Справа № 523/8357/16-ц
Провадження №2/523/152/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" червня 2017 р.Суворовський районний суд м. Одеси у складі

головуючого судді - Аліна С.С.

при секретарі - Максименко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності на житловий будинок,-

Встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду 14.06.2016 року з позовною заявою до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності на нерухоме, 09.02.2017 року позивачка звернулася до суду з уточненою позовною заявою до ОСОБА_2 міської ради, Управління державного архітектурно будівельного контролю ОСОБА_2 міської ради про визнання бездіяльності незаконною та зобовязання вчиняти певні дії, 31.03.2017 року позивачка звернулася до суду з уточненою позовною заявою до ОСОБА_2 міської ради, Управління державного архітектурно будівельного контролю ОСОБА_2 міської ради про усунення порушень права власності, 18.05.2017 року позивачка звернулася до суду з уточненою позовною заявою до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності на житловий будинок №5-а по вулиці Ширшова в м.Одесі, загальною площею 154,2 кв.м., житловою площею 64,4 кв.м.

Обґрунтовує уточнені позовні вимоги тим, що 15.05.1999 року, на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, ОСОБА_1 придбала у власність житловий будинок з надвірними спорудами під №5-а по вулиці Ширшова в місті Одесі, який розташований на земельній ділянці розміром 636 кв.м.

Вищевказаний житловий будинок реконструйовано позивачкою у період, з вересня 1999 по грудень 2001 року, з дотриманням законодавства у галузі будівництва, без зміни цільового призначення землі.

Позивачка вказує про те, що вищевказаний житловий будинок належить їй на праві власності, отже, це право не визнається та порушується відповідачем, що є підставою для звернення до суду відповідно до положень ч.3 ст.376 ЦК України.

Позивачка ОСОБА_1 уклала договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами під №5-а по вулиці Ширшова в місті Одесі, який в цілому складається з однієї камяної житлової будівлі, загальною житловою площею 31,5 кв.м, та надвірних споруд «Б, В» - сараїв, №1-3 - огороджень, який розташований на земельній ділянці, площею 636 кв.м, який посвідчений державним нотаріусом Першої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори, реєстровий №4-2200 від 15.05.1999 року.

Позивачка ОСОБА_1 вказує про те, що договір купівлі-продажу, зареєстровано КП «ОСОБА_2 міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості», про що 13.08.1999 зроблено запис в кн.230 стр.96 реєстр №23619.

ОСОБА_1 фактично отримала від продавця придбане майно разом із копіями документів попередніх власників і землекористувачів, вона зареєстрована та постійно проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач ОСОБА_1 вважає та вказує про те, що, право власності у позивачки на житловий будинок виникло 13.08.1999 року.

Спірний житловий будинок збудований у 50-х роках минулого століття на підставі Договору на право будівництво будинку та безстрокового користування земельною ділянкою від 03.02.1951 року, який укладений попереднім власником на підставі рішення Виконкому ОСОБА_2 міської Ради депутатів трудящих від 30.12.1950 року за №1677 «Про відведення земельної ділянки для будівництва житлового будинку», згідно Указу Президії Верховної Ради від 26.08.1948 року.

Тому, позивачка вказує про те, що 13.08.1999 року, разом із набуттям права власності на житловий будинок з надвірними спорудами під №5-а по вулиці Ширщова в місті Одесі, позивачка набула право постійного користування земельною ділянкою площею 636 кв.м, без зміни її цільового призначення.

Будинок було придбано для постійного проживання в ньому сімї позивача.На момент купівлі, вищевказаний житловий будинок не відповідав вимогам будівельних норм та правил , знаходився у непридатному для експлуатації технічному стані, та вимагав проведення певних будівельних робіт. Саме із метою запобігання повного руйнування будинку та приведення його у придатних для проживання стан, позивачка розпочала у вересні 1999 року реконструкцію власного житлового будинку.

Реконструкція житлового будинку позивача проводилася з дотриманням інженерно технічних вимо8г щодо житлових будинків, отже за відсутності проекту або будівельного паспорту, що ускладнила задачу закінченого будівництвом обєкта в експлуатацію.

