Провадження № 2/522/3864/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна та резолютивна частини)

26 червня 2017 року Приморський районний суд м.Одеси

у складі: головуючого судді Бойчука А.Ю.

при секретарі Іскрич В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, який діє у своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_3, до страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія», ОСОБА_4 про стягнення страхового відшкодування, пені, відшкодування майнової та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.7,8,10,11,15,209,212-215,294 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути зі Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» () на користь ОСОБА_2 (НОМЕР_1) суму страхового відшкодування у розмірі 31627,12 грн. (тридцять одну тисячу шістсот двадцять сім гривень, 12 кой.).

Стягнути зі Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» () на користь ОСОБА_2 (НОМЕР_1) суму пені у розмірі 1610,79грн (Одна тисяча шістсот десять гривень, 79 коп.).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 (НОМЕР_1) матеріальну шкоду у розмірі 1 000,00 грн. (одна тисяча гривень 00 коп.).

Стягнути ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 (НОМЕР_1) моральну шкоду у розмірі 10 000 тисяч гривень.

Стягнути ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 (НОМЕР_1) моральну шкоду у розмірі 15 000,00 гривень.

Стягнути ОСОБА_4 Івановича'на користь ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1) в ОСОБА_2 (НОМЕР_1) моральну шкоду у розмірі 20000,00 (двадцять тисяч) гривень.

Стягнути в рівних частках з Страхового товариства з додатковою відповідальністю

«Гарантія» (кбд ), ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1) в особі ОСОБА_2 (НОМЕР_1) судові витрати, а саме: витрати на правову допомогу у розмірі 16000,00 (шістнадцять тисяч) гривень;

Стягнути в рівних частках з Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» (), ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 (НОМЕР_1) витрати на оплату судового збору в розмірі 946,89 грн. (девятсот сорок шість гривень 89 копійок) за звернення до суду із позовною заявою; судового збору у розмірі 473,45 (чотириста сімдесят три гривні 45 копійок) за подання апеляційної скарги; судового збору у розмірі 659,66 (шістсот пятдесят девять гривень 66 копійок) за подання касаційної скарги.

Стягнути в рівних частках з Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» (), ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 (НОМЕР_1) витрати на проведення судової експертизи у розмірі 9850,56 (девять тисяч вісімсот пятдесят гривень 56 копійок) грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії.

Суддя: А. Ю. Бойчук

Справа № 522/10595/14-ц

Провадження № 2/522/3864/17

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2017 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Бойчука А. Ю.

при секретарі Іскрич В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, який діє у своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_3, до страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія», ОСОБА_4 про стягнення страхового відшкодування, пені, відшкодування майнової та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2П, який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_3 11.06.2014 року звернулися до суду з позовною заявою до страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія», ОСОБА_4 за останньою редакцією позовних вимог просили стягнути з відповідачів суму страхового відшкодування у розмірі 31 627,12 грн., пеню у розмірі 1610,79 грн., франшизи з ОСОБА_4 у розмірі 1000 грн. та стягнення в солідарному порядку з Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія», ОСОБА_4 моральну шкоду на користь ОСОБА_2 у розмірі 40 095,00 грн., на користь ОСОБА_1 у розмірі 25 000,00 грн, на користь ОСОБА_3 в особі ОСОБА_2 у розмірі 30 000,00 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 16 000,00 грн., витрати на оплату судового збору в розмірі 946,89 грн. за звернення до суду із позовною заявою; 473,45 за подання апеляційної скарги; 659,66 грн. за подання касаційної скарги., витрати на проведення судової експертизи у розмірі 9 850,56 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі зазначили, що 05.02.013 року по вул. Сєрова у м. Одесі відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю ОСОБА_4 який керував автомобілем «ВАЗ-2121» д.р.н. 190-69 ОА та не надав перевагу в русі автомобілю «Kia Sportage» д.р.н. 042-42 НК під керуванням ОСОБА_2, у зв'язку з якою було пошкоджено автомобіль, який належить ПСП «Зоря». Під час ДТП в автомобілі були пасажири, а саме ОСОБА_1 та малолітній син позивачів ОСОБА_3які отримали тілесні ушкодження.

