Провадження № 2/742/1284/17
Єдиний унікальний № 742/2562/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2017 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді Бездідько В.М., за участі секретаря судових засідань Хотінь Ж.О., представника ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Прилуки цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів з повнолітнього сина ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, в якому просить стягнути з останнього аліменти на його утримання в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи від дня пред»явлення позову і довічно, а також покласти на відповідача судові витрати.

Свої вимоги обґрунтував тим, що у 1994 році він уклав шлюб з ОСОБА_5, який був розірваний 28 серпня 1997 року. В шлюбі у них народився син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розірвання шлюбу проживав з матір'ю, а позивач сплачував аліменти на його утримання до досягнення повноліття, а потім протягом його навчання. Виконавче провадження про стягнення з нього аліментів закінчено, у зв'язку з його повним фактичним виконанням. На даний час позивач є непрацездатним, оскільки з 21 вересня 2015 року являється інвалідом ІІІ групи довічно, у зв'язку з чим отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1412 грн., яка і складає увесь його заробіток, іншого доходу не має.Крім того, останні роки тяжко хворіє та вимушений купувати багато ліків, тому його матеріальне становище є вкрай тяжким та потребує матеріальної допомоги. Однак таку допомогу він не може отримати від своєї теперішньої дружини ОСОБА_6, оскільки вона є безробітною та за станом здоров'я не має можливості працювати, а також потребує постійного лікування. Також на їх утриманні перебуває спільний малолітній син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Старший син позивача ОСОБА_8, який проживає разом з позивачем намагається допомагати по мірі можливості, зокрема, по утриманню будинку, виконання хатньої роботи, забезпеченню продуктами харчування, виконує важку фізичну працю, однак в нього не має можливості в достатній мірі надавати матеріальну допомогу, так як він на даний час не працює, має мінливий нестабільний дохід. Батьки позивача померли, тому також не можуть надавати допомогу. За таких складних життєвих обставин позивач і звернувся до суду з відповідним позовом

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач та його представник позовні вимоги не визнали та просили суд відмовити у їх задоволенні, оскільки підстав для задоволення позову ОСОБА_3 не вбачається та при цьому подали письмове заперечення на позовну заяву.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 є батьком відповідача ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 (а.с.7)

Як вбачається із копії свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 ( а.с. 11) ОСОБА_3 та ОСОБА_6, 05 серпня 2009 року зареєстрували шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 232, після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище чоловікові та дружині «ОСОБА_6» Від даного шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 (а.с. 12)

Згідно довідки про склад сім»ї вбачається, що ОСОБА_3 прописаний за адресою АДРЕСА_1 разом з дружиною ОСОБА_6 та сином ОСОБА_7 (а.с. 10)

З 01 вересня 2015 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 встановлена третя група інвалідності, безстроково, загальне захворювання, що підтверджує довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією № 017467 (а.с. 15)

ОСОБА_3 перебуває на обліку в Прилуцькому об»єднаному управлінні Пенсійного фонду України та одержує пенсію по інвалідності в розмірі 1412 грн. (а.с. 16).

Повнолітні дочка, син зобов'язані відповідно до ст. 202 СК України утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина.

Згідно зі ст.1 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", непрацездатні громадяни - це особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону.

Таким чином, непрацездатність одержувача аліментів встановлюється за віковими ознаками (досягнення пенсійного віку, встановленого законом), або за медичними критеріями (визнання у встановленому законом порядку інвалідом 1, 2 чи 3 групи).

За нормою ст.205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Відповідно до п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст.202 СК), не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них (ст.204 СК).

Таким чином право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Свідченням такої потреби може бути отримання позивачем доходів, які є меншими за прожитковий мінімум.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. При обрахуванні прожиткового мінімуму, в тому числі для осіб, які втратили працездатність, враховані потреби громадян в отриманні послуг закладів охорони здоров'я, житлово-комунальних та інших послуг, придбанні продуктів харчування, непродовольчих товарів, які забезпечують збереження здоров'я та підтримання життєдіяльності організму людини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України у 2017 році» розмір прожиткового мінімуму на осіб, які втратили працездатність з 1 травня 2017 року встановлений у розмірі 1312 грн., а з 01 грудня 2017 року - 1373 грн.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що позивач отримує соціальне забезпечення від держави в достатньому розмірі, оскільки місячний розмір його пенсії складає 1412 грн., що перевищує розмір прожиткового мінімуму, встановленого державою.

Крім того особи з 3 та 2 групою інвалідності відносяться до категорії працюючої групи.

Також, як встановлено в судовому засіданні, а також зазначено самим позивачем в позовній заяві він проживає однією сім»єю зі своєю дружиною ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6 та старшим сином ОСОБА_8, які являються працездатними особами.

Посилання позивача на те, що ОСОБА_8 не має постійного заробітку, має мінливий та нестабільний дохід спростовується відомостями викладеними у всесвітній телекомунікаційній мережі «Інтернет» відповідно до яких він працює водієм-далекобійником.

Відповідач зазначає, що зареєстрований в АДРЕСА_1 разом з мамою ОСОБА_5, яка отримує пенсію в розмірі 1320 грн., однак фактично проживає в м. Києві на квартирі, несе витрати по квартплаті та сплаті комунальних послуг.

Згідно довідки № 203 КДПЗ Прилуцька центральна міська лікарня вбачається, що ОСОБА_41995 року народження знаходиться під наглядом лікувальної установи з 2010 року, діагноз короткозорість високої ст.. обох очей, рекомендовано оперативне втручання (а.с.39)

Відповідно до ст.129 Конституції України, ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Враховуючи, що позивачем не доведено обставин, на які він посилається як на обґрунтування своїх вимог, зокрема потреби в отриманні матеріальної допомоги від

ОСОБА_4, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення даного позову.

Відповідно до ч. 4 ст.88 ЦПК України, судовий збір суд відносить на рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись, ст.ст.3, 10, 11, 60, 88, 213-215, 294, ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимогОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів з повнолітнього сина - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги до апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя В.М. Бездідько