09.11.2006 року, за замовленням позивачки, КП „ОМБТІ та РОН проведена технічна інвентаризація із виготовленням технічного паспорту на реконструйований вищевказаний житловий будинок, загальною площею 154,2 кв.м, житловою площею 64, 4 кв.м., який розташований за адресою: м.Одеса, вул.Ширшова, №5-а.

Крім того, позивачкою отримано узгодження проведеної реконструкції санітарно-епідеміологічної станції міста Одеси від 04.07.2007 №3/1163, управління з питань наглядово-профілактичної діяльності ГУ МНС України в Одеській області від 29.08.2007 року №14-1857, управління інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя від 24.09.2007 року №980, згода сусідів, скорегована топогеодезична зйомка М 1:500.

07.11.07 року житловий будинок, який розташований за адресою вул.Ширшова, 5- а, м.Одеса, після проведеної реконструкції із розширенням, - узгоджений до введення в експлуатацію, відповідно висновку управління архітектури та містобудування №140/07-0 від 07.11.07, щодо можливості введення в експлуатацію самовільно збудованих будівель, які розташовані за адресою: вул.Ширшова, 5-а.

Відповідно до технічного висновку про стан будівельних конструкцій та можливості введення в експлуатацію житлового будинку (літ. «Жж») сараю (літ. «З») та сараю (літ. «К»), що розташовані за адресою: вул.Ширшова, буд. 5-а в Суворовському районі м.Одеси, що виконано ПІПП «Геолбуд» на підставі листа управління архітектури і містобудування від 30.08.2007 №3115/0, - будівлі визнані придатними для подальшої експлуатації.

Проте, відповідно до вищевказаних висновків уповноважених органів державного нагляду, на звернення позивача із наданням всіх передбачених документів, акт Міської міжвідомчої комісії виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради з приймання до експлуатації житлового будинку за адресою вул.Ширщова, 5- а, м.Одеса, не був затверджений в супереч Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Тимчасового порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями, споруджених без дозволу на виконання будівельних робіт» від 09.09.2009 року за №1035, та прийнятого на його виконання рішення виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради від 25.12.2009 за №1308 «Про затвердження порядку взаємодії виконавчих органів міської ради та комунальних підприємств з вирішення питань, повязаних із самочинним будівництвом у місті Одесі».

ОСОБА_1 неодноразово зверталася до відповідача із запитами про причини бездіяльності, отже відповіді не отримала.

Поряд з тим, органом архітектурно-будівельного контролю ОСОБА_2 міської ради, позивач притягнута до адміністративної відповідальності на підставі ст.96 КУпАП 18.07.2007 року - у вигляді штрафу, у розмірі 170 грн., та 18.05.2017 - у вигляді штрафу в розмірі 8 500 грн. в звязку із порушенням ч.8 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (фактично експлуатується індивідуальний житловий будинок не прийнятий в експлуатацію).

Позивач ОСОБА_1 вказує про те, що, що відповідач навмисно не вирішує питання щодо прийняття до експлуатації самочинно реконструйованого будинку, який відповідно до ч.3 ст.376 ЦК України є власністю позивачки.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до рішення Виконкому ОСОБА_2 міської Ради депутатів трудящих від 30.12.1950 року за №1677 «Про відведення земельної ділянки для будівництва житлового будинку», вбачається про те, що забудовнику відводиться під індивідуальне будівництво жилого будинку земельна ділянка площею 600,0 кв.м з земель територіальної громади міста Одеса (колишній провулок Сталіна, ОСОБА_3, Ленінський район міста Одеси).

Згідно пункту 3 Договору на право будівництва будинку та безстрокового користування земельною ділянкою від 03.02.1951 року, на відведеній ділянці забудовник зобовязується збудувати житловий будинок №5-а, площею 26, 4 кв.м із кількістю кімнат згідно проекту, який розташований по вулиці Ширшова в місті Одесі.

В результаті проведеної реконструкції вищевказаного житлового будинку, земельна ділянка позивачки частково змінила свої координати та збільшилася до 0,0674 га.

При цьому, відкоригована технічна документація щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_1 по вул.Ширшова, 5-а, в м.Одесі, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських прибудов та споруд (присадибна ділянка), узгоджена висновком ОСОБА_2 відділення інституту «Укргеоінформ» від 30.10.07 за№12885пр-с/3797/о.