Водій ОСОБА_4 був визнаний постановою суду винним у скоєнні ДТП. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження автомобілю був спричинений матеріальний збиток у розмірі 17746,32 грн. Між ПСП «Заря» та позивачем ОСОБА_2 31.03.2014р.був укладений договір відступки права вимоги (цесії) шкоди завданої цим ДТП. Згідно полісу цивільно-правова відповідальність була застрахована в ОСОБА_5 «Гарантія». Позивач вважає себе потерпілим та 18.02.2013р. повідомив ОСОБА_5 «Гарантія» про настання страхового випадку . 24.07.2013р. власник автомобіля ПСП «Заря» звернулось до ОСОБА_5 «Гарантія» з заявою про виплату страхового відшкодування. Після чого ОСОБА_5 «Гарантія» було повідомлено ОСОБА_2 розмір збитків згідно звіту №02550 про вартість матеріального збитку 17 746,32 грн. за винятком франшизи 1000 грн. таким чином крайній строк виплати припадав на 22.10.2013р. Проте виплата не була здійснення, таким чином ОСОБА_5 «Гарантія» допустив прострочення грошового зобов'язання, відповідно є підстави для застосування відповідальності щодо стягнення пені (ст..610,612 ЦК України) та санкцій передбачених ст..525,623, 625 ЦК України та наслідків ст.612 ЦК України. Відповідно до висновку 4708 судової психологічної експертизи у ОСОБА_1 та ОСОБА_6 мають місце зміни в емоційному стані та індивідуально-психологічних проявах, які деякий час перешкоджали їх активному соціальному функціонуванні як особистостей та виникли внаслідок впливу протиправних дій відповідача ОСОБА_4 у вигляді скоєння ДТП. У ОСОБА_2 мають місце зміни в емоційному стані та індивідуально-психологічних проявах, які виникли в наслідок впливу протиправних дій відповідача ОСОБА_4 у вигляді скоєння ДТП та протиправних дій відповідача ОСОБА_5 «Гарантія» у вигляді невиплати суми страхового відшкодування. У зв'язку з чим ОСОБА_1 та позивач діючий в інтересах свого малолітнього сина просять стягнути моральну шкоду згідно ст..ст.23,1167 ЦК України.

В судове засідання з'явилися представник позивачів ОСОБА_7 (діє на підставі довіреності), яка просила задовольнити позовні вимоги з підстав зазначених у позові.

В судове засідання не з'явився представник відповідача ОСОБА_5 «Гарантія», про час і місце судового засідання сповіщались неоднарозово належним чином, причини неявки суду не повідомили

В судове засідання з'явився представник другого відповідача ОСОБА_4та просив у задоволенні позову відмовити, підтримавши свої письмові заперечення та вважаючи що позивачі не довели ані факту завдання матеріально та моральної шкоди, ані їх розміру.

Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенні.

Судом встановлено, що 05.02.013 року на перехресті вул. Сєрова та вул. Розкидайлівська у м. Одесі відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ-2121» д.р.н. 190-69 ОА яким керував ОСОБА_4 у зв'язку з якою було пошкоджено автомобіль «Kia Sportage» д.р.н. 042-42 НК, під керуванням ОСОБА_2 та в салоні якого перебували його дружина ОСОБА_1 та син ОСОБА_3

Власником пошкодженого ТЗ «Kia Sportage» д.р.н. 042-42 НК згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ є ПСП «ЗОРЯ».

На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність автомобіля - «ВАЗ-2121» д.р.н.190-69 ОА яким керував ОСОБА_8 згідно полісу АЕ/2186229 була застрахована в СТ з ДВ «Гарантія», з лімітом відповідальності 50 000 грн.

18.02.2013р. ОСОБА_2 звернувся до СТ з ДВ «Гарантія» з повідомленням про настання страхового випадку по договору страхування, в якому зазначив також страхувальником ПСГП «Зоря».

31.03.2013р. між ПСП «ЗОРЯ» (Цедент) та ОСОБА_2 (Цесонарій) було укладено Договір відступки права вимоги (цесії) відповідно до ст.512-519 ЦК України.

