У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Журавель В.І., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Кам'янської сільської ради Житомирського району Житомирської області, третя особа - управління Держземагентства у Житомирському районі Житомирської області, про визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки, договору купівлі-продажу, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення будівлі, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 8 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 27 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що є власником земельної ділянки, площею 1300 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1.

Вказану земельну ділянку він купив у ОСОБА_7 2 серпня 2005 року. Дана земельна ділянка була обнесена дерев'яним парканомта використовувалася за призначенням.

Під час розгляду цивільної справи №2-21/12 за його позовом до ОСОБА_8 висновком експерта встановлено, що на належній йому земельній ділянці ОСОБА_5 побудувала будинок, чим порушує його права як власника.

Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що рішення про передачу у власність ОСОБА_9земельної ділянки, яку вона надаліпродала ОСОБА_5, Кам'янською сільською радою не приймалось, просив задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Житомирської районного суду Житомирської області від 8 вересня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 27 грудня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до п. 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суди першої та апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням положень ст. ст. 215, 216 ЦК України, дійшли правильного висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4

Вирішуючи спір, суди правильно виходили із того, що позивачем не доведено фактичне місце розташування земельної ділянки, яку він придбав у ОСОБА_7, а відтак доводи позивача про порушення його прав власника з боку ОСОБА_5 є передчасними та необґрунтованими.

Крім того, вважаючи себе особою, яка є власником спірної земельної ділянки, ОСОБА_4 обрав неналежний спосіб захисту порушеного права. Судами установлено, що вперше спірне майно вибуло із законного користування позивача шляхом передання рішенням сільської ради земельної ділянки у власність ОСОБА_6, а в подальшому було відчужено шляхом договору купівлі-продажу ОСОБА_5, яка є добросовісним набувачем в контексті положень ч. 5 ст.12 ЦК України.

Крім того, будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_5 проведено на підставі рішення виконавчого комітету Кам'янської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 19 травня 2011 року № 96, яке є чинним і ніким не оскаржено.

27 березня 2007 року ОСОБА_4 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку, якарозташована по АДРЕСА_1 а 30 червня 2010 року ОСОБА_9 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку, що розташована у АДРЕСА_1

З наданих Кам'янською сільською радою Житомирського району Житомирської області відомостей, а саме: схеми розташувань вулиць АДРЕСА_1 не є суміжними, знаходяться у різних частинах населеного пункту, що також спростовує позовні вимоги ОСОБА_4

Аналізуючи місце розташування земельних ділянок ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на кадастровій карті, судами правильно зазначено, що експерт висловив припущення про некоректне формування обмінних файлів в частині визначення координат меж даних земельних ділянок дотримання «Вимоги до структури, змісту та формату оформлення результатів робіт із землеустрою в електронному вигляді (обмінного файлу)».

Таким чином, правильним є висновок судів про відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_4

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 8 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 27 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

В.І. Журавель

С.П. Штелик