09.07.2007 року, управлінням архітектури та містобудування складено висновок №751пр- с/1359 про можливість передачі ОСОБА_1 у власність земельної ділянки площею 0,0674 га по вул.Ширшова, 5-а, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських прибудов та споруд (присадибна ділянка).

Довідкою Державної податкової інспекції у Суворовському районі м.Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 30.08.2016 №7085/1554-13-03 підтверджується, що ОСОБА_1, зареєстрована платником земельного податку з фізичних осіб за земельні ділянки загальною площею 0, 0676 га за адресою: м.Одеса, вул.Ширшова, 5а/5б.

Рішенням ОСОБА_2 міської ради від 15.03.2017 №1786-VII «Про надання дозволів громадянам на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у місті Одесі по вул.Ширшова, 5-а для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Позивачка вказує про те, що бездіяльність ОСОБА_2 міської ради із не затвердження акту Міської міжвідомчої комісії виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради з приймання до експлуатації житлового будинку під №5-а по вулиці Ширшова в місті Одесі, загальною площею 154,2 кв.м, житловою площею 64,4 кв.м, призвела до того, що позивачем досі не завершена процедура оформлення права власності на реконструйований будинок.

В судовому засіданні представники позивачки ОСОБА_4А, і ОСОБА_5 підтримали позовні вимоги, просили суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти задоволення позову у повному обсязі. Звернувся до суду з письмовими запереченнями, обґрунтовує заперечення тим, що ознайомившись із зазначеною позовною заявою ОСОБА_2 міська рада вважає її не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Стосовно визнання права власності на самочинно збудований житловий будинок.

Відповідно до п.3-4 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Згідно із ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про основи містобудування» при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпечені:

-розробка містобудівної документації, проектів конкретних обєктів згідно з вихідними даними на проектування, з дотриманням державних стандартів, норм та правил;

-раціональне використання земель та територійдля містобудівних потреб, підвигцення ефективності забудови та іншого використання земельних ділянок;

-урахування державних та громадських інтересів при плануванні та забудові територій;

-урахування законних інтересів та вимог власників або користувачів земельних ділянок та будівель, що оточують місце будівництва;

-захист прав громадян та громадських організацій згідно з законодавством.

Згідно із ст.9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом країни «Про регулювання містобудівної діяльності»

Також в запереченнях, представник ОСОБА_2 міської ради вказує про те, що відповідно до постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва) право власності у порядку, передбаченому частиною третьою статті 376 ЦК, може бути визнано лише на новозбудоване нерухоме майно або нерухоме майно, яке створено у зв'язку зі знесенням попередньої будівлі та відповідно до будівельних норм і правил є завершеним будівництвом.

Згідно ч. 2 ст. 376 ЦК України суд може визнати право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на земельній ділянці лише за вимогу власника земельної ділянки.

Таким чином, вбачається, що всі обставини зазначені в позовній заяві даної справи є недоречними, а в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, стосовно визнання права власності на самочинно збудований обєкт має бути відмовлено в повному обсязі.

Стосовно визнання права власності на земельну ділянку.

Згідно із ст. 173 ЗК України визначено, що межа району, села, селища, міста, району у місті - це умовна замкнена лінія на поверхні землі, що відокремлює територію району, села.

Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із меж державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, передбачених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно зі ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно з ст. 123 ЗК України, відведення земельної ділянки погоджується із землекористувачем, органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури та охорони культурної спадщини і після одержання висновку державної землевпорядної експертизи по об'єктах, які їй підлягають, подається до відповідної державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради, які розглядають його у місячний строк і, в межах своїх повноважень, визначених цим Кодексом, приймають рішення про надання земельної ділянки; а відмову органів місцевого самоврядування або органів виконавчої влади у наданні земельної ділянки в користування або залишення клопотання без розгляду може бути оскаржено в судовому порядку.

Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вирішення питань у сфері регулювання земельних відносин є винятковою компетенцією територіальної громади в особі ОСОБА_2 міської ради.

Відповідно до ст. 12 ЗК України до виключної компетенції ОСОБА_2 міської ради належить:

-розпорядження землями територіальної громади міста Одеси.

-здійснення контролю за використанням і охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства.

-передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадянам та юридичним особам.