Згідно п.1 Договору Цедент передає Цесіонарієві, а Цесіонарій набуває право вимоги відшкодування шкоди завданої Цеденту дорожньо-транспортною пригодою яке сталося 05.02.2013р. за участю транспортного засобу марки «ВАЗ-2121» під керуванням ОСОБА_4 д.р.н. 190-69 ОА та транспортним засобом «Kia Sportage» д.р.н. 042-42 НК, під керуванням ОСОБА_2, належне Цедентові.

Підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Постановою Київського районного суду м.Одеси від 22.04.2013р. ОСОБА_4 був визнаний винний у скоєнні вказаного ДТП та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 ККпАП , проте провадження по справі було закрито у зв'язку з закінченням строків розгляду передбачених ст.38 КУпАП.

24.07.2013р. ПСП «Зоря» звернулося з письмовою заявою до СТ з ДВ «Гарантія» про виплату страхового відшкодовування у зв'язку з ДТП 05.02.2013р.

В підтвердження завданої шкоди представником позивачів суду було надано три звіти про вартість матеріального збитку за вданого власнику ТЗ «Kia Sportage» д.р.н. 042-42 НК, а саме : звіт №02550 від 18.06.2013р. аварійного комісару відповідно до заяви СТ з ДВ «Гарантія» згідно якого вартість матеріального збитку складає 17 746,32 грн.; звіт №02550 від 12.03.2013р. аварійного комісару відповідно до заяви СТ з ДВ «Гарантія» згідно висновку якого вартість матеріального збитку складає 16 445,66 грн.; а також заключення спеціаліста №28/01/15-1 по визначенню вартості відновлюваного ремонту та матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля в результаті ДТП станом на 28.01.2015р. виконаний ТОВ «ФЕМІДА ОСОБА_9» за заказом ПСП «ЗОРЯ», згідно висновку якого вартість відновлюваного ремонту автомобіля без врахування коефіцієнта фізичного зносу з НДС на запчастини складає станом на 28.01.2015р. 48 657,77 грн., значення коефіцієнта фізичного зносу складає 0,35, вартість відновлюваного ремонту автомобіля з НДС на запчастини з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складає 31 627,12 грн.

Згідно із частиною п'ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відподно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з абзацом третім пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Право на відшкодування шкоди, завданої майну фізичної та юридичної особи, має власник (ч. 3 ст. 386 ЦК України) та/або особа, яка має речове право на чуже майно (ст. 396 ЦК України).

Як роз'яснено у п. 13 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 4 від 1 березня 2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

П.16 Пленуму ВССУ №4 від 01.03.2014р. передбачено, Оскільки відповідно до статті 3 Закону N 1961-IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону N 1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 610 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зазначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору/

Відповідно до статті 1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

За приписами ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 988 ЦК України, що також дублюється п. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування» - страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Згідно ст.22.1 закону страховик відшкодовує в межах страхових сум у встановленому Законом порядку оцінену шкоду майну третьої особи.

Згідно п.3 ч.1 ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Уразі зміни власника забезпеченого транспортного засобу (відчуження, спадкування, правонаступництво) договір страхування зберігає чинність до закінчення строку його дії (стаття 20 1 Закону N 1961-IV).

Відповідно до п.35.1. ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках передбачених ст. 41 цього Закону, МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до частина 2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зобов'язує страховика протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Відповідно до зазначеної вище статті Закону України №1961-IV ОСОБА_5 «Гарантія» мала сплатити страхове відшкодування до 22.10.2013р.

Згідно п.36.6 ст.36 Закону України № 1961-IV cтрахувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Згідно п.36.6 ст.36 Закону України № 1961-IV страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідачем ОСОБА_5 «Гарантія» не виконано свої зобов'язання відповідно договору добровільного страхування, та відповідачем ОСОБА_4 не сплачено матеріальну шкоду у розмірі передбаченому договором/полісом №АЕ/2186229 франшизу у розмірі 1000 грн,п озовні вимоги в частині стягнення з відповідачів суми страхового відшкодування та матеріальної шкоди підлягають задоволенню.

Згідно до положень п.36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» : кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної опікової ставки Національного банку України, який діє протягом періоду, за яким нараховується пеня.

