПКЕЕН.

Акт-претензія споживача подається енергопостачальнику, який у десятиденний термін усуває недоліки або надає споживачеві обґрунтовану відмову щодо задоволення його претензій. У разі відмови енергопостачальника провести необхідні заміри параметрів якості електричної енергії споживач має право сам організувати проведення таких замірів. Проводити заміри параметрів якості електроенергії може організація, яка має відповідні повноваження або дозволи. У цьому випадку енергопостачальник повинен відшкодувати витрати споживача (п.п. 51,52 ПКЕЕН).

Відповідно до висновку комісії, відображеного в ОСОБА_5 обстеження від 11 грудня 2016 року, складеного комісією ОСББ «Скітник 5В», впродовж 2015 - 2016 років ОСОБА_2 інформував енергопотачальника про постачання електричної енергії завищеної потужності, а в подальшому і щодо періодичного виходу з ладу побутових пристроїв, лампочок та техніки по причині завищеної напруги. Такі звернення складались позивачем у довільній формі, що не заборонено законом. В той же час, представник енергопостачальника акт- претензію також склав у довільній формі і позивач не може нести за це відповідальність.

Що стосується покликань у рішенні на відсутність доказів на підтвердження вини відповідача у спричиненій шкоді та на підтвердження розміру шкоди, колегія суддів звертає увагу на те, що вдповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може базуватися на припущеннях.

Позивач подав до суду технічні заключення на вироби та акти виконаних робіт по ремонту техніки, яка вийшла з ладу, з яких вбачається, що техніка вийшла з ладу внаслідок завищеної напруги в мережі і ремонт такої коштував 910 грн. 00 коп. (а.с.20-31). Відповідач, вважаючи такі докази неналежними, будь-яких інших доказів на їх спростування не подав. Тому колегія суддів приходить до висновку про належність поданих позивачем доказів, а відтак і про задоволення позовної вимоги про стягнення матеріальної шкоди в повному об»ємі, а саме у розмірі 910 грн. 00 коп.

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув і безпідставно відмовив позивачу у задоволенні цієї позовної вимоги.

У разі відпуску електричної енергії, параметри якості якої внаслідок дій або бездіяльності енергопостачальника виходять за межі показників, визначених у договорі на постачання електричної енергії, енергопостачальник несе відповідальність у вигляді штрафу в розмірі двадцяти п'яти відсотків вартості такої електроенергії (частина чотирнадцята статті 24 Закону).

Відповідно до ст.549 ЦК України, штраф, пеня - це є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, тобто ця сума є неустойкою.

Згдно із ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

За загальним правилом ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Таким чином, зазначеними нормами закону початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи. У зв'язку з цим початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусово-судовому порядку.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки відповідальність енергопостачальника за постачання електричної енергії неналежної якості у вигляді 25% вартості такої електроенергії є штрафною санкцією, термін позовної давності на яку згідно п. 2 ст. 258 ЦК України становить один рік, а позовні вимоги позивача стосуються періоду з червня по жовтень 2015року (а.с.14-15), тобто термін позовної давності на час пред»явлення позову, і саме цієї вимоги (10 жовтня 2016 року), вже сплив, а сторона відповідача ПАТ «Львівобленерго» у суді першої інстанції заявила про застосування до неї позовної давності (а.с.62), тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити за спливом строку позовної давності.

Моральна шкода, заподіяна фізичній особі, може відшкодовуватися у випадках, коли можливість такого відшкодування передбачена нормами Конституції чи випливає з її положень, та в інших випадках, передбачених чинним законодавством або угодою сторін.

Відшкодування моральної шкоди передбачено нормами ЦК України та Закону України «Про захист прав споживачів».

Зокрема частиною 5 статті 4 Закону України «Про Захист прав споживачів» передбачено, що споживачі під час придбання, замовлення, або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування шкоди (збитків), завданих дефектною чи фальсифікованою продукцією або продукцією неналежної якості, а також майнової та моральної (немайнової) шкоди заподіяної небезпечною для життя та здоровя людей продукцією у випадках, передбачених законодавством.

Укладений між сторонами договір не передбачав відшкодування моральної шкоди у разі надання споживачу електричної енергії неналежної якості. Не передбачають такої відповідальності й нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини: статті 22, 711, 714, 1209, 1210 ЦК України, Закон від 16 жовтня 1997 р. № 575/97-ВР "Про електроенергетику" та Правила користування електричною енергією для населення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 р. № 1357 "Про затвердження Правил користування електричною енергією для населення".

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність обставин, які б давали привід вважати, що моральну шкоду позивачу заподіяно небезпечною для його та членів його сім»ї життя і здоровя продукцією, а відтак і про відсутність підстав для застосування п. 5 ст. 4 Закону «Про захист прав споживачів» і задоволення позовної вимоги про стягнення моральної шкоди.

Стаття 309 ЦПК України передбачає, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставини, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості. Суд першої інстанції неповно з»ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права, а відтак і помилкового визначення юридичних наслідків цих обставин. Це, відповідно до приписів ст. 309 ЦПК України, єбезумовними підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення - про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

А відтак, колегія суддів приходить до висновку, що з Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» в користь держави 551 грн.( п»ятсот п»ятдесят одну грн.60 коп. ) за подачу позову та 606 грн. (шістсот шість грн. 32 коп.) - за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 88, 209 ч.3, п.2 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 26 січня 2017 - скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» про захист прав споживача, стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої неналежним наданням послуг задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» в користь ОСОБА_2 910 грн. 00 коп. матеріальної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» в користь держави 551 грн.( п»ятсот п»ятдесят одну грн.60 коп. )за подачу позову та 606 грн. (шістсот шість грн. 32 коп.) - за подачу апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання рішенням апеляційного суду законної сили.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

ОСОБА_5