Власник земельної ділянки відповідно до ст.319 ЦК України володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст.321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Крім того, відповідно до ст. 79-1ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Позивачка ОСОБА_1 не надала жодного письмового доказу, в обґрунтування її права власності чи права користування земельною ділянкою площею 0,0674 га, яка розташована у м.Одесі по вул.Ширшова, 5-а, що вказує на відсутність будь яких порушень прав позивачки ОСОБА_1, з боку ОСОБА_2 міської ради, так як його і не виникало у розумінні ст.ст. 79-1, ст.ст.116-118 ЗК України.

Крім того, гарантоване державою місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи і передбачає правову, організаційну та матеріально-фінансову самостійність, яка має певні конституційно-правові межі, встановлені, зокрема, приписами статей 19, 140, 143, 144, 146 Основного Закону України.

З аналізу вказаних конституційних положень вбачається, що ці органи місцевого самоврядування, здійснюючи владу і самостійно вирішуючи питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції, та приймаючи рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Такі ж положення закріплені у ст. 4 Європейської хартії місцевого самоврядування, яка встановлює, що головні повноваження і функції органів місцевого самоврядування визначаються конституцією або законом; органи місцевого самоврядування в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене із сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу; повноваження, якими наділяються органи місцевого самоврядування, як правило, мають бути повними і виключними.

Згідно із п.4 рішення Конституційного Суду України 16.04.2009року № 7-рп/2009 в Основному Законі України передбачено форми та засоби права територіальних громад на місцеве самоврядування і вказано, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території (ч.1 ст.144). На основі цього положення Конституції України в Законі визначено, що у формі рішень рада приймає нормативні та інші акти (частина перша статті 59).

Проаналізувавши функції і повноваження органів місцевого самоврядування, врегульовані Конституцією України та іншими законами України, Конституційний Суд України дійшов висновку, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Такий висновок узгоджується із правовими позиціями Конституційного Суду України, викладеними у рішеннях від 27.12. 2001 року № 20-рп/2001 у справі про укази Президії Верховної Ради України щодо Компартії України, зареєстрованої 22.07.1991 року (абзац перший пункту 6 мотивувальної частини), від 23.06.1997 року № 2-зп у справі про акти органів Верховної Ради України (абзац четвертий пункту 1 мотивувальної частини).

Отже, рішенням суду не може бути надана будь-якій особі у користування чи/або у власність відповідна земельна ділянка, оскільки це є виключною компетенцією органів місцевого самоврядування та/або органів державної влади на підставі ст. 116 ЗК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін по справі, вважає про те, що позов є не обґрунтованим, є не доказаним, тому не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, про те, що відповідно до договору купівлі-продажу від 15.05.1999 року, який посвідчений державним нотаріусом Першої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори, реєстровий №4-2200, ОСОБА_6 продав, а ОСОБА_1 купила житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в м.Одесі по вулиці Ширшова під №5-а, який в цілому складається з однієї камяної житлової будівлі, загальною житловою площею 31,5 кв.м, та надвірних споруд «Б, В» - сараїв, №1-3 - огороджень, розташованих на земельній ділянці розміром 636 кв.м. (а.с.28-29);

13.08.1999 року право власності на житловий будинок №5а по вулиці Ширшова в м.Одесі зареєстровано в КП «ОМБТІтаРОН» за ОСОБА_1 на праві приватної власності, кн.230, ст.96, реєстр №23619 (а.с.29);

В період користування у 2006 році, позивачкою вищевказаним житловим будинком з надвірними спорудами, був замовлений та виготовлений 09.11.2006 року КП «ОМБТІ та РОН», технічний паспорт на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований в м.Одесі по вулиці Ширшова під №5-а, який складається з літ.Ж жиле, площею 106,0 квм., літ.К,З-сарай, площею 14,0 кв.м., 12,7 кв.м., №1-3 огородження. За документами домоволодіння знаходиться на земельній ділянці площею 600 кв.м., фактично у користуванні 636 кв.м. (а.с.50-53);

Відповідно до штампу КП «ОМБТІ та РОН» від 09.11.2006 року є письмова відмітка про самочинно збудоване будівництво, в житловому будинку з надвірними спорудами №5а по вулиці Ширшова в м.Одесі, саме самочинно збудовано приміщення піл літ.Ж жиле, площею 106,0 квм., приміщення літ.К,З-сарай (а.с.50 об.);