Згідно з ч.3 ст.549 ЦК України пеня є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Таким чином з відповідача ОСОБА_5 «Гарантія» на користь позивача підлягає стягненню страхове відшкодування, що складає 31 627,12 грн., пеня в сумі 1610,79 грн, та з відповідача ОСОБА_4 матеріальну шкоду у розмірі 1000,00 грн., що підтверджується розрахунком позивача.

Щодо вимоги про стягнення солідарно з ОСОБА_5 «Гарантія» та ОСОБА_4 моральної шкоди на користь позивачів, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Також відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі на відшкодування збитків та моральної шкоди. При цьому суттєвим є те, що зазначена стаття передбачає відшкодування моральної шкоди, проте лише у випадку, коли це встановлено законом або договором.

Тому, якщо сторони при укладенні договору передбачили таку відповідальність за порушення зобов'язань, то вимога про стягнення моральної шкоди підлягає задоволенню з урахуванням положень, встановлених ст. 23 ЦК України та роз'яснень, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 (з відповідними змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Якщо ж умовами договору не визначено моральну шкоду, як один із видів відповідальності, вона підлягає відшкодуванню лише у випадках, передбачених законом. При цьому ст. 611 ЦК України не слід розуміти так, що вона відсилає до ст.ст. 16, 23 цього Кодексу, яка серед способів захисту права називає відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Такий висновок ґрунтується на тому, що спеціальна норма (п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України) не може відсилати до загальної норми (п. 9 ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної шкоди розглядаються: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної шкоди.

Судом встановлено, що спір між позивачами та відповідачем ОСОБА_5 «Гарантія» регулюється Законом України «Про страхування».

Отже, ні нормами ЦК України, ні цим Законом, ні договором страхування не передбачено відшкодування моральної шкоди в даних правовідносинах.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що викладені позивачем правові підстави відшкодування моральної шкоди через тривалий час невиплати страхового платежу відповідачем є необґрунтованими, а вимоги про її стягнення такими, що задоволенню не підлягають.

Щодо вимог про стягнення моральної шкоди з відповідача ОСОБА_4 на користь позивачів судом встановлено наступне.

Відповідно до висновку судової психологічної експертизи № 4708 від 01.03.2017 року зазначено, що у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мають місце зміни в емоційному стані та індивідуально-психологічних проявах, які деякий час перешкоджали х активному соціальному функціонуванню як особистостей та виникли внаслідок впливу протиправних дій відповідача ОСОБА_4 у вигляді скоєння ДТП. У ОСОБА_2 мають місце зміни в емоційному стані та індивідуально-психологічних проявах, які виникли внаслідок впливу протиправних дій відповідача ОСОБА_4 у вигляді скоєння ДТП та протиправних дій відповідача ОСОБА_5 «Гарантія» у вигляді невиплати суми страхового відшкодування.

ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 завдані страждання (моральна шкода) внаслідок протиправних дій відповідачів по справі.

Можливий розмір грошової компенсації за завдані ОСОБА_3 моральні страждання складає від 20000 (двадцяти тисяч) до 30000 (тридцяти тисяч) гривень. Можливий розмір грошової компенсації за завдані ОСОБА_1 моральні страждання приблизно відповідає позовним вимогам та складає біля 25000 (двадцяти пяті тисяч) гривень. Можливий розмір грошової компенсації за завдані ОСОБА_2 моральні страждання приблизно відповідає позовним вимогам та складає біля 1500 доларів США у гривневому еквіваленті.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму ВСУ N 4 від 31.03.95 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати не майнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно п. 4 зазначеної постанови з'ясуванню підлягають обставини, а саме в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Отже, при прийнятті рішення про відшкодування моральної шкоди, необхідно встановити наявність трьох елементів:

1) шкода була завдана внаслідок неправомірних дій особи, які призвели до моральних страждань;

2) наявність причинно - наслідкового зв'язку між діями винного та наслідками;

3) вина такої особи.

Суд вважає, що позивачу заподіяно моральної шкоди, яка полягала в стражданнях внаслідок травм, зміни звичного способу життя тощо.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, бере до уваги, що немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного, душевного болю, страждань, а будь-яка компенсація моральної шкоди не може відповідати дійсним стражданням позивача і може мати тільки умовний вираз, враховує характер і глибину фізичних та моральних страждань, яких зазнали позивачі, їх тривалість, а також обставини, за яких відбулась дорожньо-транспортна пригода.