Відповідно до листа КП «ОМБТІ та РОН» від 23.08.2007 року, станом на 22.06.2007 року в КП «ОМБТІ та РОН» зареєстрований будинок по вулиці Ширшова,5-а раніше мав адресу: пр. ім Сталіна, ОСОБА_7 (а.с.54);

Із матеріалів вбачається про те, що відповідно до договору від 3.02.1951 року на право будівництва будинку та безстрокового користування земельною ділянкою, який укладений між Житловим Управлінням Виконавчого Комітету ОСОБА_2 Міської ради, в особі Начальника Житлового управління, який діє на підставі доручення від 11.01.1951 року за № 28.16., з одного боку, і громадянка ОСОБА_8,з другого боку, яка називається під час будівництва, забудовник, а в кінці власник побудованого будинку, на підставі рішення Виконкому ОСОБА_2 Міської ради депутатів трудівників від 30.12.1950 року за № 1677 про відвід земельної ділянки для будівництва житлового будинку, відповідно до Указу Президіума Верховної Ради від 06.08.1948 року, уклали вказаний договір про наступне: Жилуправління відводить забудовнику ділянку комунальної власності площею 600 кв.м., під індивідуальне будівництво житлового будинку по провулку ім.Сталіна, Красная ОСОБА_7, Ленінського району м.Одеси ( ар.кп.31);

Відповідно до письмової виписки із рішення Виконкому ОСОБА_2 міської ради депутатів трудівників від 30.12.1950 року про відвід земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, вирішили: виділити ОСОБА_8 земельну ділянку площею 600 кв.м., для індивідуального житлового будівництва, яка розташована по провулку ім.Сталіна, Красная ОСОБА_7, Ленінського району м.Одеси ( арк.сп.34);

Відповідно до ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Частиною 3 ст. 376 ЦК України встановлено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Статтями 125, 126 ЗК України визначено, що право власності або постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації і таке право посвідчується державним актом.

Судом встановлено, а також вбачається із матеріалів справи про те, що у 1951 році користувачем вищевказаної земельної ділянки є громадянка ОСОБА_8, одночасно в матеріалах справи позивачка вказує про те , що між нею та громадянином ОСОБА_6 укладено договір купівлі- продажу житлового будинку з надвірними спорудами, які розташовані на земельній ділянці розміром 636 кв.м.

В матеріалах справи відсутні належні докази (державний акт, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно), також рішення суду з цього приводу не постановлювалось, на підтвердження того, що земельна ділянка за адресою: м.Одеса, вулиця Ширшова буд.№5-а, на якій розташований самочинно реконструйований житловий будинок з надвірними спорудами, надавалась у власність або у постійне користування позивачці ОСОБА_1

Із матеріалів справи вбачається про те, що у 2007 році позивачка ОСОБА_1 зверталася з письмовими заявами до державних установ, про що в матеріалах справи є письмові відповіді, строк їх дії вказаний 3 (три) роки, саме відповідно до висновку Управління Архітектури та містобудування ОСОБА_2 міської ради №751пр-С/1359 від 09.07.2007 року, про можливість передачі у власність земельної ділянки ОСОБА_1 по вулиці Ширшова,5-а, у м.Одесі, для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель. Проект землеустрою по відводу земельної ділянки ОСОБА_1 по вулиці Ширшова,5-а, у м.Одесі для будівництва та обслуговування житлового будинку з надвірними спорудами, підлягає коректировці з врахуванням відновлення ліній забудови вуличного проїзду (а.с.58);

Відповідно до висновку Управління Архітектури та містобудування ОСОБА_2 міської ради №1285пр-С/3797/о від 30.10.2007 року, строк їх дії вказаний 3 (три) роки, по технічній документації землеустрою по встановленню межі земельної ділянки в натурі узгоджена відкорегована ОСОБА_2 відділенням інституту «УкрГЕОІНФОРМ» технічна документація землеустрою по встановленню меж земельної ділянки в натурі ОСОБА_1 по вулиці Ширшова,5-а, у м.Одесі, для будівництва та обслуговування житлового будинку з надвірними спорудами та споруд. Огорожу земельної ділянки перенести на встановлені границі. Самовільно побудовані будівлі літ «К» і «З» демонтувати (а.с.59);

Відповідно до висновку Санітарно-епідеміологічної станції м.Одеси №3/1163 від 04.07.2007 року, є можливим подальша експлуатація житлового будинку (літ. «Жж») сараю (літ. «З») та сараю (літ. «К»), що розташовані за адресою: вул.Ширшова, буд. 5-а в Суворовському районі м.Одеси, що виконано ПІПП «Геолбуд» на підставі листа управління архітектури і містобудування від 30.08.2007 №3115/0, - будівлі визнані придатними для подальшої експлуатації (а.с.55);

Відповідно до висновку Управління з питань наглядово-профілактичної діяльності ГУ МНС України в Одеській області №14-1857 від 29.08.2007 року, узгоджено технічний висновок «Про стан будівельних конструкцій та можливості введення в експлуатацію житлового будинку (літ. «Жж») сараю (літ. «З») та сараю (літ. «К»), що розташовані за адресою: вул.Ширшова, буд. 5-а в Суворовському районі м.Одеси» при умові виконання вимог правил пожежної безпеки в Україні (а.с.56);

Відповідно до висновку Управління інженерного захисту території міста та розвитку Узбережжя №980 від 24.09.2007 року, узгоджує можливість збереження житлового будинку (літ. «Жж») сараю (літ. «З») та сараю (літ. «К»), що розташовані за адресою: вул.Ширшова, буд. 5-а в Суворовському районі м.Одеси (а.с.57);

Відповідно до висновку Управління Архітектури та містобудування ОСОБА_2 міської ради №140/07-С від 07.11.2007 року, вищевказаний житловий будинок з надвірними спорудами, узгоджено прийняття в експлуатацію житлового будинку літ. «Ж», по вулиці Ширшова,5-а в м.Одесі. Сараї літ. «З», літ. «К», що розташовані за адресою: вул.Ширшова, буд. 5-а в м.Одесі, побудовані за межами правовстановлюючих документів на землекористування, прийняття в експлуатацію не підлягають. (а.с.60);

Відповідно до акту міської міжвідомчої комісії по прийомці в експлуатацію будівель, житловий будинок літ.Жж, загальною площею 154,2 кв.м., який складається із підвалу, площею 17,2 кв.м., сходинкової клітки, веранди, 4-х житлових кімнат, площею 64,4 кв.м., санвузлу, 2-х коридорів, кладової, кухні, надвірні будівлі сараїв літ. «К», площею 14 кв.м., літ. «З»,площею 12,7 кв.м., сараї літ. «К», літ. «З» побудовані за межами відведеної земельної ділянки і прийняттю в експлуатацію не підлягають (а.с.61);

Відповідно до письмової довідки ДПІ у Суворовському районі м.Одеси №7085/1554-13-03 від 30.08.2016 року, ОСОБА_1 зареєстрована платником земельного податку з фізичних осіб за земельні ділянки загальною площею 0,0676 Га за адресами: м.Одеса, вулиця Ширшова, 5а/5б (а.с.162);

Виходячи із змісту ст. 376 ЦК України право власності на об'єкт самочинного будівництва може бути визнано за спадкоємцем, що має право вимагати визнання такого права, виключно за умови наявності документів про право власності на землю або про право користування земельною ділянкою, що видані на ім'я спадкодавця або спадкоємця.

В пункті 14 постанови № 6 Пленуму ВССУ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» роз'яснено, що на підставі ч. 3 ст. 376 ЦК України суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно за умови, що будівництво велося згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу.

Між тим, в матеріалах справи відсутні докази ведення реконструкції житлового будинку з надвірними спорудами, за адресою: м.Одеса, вулиця Ширшова буд.№5-а, відповідно до законодавства, містобудівною та проектною документацією, а також, що дане питання було предметом розгляду компетентного державного органу.

Відповідно до рішення ОСОБА_2 міської ради №1786-VІІІ від 15.03.2017 року, ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: м.Одеса, вулиця Ширшова,5а (а.с.163);

10.04.2017 року зареєстровано Декларацію про готовність до експлуатації обєкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорту, яка надана ОСОБА_1 про будівництво індивідуального житлового будинку по вулиці Ширшова,5-а у Суворовському районі м.Одеси (а.с.180-181);

13.05.2017 року Управлінням Держаного Архітектурно Будівельного контролю ОСОБА_2 міської ради розглянуто декларацію про готовність обєкту до експлуатації щодо « Будівництво індивідуального житлового будинку» , який розташований за адресою: м.Одеса вул.Ширшова 5-а у м.Одесі.