Суд вважає, що вимоги позивача про стягнення компенсації моральної шкоди з відповідача ОСОБА_10 підлягають частковому задоволенню а саме:на користь ОСОБА_2 у розмірі 10 000 грн., на користь ОСОБА_1 у розмірі 15 000 грн., на користь ОСОБА_3 20 000 грн.

Щодо вимог про стягнення солідарно з ОСОБА_5 «Гарантія» та ОСОБА_4 судові витрати: а саме витрати на правову допомогу, витрати на оплату судового збору, витрати на проведення судової експертизи суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Так, позивачем при розгляді справи було сплачено судовий збір в розмірі 946,89 грн. за звернення до суду із позовною заявою, що підтверджується квитанцією від 01 квітня 2014 року, судового збору у розмірі 473,45 за подання апеляційної скарги, що підтверджується квитанцією від 11 червня 2015 року, судового збору у розмірі 659, 66 за поданням касаційної скарги.

Також при розгляді справи було призначено судову експертизу, яка відповідно до рахунку за проведення експертизи №4708 від 17.10.2016 року, сума для оплати підлягає 9 850 грн. 56 коп.

Відповідно до ст. 84 ЦПК Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

З квитанцій до прибуткового касового ордеру №28у103/2014 від 14 березня 2014 року, №56у103/2014 від 08 квітня 2014 року, № 55у104/2014 від 08 квітня 2014 року, договору про надання правової допомоги від 14 березня 2014 року, долучених при розгляді справи, вбачається, що ОСОБА_2 сплатив 16000 грн. за надання правової допомоги.

Відповідно до Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.11.2011 р. Розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, пі час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та пі час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Враховуючи засади граничні розміри відшкодування судових витрат, до стягнення з відповідача підлягають витрати на правову допомогу в розмірі 16000 грн. та витрати по оплаті судового збору в розмірі 946,89 грн. за звернення до суду із позовною заявою, судового збору у розмірі 473,45 за подання апеляційної скарги, судового збору у розмірі 659, 66 за поданням касаційної скарги, витрат на проведення судової експертизи у розмірі 9 850 грн. 56 коп.

За правилами ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.7,8,10,11,15,209,212-215,294 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути зі Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» () на користь ОСОБА_2 (НОМЕР_1) суму страхового відшкодування у розмірі 31627,12 грн. (тридцять одну тисячу шістсот двадцять сім гривень, 12 кой.).

Стягнути зі Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» () на користь ОСОБА_2 (НОМЕР_1) суму пені у розмірі 1610,79грн (Одна тисяча шістсот десять гривень, 79 коп.).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 (НОМЕР_1) матеріальну шкоду у розмірі 1 000,00 грн. (одна тисяча гривень 00 коп.).

Стягнути ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 (НОМЕР_1) моральну шкоду у розмірі 10 000 тисяч гривень.

Стягнути ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 (НОМЕР_1) моральну шкоду у розмірі 15 000,00 гривень.

Стягнути ОСОБА_4 Івановича'на користь ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1) в ОСОБА_2 (НОМЕР_1) моральну шкоду у розмірі 20000,00 (двадцять тисяч) гривень.

Стягнути в рівних частках з Страхового товариства з додатковою відповідальністю

«Гарантія» (кбд ), ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1) в особі ОСОБА_2 (НОМЕР_1) судові витрати, а саме: витрати на правову допомогу у розмірі 16000,00 (шістнадцять тисяч) гривень;

Стягнути в рівних частках з Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» (), ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 (НОМЕР_1) витрати на оплату судового збору в розмірі 946,89 грн. (девятсот сорок шість гривень 89 копійок) за звернення до суду із позовною заявою; судового збору у розмірі 473,45 (чотириста сімдесят три гривні 45 копійок) за подання апеляційної скарги; судового збору у розмірі 659,66 (шістсот пятдесят девять гривень 66 копійок) за подання касаційної скарги.

Стягнути в рівних частках з Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» (), ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 (НОМЕР_1) витрати на проведення судової експертизи у розмірі 9850,56 (девять тисяч вісімсот пятдесят гривень 56 копійок) грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії.

Суддя: А. Ю. Бойчук