При перевірці декларації про готовність обєкта до експлуатації виявлено, що вона оформлена з порушенням установлених вимог а саме,

-у пункті 1 не в повному обсязі зазначено інформацію про обєкт будівництва в частині зазначення адреси.

-у пункті 1 не коректно зазначено код обєкту будівництва згідно з державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000, крім того просимо Вас для відповідного внесення інформації до Єдиного державного реєстру зазначити категорію складності обєкту будівництва;

-у пункті 2 не в повному обсязі надано інформацію про фізичну особу -замовника в частині зазначення місця проживання;

-у пункті З невідповідно зазначено найменування органу, яким видано дозвільний документ крім того підлягає приведенню у відповідність реєстраційний номер повідомлення про початок виконання будівельних робіт;

-у пункті 4 інформація про поштово/будівельну адресу обєкту будівництва зазначено не в повному обсязі;

-у пункті 5 не в повному обсязі надано інформацію про документ, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою;

-у пункті 6 не в повному обсязі надано інформацію про проведену технічну інвентаризацію в частині зазначення імя та по батькові особи, що проводила технічну інвентаризацію;

-у пункті 7 Вами зазначено загальну площу нежитлових будівель проте їх перелік передбачений формою декларації у пункті 1 відсутній.

Отже, враховуючи вищезазначене та керуючись п. 19 «Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року №461, вищевказана декларація була повернута позивачці для усунення виявлених зауважень та її оформлення згідно установлених вимог, одночасно розяснено право на повторне звернення після усунення недоліків, що стали підставою для повернення декларації на доопрацювання. Замовник може повторно звернутися до органу місцевого самоврядування - Управління державного архітектурно-будівельного контролю ОСОБА_2 міської ради, через Департамент надання адміністративних послуг, для реєстрації декларації.

Судом встановлено, про те що відповідно до постанови Управління державного архітектурно-будівельного контролю ОСОБА_2 міської ради від 18.05.2017 року, визнано винною позивачку ОСОБА_1 та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.12 ст.96 КУпАП, призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у роз мірі 8 500 гривень. Із тексту постанови вбачається про те, що під час виїзду 28.04.2017 року на місце за адресою : м.Одеса вул.Шишова 5-а, було зафіксовано факт здійснення реконструкції житлового двоповерхового будинку, однак дозвільні документи на виконання будівельних робіт та прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкту за вищевказаною адресою, а також правовстановлюючі документи на земельну ділянку ОСОБА_1 надані не були (а.с.182-186);

Крім того, узаконення самочинного будівництва, згідно п. 9 Прикінцевих положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», здійснюється безкоштовно інспекціями Державного архітектурно-будівельного контролю за результатами технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних споруд об'єктів при наявності документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, протягом 30 днів з моменту подачі заяви.

За ч. ч. 2 та 3 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження Тимчасового порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями, споруджених без дозволу на виконання будівельних робіт» від 09.09.2009 року за № 1035, втратила чинність згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року за № 553, а також втратило чинність рішення виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради від 25.12.2009 року за № 1308.

Відповідно до п. 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.201 1 року № 461, у випадку визнання права власності на самочинно збудований обєкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого обєкту.

Технічне обстеження проводиться субєктом господарювання, який має у своєму складі відповідних виконавців, що згідно із Законом України Про архітектурну діяльність одержали кваліфікаційний сертифікат, або фізичною особою - підприємцем, яка згідно із зазначеним Законом має кваліфікаційний сертифікат (далі - виконавці).

Технічне обстеження включає такі етапи:

-попереднє (візуальне) обстеження об'єкта, у тому числі огляд і фотографування об'єкта та його конструктивних елементів, виконання обмірів, визначення категорії складності обєкта, аналіз проектної та іншої технічної документації (за наявності);

-детальне (інструментальне) обстеження об'єкта, у тому числі визначення параметрів і характеристик матеріалів, виробів та конструкцій, із залученням фахівців відповідної спеціалізації та атестованих лабораторій (за необхідності).

Якщо етапи технічного обстеження обєкта, що проводилося, не збігаються з названими етапами, зазначаються фактично пройдені етапи технічного обстеження.

Не дозволяється проведення технічного обстеження виключно за фотографіями, відеозаписами, кресленнями чи іншими документами без візуального огляду об'єкта.

На підставі інформації, отриманої під час технічного обстеження, з урахуванням виду, складності, технічних за інших особливостей обєктів, проведених заходів, передбачених цим пунктом, а також даних технічного паспорта, проектної га іншої технічної документації на обєкт (за наявності) виконавець проводить оцінку технічного стану обєкта та складає звіт про проведення технічного обстеження за формою, наведеною в додатку 1 до цього Порядку.

Пронумерований, прошнурований звіт підписується та скріплюється особистою печаткою виконавця і затверджується субєктом господарювання, який проводив технічне обстеження (для юридичних осіб).

Відповідно до п. 17 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року № 461, замовник (його уповноважена особа) заповнює і подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення чи через електронну систему здійснення декларативних процедур у будівництві до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю два примірники декларації:

-щодо обєктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, за (формою, наведеною у додатку 2 до цього Порядку))

-щодо обєктів, які належать до І-ІІІ категорії складності, за формою, наведеною у додатку 3 до цього Порядку;

-щодо самочинно збудованого обєкта, на яке визнано право власності за рішенням суду, за формою, наведеною у додатку 5 до цього Порядку.

Крім того, існує Порядок прийняття в експлуатацію і проведення технічного обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, громадських будинків та будівель та споруд сільськогосподарського призначення І та ІІ категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, затверджених Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 79 від 24.04.2015 року.

Відповідно до п. 9 прикінцевих положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», орган державного архітектурно-будівельного контролю до 31 грудня 2015 року безоплатно протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені об'єкти будівництва, збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, за результатами технічного обстеження приймає в експлуатацію:

-індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період з 5 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року;

-збудовані до 12 березня 2011 року:

-громадські будинки І і ІІ категорій складності;

-будівлі і споруди сільськогосподарського призначення І і ІІ категорій складності.

Порядок прийняття в експлуатацію таких об'єктів і проведення технічного обстеження визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Технічне обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 квадратних метрів включно, господарських (присадибних) будівель і споруд загальною площею до 100 квадратних метрів включно проводиться в ході їх технічної інвентаризації з відповідною відміткою в технічному паспорті.

До власників (користувачів) земельних ділянок, які відповідно до цього пункту подали документи про прийняття в експлуатацію збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт обєктів будівництва, штрафні санкції за виконання будівельних робіт без отримання документів, що дають право на їх виконання, та за експлуатацію або використання обєктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, не застосовуються.

Таким чином, після 31.12.2015 року законодавством не передбачено прийняття в експлуатацію обєкти будівництва, збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, за результатами технічного обстеження.

Суд не є органом, який розглядає питання щодо прийняття об'єктів будівництва до експлуатації.

Відповідно до ч. 3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглянув справу в межах позовних вимог, створивши учасникам процесу усі необхідні умови для надання, витребування доказів, користуючись принципом змагальності сторін.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до привил ст.64 ЦПК України письмовими доказами є будь які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 не надала суду письмових доказів про визнання за нею права власності на житловий будинок з надвірними спорудами під №5-а по вулиці Ширшова в місті Одесі, який розташований на земельній ділянці розміром 636 кв.м.

Також, суд вважає, що позивачка ОСОБА_1 не довела суду ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, тому враховуючи викладене позовні вимоги задоволенню не підлягають.

При таких обставинах, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності на житловий будинок задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 64, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст.344, 376 ЦК України, ст.ст. 12, 116, 118, 123, 125 ЗК України, п. 4.8 Положення про порядок реконструкції вбудованих, вбудовано-прибудованих і прибудованих приміщень в м. Одесі, затвердженого рішенням ОСОБА_2 міської ради від 17.04.2001 р. № 2153-ХХІІІ, ст.9 Закону України «Про архітектурну діяльність», ст.29 Закону України «Про планування і забудову територій», Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності на житловий будинок залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня отримання рішення.

Суддя Аліна С.С.